ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05.08.2020 Справа № 5015/118/11

Господарський суд Львівської області у складі судді Чорній Л.З., при секретарі Н.Петровській розглянувши заяву Уповноваженої особи учасників боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування", м. Львів

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Гаврилюка О.Р.

про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги

у справі за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина", м.Київ

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач", с. Коростів Сколівського району Львівської області

Представники сторін:

ФОП Гаврилюк О.Р.: Гаврилюк О.Р.

ПрАТ "ВНК "Розточчя СТ": Карпенко А.А.

ТзОВ "ЛЗА": Ганайлюк А.Б., Демідонт Б.О. - адвокат

Львівський обласний ЦЗ: Поврозник О.Л.

ТОВ "Укравтозапчастина": Первицький О.В.

ліквідатор: не з`явився

Суть спору: Заяву подано Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина", м. Київ про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач", с.Коростів Сколівського району Львівської області, у порядку, встановленому ст.11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки сума заборгованості останнього становить 1 060 656,25 грн., яка не була задоволена боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку.

15.09.2010 року ухвалою Господарського суду Львівської області (с. Морозюк А.Я.) провадження у справі про банкрутство ТзОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач" припинено у зв`язку із недотриманням кредитором вимог ст.6 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.11.2010 року апеляційну скаргу ТзОВ "Укравтозапчастина" задоволено повністю, ухвалу Господарського суду Львівської області від 15.09.2010 року у справі №28/45 скасовано та матеріали справи скеровано на розгляд до Господарського суду Львівської області в іншому складі суду.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.01.2011 року прийнято справу № 28/45 до розгляду та присвоєно справі №5015/118/11.

Ухвалою від 08.02.2011р. введено процедуру розпорядження майном боржника і призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Скочка І.Я.

Постановою господарського суду від 15.07.2011р. ТзОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. 06.08.2011 р. в газеті "Голос України" №143 (5143) опубліковано оголошення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Справа № 5015/118/11 перебуває на стадії ліквідаційної процедури.

26.11.2019 р. Уповноважена особа учасників боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування" подала позовну заяву про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги № 03/11, укладеного 15.11.2017 р. між ПП "Фірма "Галич-кабель" та Фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем та договору про відступлення прав вимоги № 05/12, укладеного 20.12.2018 р. між ПП "Мібул" та Фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем.

Ухвалою суду від 28.11.2019 р. позовну заяву Уповноваженої особи учасників боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування" до Фізичної особи - підприємця Гаврилюка О.Р. про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за вх. № 3234/19 від 26.11.2019 р. залишено без руху. Встановлено Уповноваженій особі учасників боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування" строк до 10 календарних днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме:

- надати суду належні докази (поштові квитанції та описи вкладення) про направлення копії позовної заяви сторонам;

- надати суду належні докази, які підтверджують сплату позивачем судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

11.12.2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування" подало клопотання про долучення до заяви про визнання недійсними правочинів доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

17.12.2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування" подало клопотання про долучення до заяви про визнання недійсними правочинів доказів направлення сторонам позовної заяви.

Ухвалою суду від 18.12.2019 р. прийнято позовну заяву Уповноваженої особи учасників боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування" до відповідача Фізичної особи - підприємця Гаврилюка О.Р. про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги, до розгляду в межах провадження в справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач". Розгляд позовної заяви вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження з урахуванням особливостей, визначених Кодексом України з процедур банкрутства. Підготовче судове засідання призначено на 15.01.20 р.

В судове засідання 15.01.2020 р. з`явився представник позивача, вимоги підтримав повністю.

Відповідач заперечив щодо заявлених вимог та подав заяву у справі, в якій просить позовну заяву ТОВ "Львівські заводи Автомобілебудування" до відповідача ФОП Гаврилюка О.Р., третьої особи ліквідатора Козія В.Ю., про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги № 03/11 від 15.11.2017р., укладеного між ПП "Фірма "Галич-Кабель" та ФОП Гаврилюк О.Р. та договору про відступлення прав вимоги № 05/12 від 20.12.2018 р., укладеного між ПП "Мібул" та ФОП Гаврилюк О.Р. повернути позивачу. Відповідач зазначив, що в своїй позовній заяві ТОВ "Львівські заводи Автомобілебудування" не зазначає яким саме чином укладення оскаржуваних договорів порушують права позивача, як уповноважену особу учасників боржника. Також, відповідач наголосив, що як вбачається із матеріалів позовної заяви позивачем заявлено вимогу про визання недійсним договору про відступлення прав вимоги № 03/11 від 15.11.2017р. укладеного між ПП "Фірма "Галич-Кабель" та ФОП Гаврилюк О.Р. та договору про відступлення прав вимоги № 05/12 від 20.12.2018р. укладеного між ПП "Мібул" та ФОП Гаврилюк О.Р., предметом яких є різні правовідносини.

Ухвалою суду від 15.01.2020 р. розгляд заяви відкладено на 05.02.2020 р.

В судове засідання від 05.02.2020 ліквідатор та представники кредиторів з`явились.

