УХВАЛА

м. Київ

07.08.2020Справа № 910/7558/19
За скаргою боржника, Спільного українсько-латвійського підприємства «Хімімпекс» (Товариство з обмеженою відповідальністю), на дії Печерського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) при виконанні наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 у справі №910/7558/19,

стягувач Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники:

від боржника (скаржника) - Кіндратишин І.А.;

від стягувача - не з`явився;

від ДВС - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом міста Києва розглядається скарга боржника, Спільного українсько-латвійського підприємства «Хімімпекс» (Товариство з обмеженою відповідальністю), на дії Печерського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) при виконанні наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 у справі №910/7558/19, стягувач Акціонерного товариства "Укргазвидобування", у якій скаржник просить суд:

- визнати дії заступника начальника Печерського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексія Олександровича щодо відкриття виконавчого провадження, стягнення з боржника сум заборгованості, сум виконавчого збору у розмірі 82678,75 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 169 грн. по виконавчому провадженню №62475885 від 09.07.2020, зобов`язання боржника подати декларацію про доходи та майно по виконавчому провадженню №62475885 від 09.07.2020 - протиправними;

- постанову заступника начальника Печерського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексія Олександровича про відкриття виконавчого провадження, стягнення з боржника сум заборгованості, сум виконавчого збору у розмірі 82678,75 грн. та витрат виконавчого провадження у розмірі 169 грн. по виконавчому провадженню №62475885 від 09.07.2020, зобов`язання боржника подати декларацію про доходи та майно по виконавчому провадженню №62475885 від 09.07.2020 - скасувати;

- постанову заступника начальника Печерського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексія Олександровича про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню №62475885 від 09.07.2020 - скасувати;

- постанову заступника начальника Печерського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексія Олександровича про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню №62475885 від 09.07.2020 - скасувати;

- постанову заступника начальника Печерського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексія Олександровича про арешт майна боржника по виконавчому провадженню №62475885 від 09.07.2020 - скасувати;

- постанову заступника начальника Печерського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексія Олександровича про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню №62475885 від 10.07.2020 - скасувати;

- постанову заступника начальника Печерського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексія Олександровича про зміну (доповнення) реєстраційних даних по виконавчому провадженню №62475885 від 15.07.2020 - визнати незаконною.

Скарга мотивована численними порушеннями (будуть детально описані далі), які заступник начальника Печерського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексій Олександрович (далі - ДВС та Виконавець, відповідною) допустив при прийнятті до виконання та здійсненні виконавчих дій по виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 у справі №910/7558/19.

Від Печерського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та від стягувача пояснення по суті скарги не надходили, але ДВС подав до суду копії матеріалів виконавчого провадження.

Стягувач та ДВС представників у судове засідання не направили.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на наведене, суд перейшов до розгляду скарги у цьому ж судовому засіданні.

При розгляді скарги судом встановлено, що у провадженні ДВС перебувало виконавче провадження №62475885 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 у справі №910/7558/19, відкрите на підставі заяви стягувача (копія у справі) постановою Виконавця від 09.07.2020.

Вказану постанову про відкриття виконавчого провадження №62475885 (далі - ВП) скаржник просить скасувати, а дії Виконавця по її винесенню визнати протиправними, оскільки: у постанові не вказано строк пред`явлення виконавчого документу (наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 у справі №910/7558/19) до виконання; постанова не містить таких обов`язкових реквізитів, як строк і порядок оскарження; таке ігнорування Виконавцем обов`язкових вимог відповідного закону та інструкцій призвели до істотного порушення прав заявника.

Скаржник зазначає, що оскільки постанова про відкриття ВП винесена протиправно (з істотними порушеннями), то і всі подальші дії Виконавця з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 у справі №910/7558/19 у межах ВП є незаконними.

Окремо скаржник посилається, що порушено процесуальні строки щодо відправки Виконавцем документів - постанова про відкриття ВП була направлена пізніше строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження», і також, що Виконавцем порушено і сам строк для відкриття виконавчого провадження після надходження до нього виконавчого документу (мало бути відкрито 06.07.2020, а відкрито 09.07.2020).

Скаржник також посилається на порушення строку закриття виконавчого провадження, а саме, що він листом 14.07.2020 о 17:11 повідомив ДВС про погашення заборгованості, але ДВС провадження не закрив, арешти не зняв.

І також на те, що Виконавцем всупереч вимогам Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження (наказ МЮУ від 05.08.2016) не було відскановано та не було внесено у базу самого виконавчого документу та заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження, а всі внесені постанови не містять підпису і гербової печатки.

