ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" серпня 2020 р.Справа № 922/2418/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

без виклику представників сторін

розглянувши заяву Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (вх. № 2418/20 від 03.08.2020) про вжиття заходів забезпечення позову, поданій у справі

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
до 1) Акціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків; 2) Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", м. Київ; 3) Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Харківське регіональне відділення "Енергозбут" філії "Енергозбут", м. Харків; 4) Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Київ
про зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до 1) Акціонерного товариства "Харківобленерго", 2) Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", 3) Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Харківське регіональне відділення "Енергозбут" філії "Енергозбут", 4) Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", в якій просить суд:

1) зобов`язати Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" припинити дії, що обмежують постачання за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 01.06.2020, укладеним з Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі";

2) зобов`язати Акціонерне товариство "Харківобленерго", Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Харківське регіональне відділення "Енергозбут" філії "Енергозбут", Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" припинити дії, що обмежують надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до укладених договорів з Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі".

Одночасно з позовною заявою позивач подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову (вх. № 2418/20 від 03.08.2020), в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080 ідентифікаційний код в ), Акціонерному товариству «Харківобленерго» (вул. Плеханівська, 149, м. Харків, 61037, ідентифікаційний код в ), Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу «Харківське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ідентифікаційний код в ), Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, ідентифікаційний код в ) вчиняти будь-які дії з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу (передачі) електричної енергії за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 01.06.2020.

В обґрунтування вказаної заяви позивач посилається на те, що діями відповідачів протиправно обмежується його право на отримання електричної енергії за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» та договором про розподіл електричної енергії. Позивач вважає, що в випадку невжиття заходів забезпечення позову, буде унеможливлене поновлення його прав на отримання електричної енергії.

Також позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до того, що підприємство позивача, як виконавець послуг з централізованого постачання та підігріву гарячої води в м. Харкові, не зможе надавати послуги з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води протягом опалювального періоду та підігріву гарячої води в міжопалювальний період по всім об`єктам, що, в свою чергу, призведе до численних скарг споживачів щодо незабезпечення безперебійного надання вищенаведених послуг і, як наслідок, покладення на Позивача відповідальності за ненадання послуг. також позивач вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до техногенної катастрофи на території м. Харкова, внаслідок зриву підготовки до опалювального сезону 2020-2021 р.р.

Розглянувши заяву Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (вх. № 2418/20 від 03.08.2020), суд зазначає наступне.

Статтею 55 Конституції України передбачено: кожному гарантується право на судовий захист. Також, згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України Про судоустрій і статус суддів кожному, гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Як наголосив Європейський суд у справі Горнсбі проти Греції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням. Так, право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Стгеесе), від 19 березня 1997 року, пункт 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі Іммобільяре Саффі проти Італії (Immobiliare Saffi v. Italy), [GCJ. N 22774/93, n. 66. ECHR 1999-V).

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу (Бурдов проти Росії, комюніке Секретаря Суду 07 травня 2002 року; рішення у справі Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 року).

У пункті 43 рішення Європейського суду від 20 липня 2004 року у справі Шмалько проти України (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 етапі 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке мас обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Також у рішенні Європейського суду від 18 травня 2004 року у справі Продан проти Молдови суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином, господарський суд, будучи органом правосуддя, повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

По суті, забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Отже, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини, зазначеним вище.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припушення, що невжиття таких заходів може унеможливити або утруднити виконання рішення по суті позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Предметом заявлених позовних вимог в даної межах справи є зобов`язання 1-го відповідача припинити дії, що обмежуть постачання за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 11.06.2020, укладеного між позивачем та 1-м відповідачем, а також зобов`язання 2-го, 3-го та 4-го відповідачів припинити дії, що обмежують надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до договорів з позивачем.

З урахуванням викладених обставин, а саме, з огляду на те, що позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності Укрінтеренерго (вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080 ідентифікаційний код в ), Акціонерному товариству Харківобленерго (вул. Плеханівська, 149, м. Харків, 61037, ідентифікаційний код в ), Акціонерному товариству Українська залізниця в особі виробничого підрозділу Харківське регіональне відділення Енергозбут філії Енергозбут (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ідентифікаційний код в ), Приватному акціонерному товариству Національна енергетична компанія Укренерго (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, ідентифікаційний код в ) вчиняти будь-які дії з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу (передачі) електричної енергії за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 01.06.2020, вжиття заявлених позивачем по даній справі заходів забезпечення позову сприятиме захисту та поновленню порушених прав позивача та виконанню рішення по даній справі у разі задоволення позовних вимог.

Разом з тим, невжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та інтересів позивача у вигляді відключення від електропостачання, що в свою чергу призведе до нівелювання функції судового рішення, як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів позивача, у випадку прийняття судом рішення про задоволення поданого позивачем позову в межах даної справи.