Представники позивача в судове засідання з`явились, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

29.01.2020 р. Уповноважена особа учасників боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування" подала відповідь на відзив за вх. № 29.01.2020 р., в якому зазначає наступне. Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування" вказує на те, що будь-які спори, пов`язані з визнанням недійсним, припиненим господарського зобов`язання боржником, за яким виступає ТОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач», як майнової вимоги та/або правочину, в якому він є стороною повинні розглядатися господарським судом Львівської області в межах справи № 5015/118/11, як наслідок доводи ФОП Гаврилюк О.Р. про доцільність та імперативний порядок визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги, які є невід`ємною частиною правочину стороною якого є боржник (договору невідновлювальної кредитної лінії №600/21-93) не заслуговують на увагу та суперечать нормам Кодексу з процедур банкрутства.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування" зазначає, що набуті Гаврилюком О.Р. права вимоги, шляхом укладення договорів між ПП «Мібул» та ПП «Фірма «Галич кабель» виникли на підставі договору невідновлювальної кредитної лінії № 600/21-93, тому докази з приводу визнання недійсними договору про відступлення прав вимоги № 03/11 від 15.11.2017 р. та договору про відступлення прав вимоги № 05/12 від 20.12.2018 р. будуть спільними та пов`язані між собою.

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування" посилається на те, що ФОП Гаврилюк О.Р. не є фінансовою установою і тому не має права надавати фінансові послуги, не може бути кредитодавцем за кредитним договором.

05.02.2020 р. ФОП Гаврилюк О.Р. подав пояснення за вх. № 6312/20, в яких просив відмовити у задоволенні позовної заяви ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування". У поясненнях зазначає, що договір про відступлення прав вимоги № 03/11 від 15.11.2017 р. та договір про відступлення прав вимоги № 05/12 від 20.12.2018 р. не є договорами факторингу, сторони уклали саме договори відступлення права вимоги.

Відповідно до ч.3 ст.177 ГПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою повного та всебічного дослідження усіх обставин справи, а також належного та повного вчинення всіх необхідних дій до початку розгляду справи по суті, суд продовжив строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів.

В судове засідання від 26.02.2020 сторони не з`явилися.

Представником ТОВ «ЛЗА» подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю забезпечення явки в судове засідання по сімейних обставинах та подано клопотання про долучення судової практики. Також, адвокатом ТОВ «ЛЗА» подано клопотання про відкладення розгляду справи. Судом дані клопотання задоволені і відкладено підготовче засідання в межах такого строку.

В судове засідання від 04.03.2020 сторони не з`явилися. Від сторін на адресу суду клопотання, пояснення не надходили.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Папазова та інші проти України» від 15.03.2012 р. суд зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника.

Враховуючи неявку сторін, з метою забезпечення законних прав та інтересів усіх учасників судового процесу, повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, суд вважає за доцільне відкласти розгляд заяви поза межами процесуального строку.

В судове засідання від 11.03.2020 р. представники сторін з`явились.

Представник ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд задоволити позов, вважаючи, що правочини між ПП «Мібул», ПП «Фірма «Галич Кабель» та ФОП Гаврилюком договори про відступлення прав вимоги за не відновлювальної кредитної лінії є недійсними з моменту їх укладення.

Через канцелярію суду ФОП Гаврилюк О.Р. подав пояснення за вх. № 11930/20. У поясненні зазначає, що оскаржувані договори про відступлення права вимоги не є договорами факторингу, оскільки за вказаними договорами жодна із сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, тому відсутні підстави вважати, що з метою укладення спірних договорів відступлення права вимоги є отримання новим кредитором прибутку у вигляді відповідної плати первісного кредитора. У зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовної заяви ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування".

В судовому засіданні сторони не заперечили щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 11.03.2020 р. підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду на 08.04.2020 р.

В судове засідання від 08.04.2020 р. представники сторін не з`явились. Від представників сторін на адресу суду нічого не надходило.

Ухвалою суду від 08.04.2020 р. розгляд справи відкладено на 20.05.2020 р.

В судове засідання від 27.05.2020 р. представники сторін не з`явились. На адресу суду заяви, клопотання, пояснення не надходили.

Ухвалою суду від 27.05.2020 р. розгляд справи відкладено на 10.06.2020 р.

В судове засідання від 10.06.2020р. сторони з`явилися.

Уповноважена особа учасників ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування" через канцелярію суду подав додаткові пояснення по справі.

ФОП Гаврилюком О.Р. через канцелярію суду подав письмові пояснення по суті позовних вимог.

В судове засідання від 17.06.2020р. сторони з`явилися.

Уповноважена особа учасників ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування" через канцелярію суду подав клопотання про долучення доказів по справі.

Також уповноваженою особою учасників ТОВ "Львівські заводи автомобілебудування" через канцелярію суду подано письмові пояснення.

В судове засідання від 24.06.2020 р. представники сторін з`явились.

Ліквідатором 22 червня 2020 року подано пояснення з яких вбачається, що 24 жовтня 2016 року здійснено часткову оплату в сумі 12 000,00 грн. ДП «Західному експертно-технічному центру Держпраці» згідно договору № 4694-9 від 29 вересня 2016 року.Після оплати залишок коштів на рахунку боржника становив 29 818, 91 грн., що було недостатнім для погашення вимог ПП «Фірма «Галич-Кабель».

Також, уповноваженою особою учасників ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування» подано додаткові пояснення, якими вважає, що однією із підстав визнання договорів відступлення права вимоги №03/11 від 15 листопада 2017р. та №05/12 від 20 грудня 2018р. є бездіяльність колишнього ліквідатора а/к Хомишина І.Г. та ліквідатора а/к Козія В.Ю. щодо проведення розрахунків із кредитором коштами від продажу заставного майна.

В судове засідання 01.07.2020 р. представники сторін з`явились.

Представником ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування» подано додаткові пояснення з яких вбачається, що у ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» на час укладання оскаржуваних правочинів у підприємства банкрута були наявні правові підстави та фінансова можливість викупити кредиторські вимоги ПП «Галич-Кабель» за ціною зазначеною в договорах уступки.

ФОП Гаврилюком О.Р. подано пояснення, якими вважає про відсутність порушення прав та інтересів позивача та боржника, та просить суд в задоволенні позовної заяви ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування» відмовити повністю.

