РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2020Справа № 910/5456/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 7 254, 42 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (далі - ПрАТ "ММК ім. Ілліча", позивач) із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", відповідач) про стягнення збитків у сумі 7 254, 42 грн., спричинених порушенням умов договору № 00039/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018 р., укладеного між ПрАТ "ММК ім. Ілліча" та АТ "Українська залізниця".

У обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на адресу позивача був відправлений вагон № 65806358 з вантажем - антрацит (вантажовідправником якого є ДП «Морський торговельний порт «Южний»). Проте, на станції "Маріуполь-Сортувальний" Донецької залізниці була виявлена недостача вантажу у вказаному вагоні, яка також підтвердилась на станції "Асланове" Донецької залізниці, внаслідок чого позивачу були спричинені збитки, які відповідач, як перевізник за укладеним із позивачем договором № 00039/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018 р., зобов`язаний відшкодувати.

Посилаючись на статті 224, 225 ГК України, ПрАТ "ММК ім. Ілліча" просить стягнути з відповідача збитки, завдані йому на суму 7 254,42 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2020 р. за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до правил, визначених ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Цією ж ухвалою сторонам наданий строк, передбачений законом, для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків.

Відповідач у строк, визначений законом, надав суду відзив, у якому проти позову заперечив, зазначив, що позивач не підтвердив належними доказами факту понесення збитків. Просив відмовити у задоволенні позову.

У свою чергу, позивач надав відповідь на відзив, у якому доводи відповідача не визнав та вказав на обґрунтованість своїх вимог.

Суд, розглянувши заяви сторін по суті спору, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 03.04.2019 р. між ПрАТ "ММК ім. Ілліча" (покупець) та Basis Trade AG (продавець) був укладений контракт, відповідно до якого продавець зобов`язується поставити покупцю товар відповідно до погодженої специфікації загальною вартістю 2 927 200 євро.

Також на виконання вказаного контракту 14.02.2018 між ПрАТ "ММК ім. Ілліча" (вантажоодержувач) та АТ "Українська залізниця" (виконавець) був укладений договір про надання послуг № 00039/ЦТЛ-2018 (далі - договір перевезення), предметом якого є здійснення перевезення вантажів у вагонах та проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно з п. 2.3.2 договору перевезення перевізник зобов`язується приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у контейнерах перевізника, доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані із перевезенням вантажів. Надання послуг за цим договором підтверджується залізничною накладною (п. 1.3).

Договір перевезення діє з 19.02.2018 до 31.12.2018, з подальшою його пролонгацією (п. 12.1).

Згідно з частиною 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

У відповідності до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Із матеріалів справи вбачається, що згідно з рахунком-фактурою (інвойсом) Basis Trade Ag № 2511-1 від 25.11.2019 р. ПрАТ "ММК ім. Ілліча" сплатило вартість товару (вугілля антрациту) на загальну суму 1 444 192,66 євро, що підтверджується платіжними дорученнями № від 26.12.2020 р., № від 26.12.2019 р. та реєстрами сплачених рахунків до вказаних платіжних доручень.

Зі свого боку, 05.12.2019 р. ДП «Морський торговельний порт «Южний», як вантажовідправник, за накладною № 42917187 відправив на адресу ПрАТ "ММК ім. Ілліча", станція "Асланове" Донецької залізниці, вагон № 65806358 з вантажем (антрацит, сорт АМ, розмір фракції 13-25 мм, насипом).

Однак, на станції "Маріуполь-Сортувальний" Донецької залізниці була виявлена недостача вантажу у вказаному вагоні у кількості 3 000 кг, яка також підтвердилась на станції "Асланове" Донецької залізниці, та була зафіксована у комерційному акті № 485002/1397 від 08.12.2019 р.

Зазначені обставини справи були встановлені судом та сторонами не заперечуються.

Позивач вважає, що оскільки втрата вантажу сталась з вини відповідача, внаслідок чого позивач поніс збитки у вигляді вартості недоотриманого вантажу на суму 235,05 євро (що еквівалентно 7 254,42 грн.), то відшкодувати їх має АТ "Українська залізниця".

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут) встановлено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі:

прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій;

прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Привалами;

прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах);

прибуття вантажу, який був завантажений залізницею;

видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею;

прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах передбачених Правилами.

Частиною 1 ст. 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами іншому підприємству.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ст. 114 Статуту).

Згідно зі ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником у накладній, засвідчується комерційним актом (ст. 129 Статуту).