Крім того, можливе відключення позивача від електропостачання може призвести до неможливості виконання судового рішення на період такого відключення у випадку прийняття судом рішення про задоволення поданого позивачем позову в межах даної справи.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист оспорюваних прав позивача на отримання електричної енергії, оскільки протягом судового розгляду справи позивач не бути мати змогу отримувати послуги з постачання та розподілу електричної енергії внаслідок припинення їх надання з боку 1-го, 2-го, 3-го, 4-го відповідачів. Відтак, відновити порушені права Позивача за наслідком судового розгляду буде неможливо, оскільки електрична енергія є товаром, який споживається позивачем в момент його отримання, тому задоволення позову про зобов`язання 1-го, 2-го, 3-го, 4-го відповідачів належним чином надати послуги з постачання та розподілу електричної енергії відповідно до умов укладених договорів не призведе до отримання електричної енергії, яка не була отримана і не була спожита позивачем протягом судового розгляду.

Суд також враховує, що позивача на підставі п.1.4 рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста» від 23.12.1998р. № 1407 в редакції рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради від 30.09.2003 р. № 946 визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в м. Харкові.

Позивач на даний час забезпечує вищенаведеними послугами 6385 житлових будинків, 195 лікарняних організацій, 215 дошкільних заходів, 260 шкіл. У складі Позивача знаходиться 253 котельні, 210 центральних теплових пунктів (ЦТП), 86 індивідуальних теплових пункти (ІТП), 1 ТЕЦ, 11 насосних станцій та інше теплотехнічне обладнання.

Відтак, невжиття заходів забезпечення позову призведе до того, що позивач не зможе надавати послуги з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води протягом опалювального періоду та підігріву гарячої води в міжопалювальний період по всім вищенаведеним об`єктам, що, в свою чергу, призведе до порушення прав та інтерсів мешканців міста Харкова на отримання комунальних послуг на належному рівні, численних скарг споживачів щодо незабезпечення безперебійного надання вищенаведених послуг і, як наслідок, покладення на Позивача відповідальності за ненадання послуг. Крім того, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до техногенної катастрофи на території м. Харкова, внаслідок зриву підготовки до опалювального сезону 2020-2021 р.р.

Враховуючи вищевикладене, суд вбачає наявність зв`язку між зазначеним заходом забезпечення позову і предметом спору, співмірність заходу із заявленою позивачем вимогою. Вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді та в разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду. Тоді як, невжиття зазначених заходів до забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення господарського суду в разі прийняття його на користь позивача, оскільки за час розгляду справи в суді з боку відповідачів та третіх осіб можуть бути вчинені дії щодо припинення надання послуг постачання та розподілу електричної енергії за спірними договорами, при цьому намір на вчинення таких дій підтверджується матеріалами справи, зокрема, попередженням про припинення електропостачання від 21.07.2020 № 44/09-000848/П, попередженням про припинення розподілу електричної енергії № 44/09-000225/В від 21.07.2020, повідомленнями про припинення розподілу електроенергії № 330 від 22.07.2020, попередженням про припинення постачання електричної енергії № 44/09-000848/П від 21.07.2020, згідно з якими повідомлено позивача про припинення надання послуг з 05.08.2020.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

В даному випадку суд не вбачає підстав задля застосовування зустрічного забезпечення з огляду на те, що позивач просить суд зобов`язати відповідачів утриматись від певних дій щодо припинення електропостачання та розподілу електричної енергії, в той же час споживання електричної енергії та послуг з розподілу електричної енергії, які надаються відповідачами за відповідними договорами є оплатним, тому вжиття пропонованих заходів забезпечення позову не може призвести до завдання можливих збитків відповідачам.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, без повідомлення учасників справи, та не вбачає підстав для зустрічного забезпечення.

Керуючись статтями 42, 136-141, 232-236 ГПК України , суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про вжиття заходів забезпечення позову (вх. № 2418/20 від 03.08.2020) задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову та заборонити Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080, ідентифікаційний код в ), Акціонерному товариству «Харківобленерго» (вул. Плеханівська, 149, м. Харків, 61037, ідентифікаційний код в ), Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу «Харківське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ідентифікаційний код в ), Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, ідентифікаційний код в ) до вирішення по суті спору по справі № 922/2418/20 вчиняти будь-які дії з припинення та/або обмеження постачання та/або розподілу (передачі) електричної енергії за договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 01.06.2020.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили 04 серпня 2020 року та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 05 серпня 2023 року.

Ухвала, з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», має статус виконавчого документа. В силу статті 129-1 Конституції України та статті 144 ГПК України ця ухвала є обов`язковою для виконання всіма органами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

Стягувачем за даною ухвалою є:

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ідентифікаційний код в ).

Боржниками за даною ухвалою є:

1) Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (вул. Кирилівська, 85, м. Київ, 04080, ідентифікаційний код в );

2) Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу «Харківське регіональне відділення «Енергозбут» філії «Енергозбут» (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ідентифікаційний код в );

3) Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, ідентифікаційний код в );

4) Акціонерне товариство «Харківобленерго» (вул. Плеханівська, 149, м. Харків, 61037, ідентифікаційний код в ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в порядку визначеному статтями 255-257 ГПК України з урахуванням вимог підпункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Суддя О.І. Байбак