Також, представником ТОВ «Укравтозапчастина» подано клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку із карантином, який введений на території всієї України постановою КМУ №211 від 11.03.2020р. та № 255 від 02.04.2020р. із змінами та доповненнями.

Ухвалою суду від 01.07.2020 розгляд справи відкладено на 04.08.2020.

У судовому засіданні 04.08.2020 оголошено перерву до 05.08.2020.

У судове засідання 05.08.2020 представники ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування» з`явились, позовну заяву про визнання недійсними договорів підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, письмових поясненнях, поданих на адресу суду, поясненнях, наданих у судових засіданнях. ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування» просить визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги № 03/11 від 15.11.2017 р., укладений між Приватним підприємством «Фірма «Галич-кабель» та Фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем та про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги № 05/12 від 20.12.2018 р., укладений між Приватним підприємством «Мібул» та Фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем.

ФОП Гаврилюк у судове засідання з`явився, просив відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування» про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги з підстав, викладених у письмових поясненнях, поясненнях, наданих у судовому засіданні.

Позовні вимоги ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" щодо визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги № 03/11 укладений 15.11.2017 року між ПП «Фірма «Галич-кабель» та фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем та договір про відступлення прав вимоги № 05/12 укладений 20.12.2018 року між ПП «Мібул» (нова назва ПП «Фірма «Галич кабель») та фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем обгрунтовані наступним.

15.11.2017 між ПП «Фірма «Галич-кабель» та фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем укладено договір про відступлення прав вимоги №03/11 про перехід вимог відповідно до умов договору невідновлювальної кредитної лінії № 600/21-93 від 23.08.2007, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «Управляючою компанією «Львівський автонавантажувач», в розмірі 884 056,87 грн., яка складається з: - заборгованості першої черги погашення кредиторських вимог - 765 522,24 грн; - заборгованості шостої черги погашення кредиторських вимог - 118 409,63 грн; - судових витрат - 125,00 грн. А також, про перехід вимог згідно з договором № 02/03 від 15.03.2016, укладеного між ПАТ «Львівський завод Автонавантажувач» та ПП «Фірма «Галич-Кабель» в розмірі: 3 000,00 грн. заборгованості четвертої черги погашення кредиторських вимог.

Заявник зазначає у позовній заяві, що всього відступлено вимог на суму 887 056,87 грн. за ціною 25 000,00 грн.

20.12.2018 між ПП «Мібул» (нова назва ПП «Фірма «Галич-кабель») та Фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем укладено договір про відступлення прав вимоги № 05/12 про перехід вимог що виникли відповідно до умов договору невідновлювальної кредитної лінії № 600/21-93 від 23.08.2007, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «Управляючою компанією «Львівський автонавантажувач», в розмірі 50 000,00 грн, яка складається з 50 000,00 грн заборгованості першої черги погашення кредиторських вимог. Зазначені вимоги відчужені за ціною 100,00 грн.

У позовній заяві вказано, що між сторонами укладено правочини направлені на перехід до ФОП Гаврилюка О.Р вимог загальною вартістю 937 056,87 грн. за ціною 25 100 грн.

ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" вважає правочини про відступлення права вимоги недійсними, укладеними з метою зловживання представника первісного кредитора процесуальними правами.

ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" посилається на те, що станом на момент укладання оспорюваних правочинів ТзОВ «Управляюча компанія Львівський автонавантажувач» мало можливість сплатити заборгованість у розмірі більшому ніж сплатив ФОП Гаврилюк О.Р. Станом на 23.03.2016 р. ліквідатор Хомишин І.Г. мав можливість та обов`язок погасити весь борг коштом виручки від продажу заставного майна; станом на 15.11.2017 р. ТОВ «УК ЛА» ліквідатор Козій В.Ю. мав можливість сплатити 40 тис. грн., а не 25 тис. грн. які сплатив Гаврилюк О.Р.; станом на листопад 2018 р. боржник мав можливість сплати весь борг.

На думку ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування", умови оскаржуваних правочинів не відповідають економічним інтересам первісного кредитора.

ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" зазначає, що матеріали справи свідчать, що з дати залучення ПП «Фірма Галич кабель» у справу правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» і до дати припинення юридичної особи її інтереси у справі 5015/118/11 представляв адвокат Гаврилюк О.Р. та фізична особа Первицький О.В. ; при цьому Первицьким О.В. та Гаврилюк О.Р. процесуальні права представника конкурсного забезпеченого кредитора та голови комітету кредиторів використовували на створення призначеним у справу ліквідаторам перешкод провести повний розрахунок із довірителем. У позовній заяві ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" вказує на те, що Гаврилюк О.Р. довірена особа ліквідатора арбітражного керуючого Козія В.Ю. із дати призначення останнього у справу та фактично здійснює усі значимі дії ліквідаційної процедури. Правочини, які є предметом спору укладені між первісним кредитором та представником первісного кредитора у справі про банкрутство боржника, який одночасно виконував повноваження представника ліквідатора боржника.

Обгрунтовуючи позовні вимоги ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" вказує на те, що для первісного кредитора умови правочинів істотно гірші від звичайних умов договорів відступлення вимог (3% та 0,2% наповнення) та істотно гірші ніж існуючі на момент укладення правочину умови отримання розрахунків від боржника (80% та 100% відповідно), а отже є наслідком зловживання новим кредитором у власних інтересах, наявних у нього на момент укладання правочинів повноважень представника первісного кредитора та представника ліквідатора та є окремою підставою визнання цих правочинів недійсними.