Скаржник вважає, що Виконавцем також було неналежно визначено сторону виконавчого провадження, оскільки фактичним стягувачем є не Акціонерне товариство «Укргазвидобування», а Бурове управління «Укрбургаз» Акціонерного товариства «Укргазвидобування».

Щодо сум стягнення, то скаржник вказує на їх необґрунтоване завищення на 331 грн. через допущення ДВС арифметичних помилок, а також вказує на інші описки і арифметичні помилки у оскаржуваних постановах.

Скаржник також посилається на неправомірне стягнення з нього сум по виконавчому провадженню двічі - він сам сплатив, а потім АТ «Ощадбанк» стягнув на підставі вимоги Виконавця.

У наданому суду поясненні до скарги від 05.08.2020 скаржник підтримує її доводи, викладені ним раніше, і також наголошує, що ним ініціювалося і питання про розстрочку виконання судового рішення, однак розгляд заяви не встиг відбутися до відкриття виконавчого провадження, і що оскільки скаржник день у день коли ним було отримано постанову про відкриття ВП погасив заборгованість добровільно, то всі подальші примусові списання є протиправними. Скаржник також вважає, що ДВС було порушено встановлену послідовність дій, оскільки ДВС повинен був спочатку пересвідчитися, що боржник отримав копію постанови про відкриття ВП, а потім вчиняти виконавчі дії (накладати арешти, виставляти вимогу про списання коштів). Окремо, скаржник наголошує, що своїми протиправними та непослідовними діями Виконавець наніс йому шкоди та заблокував роботу підприємства.

Дослідивши доводи скаржника, надані ним матеріали та матеріали ВП, які надійшли від ДВС, суд підстав для задоволення скарги не вбачає, з огляду на наступне.

Так, стаття 339 ГПК України вказує, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон) , за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Отже, виходячи з сукупного аналізу наведених вище норм та вимог скарги (оскарження дій Виконавця по винесенню постанови про відкриття ВП, та оскарження всіх винесених у межах ВП постанов), суд зазначає, до предмету доказування входить те, чи були описані скаржником порушення з боку Виконавця такими, що мають своїм наслідком визнання дій протиправними, а щодо постанов - їх скасування на визнання незаконними, чи навпаки, дії виконавця, хоча і містять ознаки порушень, проте не тягнуть за собою наслідком скасування постанов, і також встановити, які права скаржника Виконавцем було порушено.

Так, щодо доводів скарги про відсутність у постанові про відкриття ВП строку пред`явлення виконавчого документу (наказу Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 у справі №910/7558/19) до виконання, то Закон вимагає це зазначати у виконавчому документі (у наказі наприклад), а не у постанові, тому доводи скаржника у цій частині відхиляються.

Твердження, що постанова не містить таких обов`язкових реквізитів, як строк і порядок оскарження, судом також відхиляється, оскільки ані Закон, ані Інструкція (на яку у скарзі посилається скаржник) не містить вимог, що у постанові повинно бути викладено певне незмінне формулювання про строк і порядок оскарження, з чого суд робить висновок - що оскільки законодавець допустив таке формулювання по формі та викладу на розсуд Виконавця, то воно в першу чергу повинно бути достатньо ясним і зрозумілим для особи, яка має право постанову оскаржити. Позаяк скаржник звернувся до суду з даною скаргою та не доводить існування обставин, що через обране Виконавцем формулювання скаржник не міг оскаржити постанову у встановленому законом порядку та строки, то судом доводи скаржника відхиляються, оскільки обране Виконавцем формулювання виявилося достатньо ясним та зрозумілим для скаржника, і також воно є ясним і зрозумілим для суду. Відсилку до Закону, обрану виконавцем, суд вважає достатньою, оскільки саме Закон вказує, що дії Виконавця можуть бути оскаржені і до суду, а ГПК України уже просто конкретно деталізує юрисдикційність суду для подачі скарги.

На підтвердження істотності порушення прав скаржника описаними вище діями Виконавця, скаржник доказів не надав, тому його доводи судом відхиляються.

Враховуючи наведене, оскільки судом не встановлено протиправності дій Виконавця при винесенні постанови про відкриття ВП, то суд не вбачає підстав для визнання їх протиправними та скасування постанови, і також з цієї ж підстави відхиляє доводи скаржника і про незаконність усіх у подальшому винесених постанов у межах ВП (оскільки скаржник просив їх скасувати внаслідок незаконного відкриття самого ВП, що ним не було доведено).