Як встановлено судом, вагон № 65806358 прибув на станцію "Асланове" Донецької залізниці з ознаками недостачі, а тому був проведений комісійний огляд цього вагону та встановлено, що фактична маса брутто вагона склала 90 300 кг, тара - 23 600 кг., маса нетто - 66 700 кг, що менше на 3 000 кг. Також виявлено навантаження нижче рівня бортів на 100 мм, вантаж марковано вапном, а за рухом поїзда (над 4 люком) є виїмка розміром 1 500 мм * 2 800мм * 1 000 м у глиб вагона, маркування порушене. Крім того встановлено, що вагон прибув у технічно справному стані, течі вантажу немає, однак, при повторному переважуванні даного вагону нестача підтвердилась, про що був складений відповідний комерційний акт.

Зазначений акт суд вважає належним та вірогідним доказом факту нестачі (незбереження) вантажу, переданого на перевезення.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить для вантажу, зданого до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані - 2 % маси, зазначеної в перевізних документах.

Сума норми природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 65806358 складає 1 394 кг (69 700 кг (маса зазначена у накладній) * 2 %). Кількість фактичної недостачі у вагоні № 65806358 становить 1 606 кг (1,606 тонни) (3 000 кг (недостача зазначена у комерційному акті) - 1 394 кг (сума норми природної втрати)).

Вартість 1 тонни вантажу у вагоні № 65806358 відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) Basis Trade Ag № 2511-1 від 25.11.2019 р. становить 146,36 євро.

Отже, сума втраченого вантажу у вагоні № 65806358 складає 235,05 євро (1 606 т (кількість фактичної недостачі вантажу) * 146,36 євро (вартість 1 тонни вантажу)), що станом на 27.03.2020 склало 7 254,42 грн. (235,05 євро * 30,8633).

Таким чином, загальна сума збитків, спричинених внаслідок незбереження вантажу під час перевезення, становить 7 254,42 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення.

Установивши фактичні обставини в даній справі, суд вважає, що невиконання відповідачем визначених законодавством зобов`язань в частині збереження перевезеного вантажу за залізничною накладною № 42917187 від 05.12.2019 р. призвело до втрати частини вантажу, внаслідок чого позивачу були завдані збитки у розмірі його дійсної вартості, що є складом порушення господарського зобов`язання. У той же час, залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди (ст. 113 Статуту).

Доводи відповідача про ненадання позивачем доказів, що засвідчують кількість і вартість відправленого вантажу, суд до уваги не приймає та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

На підтвердження кількості та вартості відправленого вантажу позивачем були надані залізнична накладна № 42917187 від 0512.2019 р., рахунок-фактура (інвойс) № 2511-1 від 25.11.2019 р. Також платіжними дорученнями № від 26.12.2020 р., № від 26.12.2019 р. був оплачений товар у кількості, зазначений в накладній та рахунку-фактурі (інвойсі). За таких обставин суд вважає доведеними позивачем кількість і вартість товару належними та вірогідними доказами, якими є первинні бухгалтерські документи.

Отже, враховуючи наведене та беручи до уваги підтверджений факт вчинення залізницею порушення господарського зобов`язання, що виявилось у незбереженні вантажу, недостача якого сталася з вини відповідача та завдала позивачу збитків на суму 7 254,42 грн., суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у сумі 7 254,42 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

У даному випадку судові витрати складаються з витрат по сплаті судового збору у сумі 2 102,00 грн. та витрат за надану професійну правничу допомогу у сумі 2 279,64 грн., які позивач просив покласти на відповідача.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У даному випадку на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у сумі 2 279,64 грн. позивач долучив: договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 845 від 30.03.2018 р., укладений між АО «Всеукраїнська адвокатська допомога» та ПрАТ "ММК ім. Ілліча" (з урахуванням внесених до нього змін), додаткову угоду № 113 від 23.03.2020 р., відповідно до якої сторони погодили детальний опис послуг, які повинно надати адвокатське об`єднання, та їх вартість, розрахунок розміру винагороди адвоката згідно із додатковою угодою № 113 від 23.03.2020 р. на суму 2 279,64 грн., свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю, виданого адвокату Краснопьоровій О. С., рахунок до сплати на суму 2 279,64 грн. та докази оплати правничої допомоги на загальну суму 2 279,64 грн. (платіжне доручення № від 19.06.2020 р.).

Вказані докази суд вважає достатніми для підтвердження факту надання професійної правничої допомоги у даній справі на суму 2 279,64 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 7 254, 42 грн. задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1, ідентифікаційний код 00191129) збитки у сумі 7 254 (сім тисяч двісті п`ятдесят чотири) грн. 42 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп., витрати на правничу допомогу у сумі 2 279 (дві тисячі двісті сімдесят дев`ять) грн. 64 коп.

Повне судове рішення складене 4 серпня 2020 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.