Заявник зазначає, що умовами первинних договорів, що стали підставою для нарахування кредиторської заборгованості відносно боржника та правочинів укладених з метою відступлення прав вимоги передбачений дисконт, а саме, нарахування процентів за договорами невідновлювальної кредитної лінії. Діяльність в сфері нарахування процентної ставки за кредитними договорами відноситься до фінансової діяльності, які здійснюється виключно учасниками ринку фінансових послуг, що їх надають у вигляді банків та інших фінансових установ, які провадять діяльність на основі ліцензії та державної реєстрації, як фінансової установи.

Позивач посилається на те, що ФОП Гаврилюк О.Р. не маючи правового статусу фінансової установи, не володіючи ліцензією на здійснення даного роду діяльності, не може бути стороною договору уступки прав вимоги за договорами невідновлювальної кредитної лінії, предметом яких є надання фінансових послуг.

ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" зазначає, що ФОП Гаврилюк О.Р. не надав доказів сплати 100 грн. на користь ПП «Мібул». Долучене до матеріалів платіжне доручення підтверджує сплату 100 грн. на розрахунковий рахунок ПП «Фірма Галич-Кабель», а отже вказаний договір не є виконаний і до ФОП Гаврилюк О.Р. не перейшло право вимог, оскільки запис про державну реєстрації припинення ПП «Фірма Галич-Кабель» не містить посилань на юридичну особу правонаступника.

Також, як на підставу недійсності правочину позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідно до ст. 230 ЦК вчинення правочину під впливом обману та ст. 232 ЦК вчинення правочину у результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною можуть бути визнанні судом недійсними. На думку ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування", оскаржувані правочини укладені в користь представника первісного кредитора відповідального за врегулювання зобов`язання, та могли бути укладенні виключно за умов: - навмисного введення другої сторони в оману щодо обставин, які мають істотне значення - відсутність можливості отримання коштів; - змови представника із ліквідатором боржником для недобросовісного виконання обов`язку провести розрахунок.

ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" вважає, що відбулось використання процесуальних повноважень для заволодіння майном боржника, оскільки погашення кредиторських вимог припиняє повноваження кредитора, відповідно бездіяльність ліквідатора Козія В.Ю. та дії представника кредитора який перешкоджав ліквідатору завершити розрахунок мало на меті збереження процесуальних прав конкурсного кредитора - голови комітету кредиторів.

У позовній заяві позивач посилається на те, що відповідно до положень Цивільного кодексу особа зобов`язана діяти розумно та своїми діями не перешкоджати/не наносити шкоду іншим учасникам цивільних правовідносин.

ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" вважає, що правочини є недійсними, укладені з метою зловживання представника первісного кредитора процесуальними правами у наслідок яких боржник був позбавлений права власності на майно балансовою вартістю понад 30 млн. грн. та ринковою вартість понад 80 млн. грн. і яке після відчуження перейшло в управління та користування представників кредиторів що зловживали своїми правами.

Також, ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" мотивує позовні вимоги тим, що правочини між ПП «Мібул», ПП «Фірма «Галич-кабель» та фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем - договори про відступлення прав вимоги за невідновлювальної кредитної лінії є недійсними з моменту їх укладення, оскільки спірні договори про відступлення права вимоги укладені з порушенням чинного законодавства України, оскільки кредитодавцем за кредитним договором може бути виключно банк або інша фінансова установа, а ФОП Гаврилюк О.Р. як новий кредитодавець, не отримував дозвіл (ліцензію) на надання фінансових послуг з кредитування а отже не мав тотожної правосуб`єктності із особою від якої це право було набуто/

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. Фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.

ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" обгрунтовує позовні вимоги тим, що порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зумовлює його недійсність.

15.01.2020 ФОП Гаврилюк О.Р. подав заяву, в якій просить позовну заяву ТОВ «Львівські заводи Автомобілебудування» до відповідача ФОП Гаврилюка О.Р., третьої особи ліквідатора Козія В.Ю., про визнання недійсними договорів про відступлення прав вимоги повернути позивачу зважаючи на наступне.

ФОП Гаврилюк О.Р. зазначає, що майнові вимоги до боржника позивачем не заявлено, а відтак позовна заява про визнання недійсними договорів не може бути предметом розгляду в межах справи про банкрутство, а підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

ФОП Гаврилюк О.Р. обгрунтовує свої заперечення тим, що ТОВ «Львівські заводи Автомобілебудування» у позовній заяві не зазначає яким саме чином укладення оскаржуваних договорів порушують права позивача, як уповноважену особу учасників боржника.

У заяві від 15.01.2020 ФОП Гаврилюк О.Р. зазначає, що, як вбачається із матеріалів позовної заяви позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги № 03/11 від 15.11.2017, укладеного між ПП «Фірма «Галич-Кабель» та ФОП Гаврилюк О.Р. та договору про відступлення прав вимоги № 05/12 від 20.12.2018, укладеного між ПП «Мібул» та ФОП Гаврилюк О.Р., предметом яких є різні правовідносини. А отже, за поданою позивачем позовною заявою фактично підлягають вирішенню два окремих спори, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги, оскільки, підставами виникнення спірних правовідносин сторін є різні відступлення прав вимоги, які мають різну ціну, містять різний обсяг зобов`язань, строки та замови їх виконання.

ФОП Гаврилюк О.Р. вказує на те, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, запис № 9000687 від 07.02.2019 ПП «Фірма «Галич-Кабель» (ПП «Мібул»), - припинено.