Щодо недотримання Виконавцем процесуальних строків відправки, то Закон також не передбачає наслідком такого порушення строків надсилання скасування постанови, щодо якої строки надсилання порушено, або подальших постанов, тому доводи скаржника і тут відхиляються.

Посилання скаржника, що Виконавцем порушено і сам строк для відкриття виконавчого провадження після надходження до нього виконавчого документу (мало бути відкрито 06.07.2020, а відкрито 09.07.2020) судом також відхилено, оскільки скаржник не обґрунтував чим у даному випадку порушено саме його права, як боржника у ВП, а не права стягувача.

Твердження скаржника про не закриття Виконавцем ВП після того, яка скаржник листом 14.07.2020 о 17:11 повідомив ДВС про погашення заборгованості, також не відповідають дійсності, оскільки у матеріалах справи наявні постанова про закінчення ВП від 17.07.2020, про зняття арешту з коштів та з майна від 15.07.2020. Щодо того, що вказані постанови були винесені через 1-3 дні відповідно після погашення скаржником (боржником) заборгованості, то Закон у даному випадку також не передбачає наслідком такого порушення строків скасування постанови, щодо якої строки надсилання порушено, тому доводи скаржника і тут відхиляються.

Щодо того, що Виконавцем не було відскановано та не було внесено у базу самого виконавчого документу та заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження, а всі внесені постанови не містять підпису і гербової печатки, то судом даний довід скаржника також відхилено, оскільки скаржник не довів чим такі дії порушили саме його права, зокрема, з огляду що він зміг оскаржити дії ДВС і подати дану скаргу, і не посилається, що йому будь яким чином завадило недостатня оформленість документів у електронній базі.

Щодо неналежної сторони, судом доводи скаржника відхилені, оскільки боржника Виконавцем було правомірно визначено згідно виконавчого документу. І також, щодо моменту накладення арешту, то Закон дозволяє це робити за заявою стягувача при відкритті ВП, що і мало місце у даному випадку, і також вимога, за заявою стягувача та на підставі Закону, подати декларацію про доходи і майно, також обгрунтовано включена до постанови про відкриття ВП. Тому наведені вище доводи скаржника також відхилені.

Доказів завдання скаржнику шкоди діями ДВС, скаржник до заяви не надав, тому твердження відхиляються.

Обставина ініціювання скаржником у суді розстрочки виконання рішення, яка не була розглянута станом на момент закінчення виконавчого провадження, розгляду даної скарги не стосується тому судом не враховується.

Щодо посилань скаржника, що після добровільної сплати з нього відбулося ще декілька аналогічних стягнень, то суд зауважує, що вимоги до Банків, які здійснили списання, ДВС були виставлені ще до того, як скаржник погасив борг, але якщо скаржник по часу погасив суму ДВС до того, як Банки почали списувати кошти, то скаржник не позбавлений права у встановленому законом порядку ініціювати питання про їх повернення.

Натомість, щодо суми стягнення та тої суми, яку було арештовано на рахунках скаржника відповідно, то суд погоджується з доводами скаржника, що внаслідок помилки було неправомірно арештовано 331 грн., тому в цій частині вимоги скарги задовольняє.

Одночасно суд відхиляє вимогу про скасування постанови про виправлення описок у постановах, винесених у ВП, оскільки судом встановлено, що описки дійсно мали місце, а отже Виконавець мав обов`язок їх виправити, що і вчинив.

Таким чином, вимоги скарги задовольняються частково - постанову ДВС про арешт коштів боржника у ВП від 10.07.2020 суд скасовує у частині накладення арешту на кошти в сумі 331 грн.; у решті вимог відмовляє за необґрунтованістю з підстав, наведених вище.

Інші доводи скаржника судом також розглянуті, але до уваги не приймаються як такі, що на результат розгляду скарги (часткове задоволення та часткову відмову) з наведених вище підстав, впливу не мають.

Керуючись статтями ст.ст. 232-235, 342, 343 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Спільного українсько-латвійського підприємства «Хімімпекс» (Товариство з обмеженою відповідальністю) задовольнити частково.

Постанову заступника начальника Печерського районного відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексія Олександровича про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню №62475885 від 10.07.2020 скасувати у частині накладення арешту на кошти в сумі 331 грн.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 235 ГПК України негайно після її оголошення, і може бути оскаржена в порядку та строк встановлені статтями 254-256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 07.08.2020.

Суддя Р.Б. Сташків