29.01.2020 ТОВ «Львівські заводи Автомобілебудування» подали відповідь на заяву (відзив), в якій зазначили наступне. Боржник є стороною в зобов`язаннях, оскільки 23.08.2007 між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТзОВ «Управляючою компанією «Львівський автонавантажувач» укладено договір невідновлювальної кредитної лінії №600/21-93. За договором невідновлювальної кредитної лінії №600/21-93 ПАТ «Укрсоцбанк» переуступило право вимоги на користь ПП «Мібул». Первинно вимоги ФОП Гаврилюка О.Р. виникають з одного правочину - договору невідновлювальної кредитної лінії №600/21-93. Боржник за договором невідновлювальної кредитної лінії не змінювався. Згідно з ч. 1 ст. 7 Кодексу з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

ТОВ «Львівські заводи Автомобілебудування» посилаються на те, що вимоги позивача (заявника) є взаємопов`язані, оскільки між сторонами укладено правочини направлені на перехід до ФОП Гаврилюк О.Р вимог правонаступників ПАТ «Укрсоцбанк» що виникли із договору невідновлювальної кредитної лінії №600/21-93 від 23.08.2007 загальною вартістю 937 056,87 грн. Докази з приводу визнання недійсними договору про відступлення прав вимоги № 03/11, укладеного 15.11.2017 року між ПП «Фірма «Галич-Кабель» та Фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем та договору про відступлення прав вимоги № 05/12, укладеного 20.12.2018 року між ПП «Мібул» (нова назва ПП «Фірма «Галич-Кабель») та Фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем будуть спільними та пов`язані між собою тим, що зобов`язання за оспорюваними правочинами походять від єдиного зобов`язання. Відтак, це підтверджує наявність підстав для розгляду позовних вимог в рамках провадження про банкрутство в межах однієї заяви у зв`язку з наявністю підстав передбачених ч.ч.1 і 2 ст.173 ГПК України.

Також, ТОВ «Львівські заводи Автомобілебудування» зазначає, що ФОП Гаврилюк О.Р. як новий кредитодавець повинен мати дозвіл (ліцензію) на надання фінансових послуг з кредитування, оскільки первинний кредитор ПАТ «Укрсоцбанк» є банком. На думку позивача, особа, яка набуває прав кредитора у кредитних правовідносинах повинна мати тотожну правосуб`єктність з особою, від якої таке право набуто (наявність дозволу на здійснення діяльності, ліцензії тощо). ФОП Гаврилюк О.Р. не є фінансовою установою і тому не має права надавати фінансові послуги, не може бути кредитодавцем за кредитним договором. Відповідно до статті 227 Цивільного кодексу України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

05.02.2020 ФОП Гаврилюк О.Р. подав до суду пояснення в яких просить відмовити у задоволенні позовної заяви враховуючи наступне.

Однією із відмінних ознак факторингу від інших правочинів, які передбачають відступлення право вимоги, є передача грошових коштів у розпорядження за плату, тобто взамін права вимоги, клієнт отримує послугу, що полягає в передачі грошових коштів у розпорядження на певний час, з обов`язком повернення цих коштів та оплати часу користування ними.

Відповідно до умов зазначених в п. 1.4. та 1.5. договору відступлення права вимоги № 03/11 від 15.11.2017, укладеного між ПП «Фірма «Галич-Кабель» та ФОП Гаврилюком О.Р.: « 1.4. За відступлені права вимоги за цим договором новий кредитор сплачує первісному кредитору грошову суму в розмірі 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок, без ПДВ. Зазначена грошова сума сплачується новим кредитором протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення цього договору шляхом безготівкового перерахування на рахунок первісного кредитора.

1.5. Права вимоги, вказане в п.п. 1.1, 1.2 цього договору, переходить до нового кредитора з моменту укладення даного договору.».

Аналогічні положення зазначені в п.п. 1.4 та п. 1.5 договору відступлення права вимоги №05/12 від 20.12.2018 р. укладеного між ПП «Мібул» та ФОП Гаврилюком О.Р.

ФОП Гаврилюк О.Р. обгрунтовує заперечення тим, що в вказаних договорах відступлення права вимоги має місце оплата новим кредитором передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому, яка здійснюється разово, а не протягом певного періоду, також у договорі чітко пов`язаний момент переходу права вимоги, а саме в момент укладення договору, а отже сторони мають волевиялення на укладення фактично саме договору відступлення права вимоги (купівлі-продажу), а не факторингу (надання послуг), і жодна із сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату.

Договір факторингу та купівлі-продажу права грошової вимоги мають відмінності і у строках дії таких договорів. Договір купівлі-продажу права грошової вимоги припиняє свою дію після того, як первісний кредитор передав новому кредитору право вимоги до боржника, а новий кредитор оплатив її вартість. Договір факторингу діє і після того як фактор оплатив клієнту вартість грошової вимоги, а клієнт передав фактору право грошової вимоги до третіх осіб, до моменту коли боржник (або клієнт, в разі якщо це передбачено договором факторингу) виплатить факторові кошти за первісним договором.

ФОП Гаврилюк О.Р. зазначає, що пунктом 6.3 договорів відступлення права вимоги № 03/11 від 15.11.2017 та № 05/12 від 20.12.2018, укладених ФОП Гаврилюком О.Р. зазначено: « 6.3. Цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами всіх зобов`язань за договором.» Тобто, завершення дії договорів відступлення права вимоги прив`язано до виконання стороними (ПП «Фірма «Галич-Кабель», ПП «Мібул» та ФОП Гаврилюком О.Р.) своїх зобов`язань, а не до моменту погашення грошових зобов`язань боржником (ТОВ «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач»).

За змістом чинного законодавства договір факторингу є складним договором, який обов`язково поєднує у собі, по-перше, елементи договору позики або кредитного договору, по-друге - елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги. Договір, який не поєднує елементів договорів, зазначених вище, зокрема якщо відсутні елементи договору позики або кредитного договору, не є договором факторингу у рбзумінні чинного законодавства. ФОП Гаврилюк О.Р. вважає, що оскаржувані договори відступлення права вимоги не є договорами факторингу.

ФОП Гаврилюк О.Р. зазначає, що правова природа договору визначається з огляду на його зміст, в п. 3.7. договорів відступлення права вимоги № 03/11 від 15.11.2017 та № 05/12 від 20.12.2018, зазначено: « 3.7 Цей договір спрямований на врегулювання цивільних правовідносин, що виникають з приводу та у зв`язку з відступленням в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, «Первісним кредитором» «Новому кредитору» права вимоги, належного «Первісному кредитору», в межах яких «Новий кредитор» стає кредитором за «Кредитним договором». Сторони цим погоджуються, відповідно до статті 656 Цивільного кодексу України, що до цього Договору застосовуються положення Цивільного Кодексу України, що регулюють операції купівлі-продажу майнових прав (права вимоги). Для уникнення сумніву, наслідком продажу вимог є їх відступлення від «Первісного кредитора» «Новому кредитору» згідно з положеннями про відступлення права вимоги, передбаченими ст.ст. 512-519 Цивільного Кодексу України. Зокрема, але не обмежуючись цим, намір Сторін полягає в тому, щоб відстутення вимог «Первіснім Кредитором» «Новому Кредитору» за цим Договором становило т а тчумачилося як операція купівлі-продажу. Сторони підтверджують, що цей Договір не оформляє (не передбачає) та/або не документує операцію факторингу, а також не оформляє (не передбачає) та/або не документує частину операції факторингу.»

ФОП Гаврилюк О.Р. вважає, що вказані пункти договорів підтверджують намір сторін на укладення саме договору відступлення права вимоги, а не договору факторингу. Наявність умов в договорі про дисконтування вартості грошових вимог не є безумовною ознакою факторингових операцій і не може слугувати однозначною підставою для кваліфікації договорів відступлення права вимоги № 03/11 від 15.11.2017 та № 05/12 від 20.12.2018 як договору факторингу. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

ФОП Гаврилюк О.Р. у поясненнях посилається на те, що обов`язковою умовою договору факторингу є оплата, яку має здійснити первісний кредитор (клієнт) новому кредитору (фактору) за надання в його розпорядження коштів під відступлення права вимоги. При цьому, таку плату здійснює саме клієнт (первісний кредитор), а не навпаки. Відповідно, здійснення фінансування первісного кредитора шляхом купівлі у нього новим кредитором права грошової вимоги, що, зокрема, допускається за договором факторингу (ч.1 ст. 1084 ЦК України), за відсутності обов`язку у первісного кредитора сплачувати новому кредитору винагороду за надання таких послуг не є підставою для кваліфікації договору факторингу. В такому випадку (відсутність плати первісного кредитора за надані йому послуги) між сторонами виникають правовідносини з договору купівлі-продажу права вимоги, до яких застосовуються положення про відступлення права вимоги (ч. 3 ст. 653 ЦК України).

24.02.2020 ТзОВ "Львівські заводи автомобілебудування" подало клопотання про долучення судової практики Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

11.03.2020 ФОП Гаврилюк О.Р. подав пояснення у справі, в яких зазначає, що ознайомившись з долученою ТОВ «Львівські заводи Автомобілебудування» судовою практикою поданої в межах справи щодо визнання недійсним договорів про відступлення прав вимоги № 03/11 від 15.11.2017 та № 05/12 від 20.12.2018 повідомляє наступне.

Норми чинного цивільного законодавства не встановлюють суб`єктних обмежень як щодо договору купівлі-продажу права вимоги, так і щодо договору відступлення права вимоги, тому ці договори регулюються загальними положеннями про зобов`язання (Розділ І Книги 5 ЦК України).

ФОП Гаврилюк О.Р. мотивує заперечення щодо позовних вимог тим, що відповідно до визначення договору факторингу (ст. 1077 ЦК України), цей договір спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

ФОП Гаврилюк О.Р. вважає, що оскаржувані договори про відступлення права вимоги не є договорами факторингу, оскільки за вказаними договорами жодна із сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, тому відсутні підстави вважати, що метою укладення спірних договорів відступлення права вимоги є отримання новим кредитором прибутку у вигляді відповідної плати первісного кредитора.

Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо інше не суперечить договору та не заборонено законом. Між договором про відступлення права вимоги та договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) є лише одна спільна риса: вони базуються на заміні кредитора у зобов`язанні (відступлення права вимоги).

У поясненні зазначено, що важливою відмінністю цих двох договорів є те, що при відступленні права вимоги первісний кредитор передає новому кредитору боргові зобов`язання боржника і більше взаємовідносин не має, ані з боржником, ані з новим кредитором, тобто по суті відбувається купівля-продаж права вимоги боргових зобов`язань. Водночас, за договором факторингу фактор може отримувати грошові кошти як від клієнта (у вигляді плати за отримане фінансування), так і від боржника (внаслідок виконання боржником грошової вимоги, право якої відступлено), тобто вони розраховуються з фактором, як це передбачено статтею 1084 ЦК України.

Також, ФОП Гаврилюк О.Р. посилається на те, що з норм Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", на який посилається позивач, випливає, що вказаний закон є нормативно-правовим актом спеціальної дії, який регулює відносини, пов`язані з функціонуванням фінансових ринків та надання фінансових послуг. Сфера дії цього закону за суб`єктним складом обмежується: фінансовими установами, особами, які здійснюють діяльність з посередницьких послуг на ринках фінансових послуг, об`єднаннями фінансових установ, включених до реєстру саморегулівних організацій. У зв`язку з цим відсутні правові підстави для застосування до суб`єктів господарювання, що не є фінансовими установами, та набувають на платній основі право вимоги до третіх осіб на підставі договорів відступлення права вимоги, незалежно від умов такого набуття (з дисконтом, премією або без) норм Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Таким чином, відсутні правові підстави для визнання оспорюваних договорів відступлення права вимоги договорами факторинг). Продаж кредитором у справі про банкрутство права грошової вимоги на підставі договору відступлення права вимоги не є фінансовою послугою, а зазначені договори не є договорами факторинг) .

ФОП Гаврилюк О.Р. у поясненнях вказує, що економічна суть договору факторингу це надання коштів у користування за плату (платою зазвичай є процент і комісія фактора). Факторинг це фінансова послуга, а не механізм для забезпечення переходу права вимоги. Суть відносин факторингу полягає в тому, що в обмін на право вимоги дебіторської заборгованості фактор після укладення договору виплачує клієнту аванс, зазвичай у розмірі до 90% від вартості відступленого зобов`язання, а частину, що залишилася - після отримання відповідних виплат від боржника. Оплата послуг фактора формується за рахунок комісій і відсотків, які виплачує факторові клієнт. Відповідно різниця між договором факторингу та уступки права вимоги полягає у наступному: - клієнт отримує кошти у користування за що сплачує процент; - надання коштів фактором здійснюється у два етапи: 1-й після підписання, 2-й після отримання коштів від боржника; - гроші, які фактор передає клієнту це фактично позика; - фактор зазвичай надає клієнту супутні послуги: ведення обліку (головної бухгалтерської книги) щодо дебіторської заборгованості, пред`явлення до сплати грошових вимог тощо.

ФОП Гаврилюк О.Р. обгрунтовує заперечення тим, що в оскаржуваних договорах уступки права вимоги, відповідно до їх умов, має місце оплата новим кредитором передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору, яка здійснюється разово, а не протягом певного періоду, також у договорі чітко пов`язаний момент переходу права вимоги, саме в момент укладення договору, а отже сторони мають волевиявлення на укладення фактично саме договору відступлення права вимоги (купівлі-продажу), а не факторингу (надання послуг), і жодна із сторін не передає грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату. Договір факторингу та купівлі-продажу права грошової вимоги мають відмінності і у строках дії таких договорів.

Також, ФОП Гаврилюк О.Р. зазначає, що договір купівлі-продажу права грошової вимоги припиняє свою дію після того, як первісний кредитор передав новому кредитору право вимоги до боржника, а новий кредитор оплатив її вартість. Договір факторингу діє і після того як фактор оплатив клієнту вартість грошової вимоги, а клієнт передав фактору право грошової вимоги до третіх осіб, до моменту коли боржник (або клієнт, в разі якщо це передбачено договором факторингу) виплатить факторові кошти за первісним договором. Водночас в п. 6.3. договорів відступлення права вимоги № 03/11 від 15.11.2017р. та № 05/12 від 20.12.2018р. укладених ФОП Гаврилюком О.Р. зазначено: « 6.3. Цей Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання Сторонами всіх зобов`язань за Договором.» Тобто, завершення дії договорів відступлення права вимоги прив`язано до виконання стороними (ПП «Фірма «Галич-Кабель», ПП «Мібул» та ФОП Гаврилюком О.Р.) своїх зобов`язань, а не до моменту погашення грошових зобов`язань Боржником (ТОВ «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач»).

ФОП Гаврилюк О.Р. вказує на те, що сторони мали намір на укладення саме договору відступлення права вимоги, а не договору факторингу. Також, зазначив, що наявність умов в договорі про дисконтування вартості грошових вимог не є безумовною ознакою факторингових операцій і не може слугувати однозначною підставою для кваліфікації договорів відступлення права вимоги № 03/11 від 15.11.2017 та № 05/12 від 20.12.2018. як договору факторингу.

26.05.2020 ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування» подало додаткові пояснення у справі, в яких вказали на те, що умови уступки вимог за правочинами від 15.11.2017 та 20.12.2018 істотно гірші ніж їх мав можливість виконати боржник. Також, позивач зазначає, що угоди із уступки права вимоги здійснюються або за номінальною вартістю, або залучення для операцій компаній, що мають право на здійснення фінансових операцій. ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування» вважає, що на час вчинення між ПП «Фірма Галич-Кабель» та ФОП Гаврилюк О.Р. оскаржуваних правочинів боржник ТОВ «УК ЛА» не лише мав можливість виконати зобов`язання на нових умовах, але в силу закону був зобов`язаний їх виконати. Також, ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування» посилається на те, що поведінка ПП «Фірма Галич кабель» підтверджує, що кредитор не мав мети отримати грошові кошти на виконання боргових зобов`язань у справі про банкрутство, а придбала борг для отримання можливості контролю над боржником та використання цього контролю для отримання майна за ліквідаційними цінами. Правочин вважається недійсним, якщо він не відображає волю та волевиявлення сторін.

10.06.2020 ФОП Гаврилюк О.Р. подав до суду пояснення, в яких вказує на те, що фактом укладення договорів про відступлення прав вимоги № 03/11 від 15.11.2017 та № 05/12 від 20.12.2018, жодним чином безпосередньо не порушені права і законні інтереси позивача (ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування»), оскільки предметом оскаржуваних договорів є кредиторська заборгованість боржника перед ПАТ «Укрсоцбанк» та його правонаступниками, факт наявності якої вже неодноразово встановлювався ухвалами суду у справі № 5015/118/11, які набрали законної сили. Відповідно у результаті можливого визнання оскаржуваних договорів недійсним майнові інтереси позивача (ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування») не будуть відновлені, в зв`язку з відсутністю їх порушення, також жодним чином не були порушені та відповідно не будуть відновлені права та інтереси Боржника (ТОВ «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач»). ФОП Гаврилюк О.Р. зазначає, що аналогічно позивач (ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування») чи боржник (ТОВ «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач») не отримують що-небуть в результаті проведення реституції (права, майно) за оскаржуваними договорами, більше того, проведення такої реституції є неможливим в зв`язку з ліквідацією однієї зі сторін договору (ПП «Фірма «Галич-Кабель»).

15.06.2020 ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування» подало письмові пояснення, в яких зазначило, що ТзОВ «Управляюча компанія Львівський автонавантажувач» мало фінансову та правову можливість виконати умови договору №03/11 від 15.11.2017 про відступлення ПП «Фірма «Галич-Кабель» ФОП Гаврилюку О . P - вимог номінальною вартістю 887 056,87грн. - сплатити 15.11.2017 ціну 25 000,00 грн та договору №05/12 від 20.12.2018 про відступлення ПП «Мібул» ФОП Гаврилюк О.Р права 50 000 грн поточних забезпечених вимоги - сплатити 20.12.2018 ціну 100 грн.

ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування» зазначає, що вказані твердження підтверджуються долученими до матеріалів справи ліквідатором Козієм В.Ю. виписками про рух коштів по рахунку боржника за 24.10.2017 та 10.12.2018, згідно яких з 03.07.2017 по 07.12.2018 включно на рахунку боржника наявний залишок коштів виручки, отриманої від продажу будівлі Ж-4 (предмету іпотеки) у розмірі 29 643,91.

Також, ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування» вказує на те, що права позивача порушені тим, що умови договорів про відступлення боргу виконав ФОП Гаврилюк Р.О., а не боржник, враховуючи наступне. Внесок учасників в статутний фонд ТзОВ надає їм право: приймати участь у управлінні, отримувати відповідну частку прибутку від діяльності товариства та відповідну частку активів що залишається після завершення ліквідаційної процедури та розрахунків із кредиторам. ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування» ухвалою суду від 14.12.2016 залучено у справу особою уповноваженою представляти учасників у справі про банкрутство, враховуючи наведене, є особою що має право діяти від імені та у інтересах учасників товариства, у тому числі подавати позов, якщо інтереси учасників порушені. Позивач зазначає, що виконання боржником умов договору № 03/11 від 15.11.17 та договору №05/12 від 20.12.18 дозволило би: - завершити розрахунки із кредитором відповідно в 15.11.17 та 20.12.2018, тобто скоротити строки ліквідаційної процедури; - збільшити розмір активів, що залишаються у розпорядженні боржника на суму 862 056,87 грн та 49 900 грн. відповідно. На думку ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування», виконання боржником, а не ФОП Гаврилюком O.P. угод уступки вимог дозволили би боржнику на 911 956,87 грн. зменшити витрати на задоволення вимог кредиторів на погоджених кредиторами нових умовах та зменшити строк ліквідаційної процедури.

ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування» зазначає, що нa момент укладання оскаржених правочинів залишок коштів виручки від продажу заставного майна склав 29 643,91, усі витрати коштів виручки на інші цілі кредитор погодив та вважав їх законним, тому ліквідатор мав би сплатити 29 643,91 коштів кредитору, а решта суми вважати погашеною у зв`язку із недостатністю коштів виручки від продажу майна. На думку ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування», новий кредитор за договорами №03/11 від 15.11.17 та №05/12 від 20.12.18 має право на погашення лише 29 643,91 грн., погашення вимог забезпеченого кредитора за рахунок виручки від продажу іншого майна порушує права боржника/учасників боржника та інших кредиторів.

15.06.2020 ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування» подало на адресу суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, роздрукованої ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 05.06.2018 у справі №813/1922/18.

22.06.2020 ліквідатор подав до суду пояснення, в яких зазначив, що 29.06.2016 між ТзОВ «УК ЛА» та ДП «Західний експортно-технічний центр Держпраці» укладено договір №4694-9 на обстеження технічного стану нежитлових приміщення корпусу №12 літ. «А-4» на загальну суму 41 180,57 грн. 24.10.2016 ліквідатором здійснено часткову оплату в розмірі 12 000,00 грн. ДП «Західний експортно-технічний центр Держпраці» відповідно до вказаного договору. Ліквідатор вказує на те, що після проведення розрахунків пов`язаних із здійсненням ліквідпроцедури на банківському рахунку боржника залишок коштів становив 29 818,91 грн, що було недостатньо для погашення вимог перед ПП «Фірма «Галич-Кабель». До пояснення ліквідатором долучено копію договору про надання послуг та копії виписки по особовому рахунку ТзОВ «УК ЛА» та копію листа ПП «Фірма «Галич-Кабель» від 05.06.2017, в якому останнє не заперечує щодо оплати грошових коштів від імені банкрута згідно з договором №4694-9 від 29.09.2016 за надані послуги обстеження стану нежитлових приміщень на суму 41 180,57 грн. за рахунок коштів, отриманих від продажу майна банкрута, в тому числі майна, яке забезпечує вимоги кредитора.

23.06.2020 ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування» подало додаткові пояснення, в яких зазначено, що саме уповноважена особа учасників має право звертатись із позовами про захист порушених прав боржника при укладанні угод відступлення дисконтування розміру боргу. Також, посилаються на те, що однією з підстав визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги є бездіяльність ліквідаторів у проведенні розрахунків із кредитором коштами виручки від продажу заставного майна, якої було достатньо для погашення усіх заявлених ПАТ «Укрсоцбанк» вимог усіх черг.

30.06.2020 ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування» подало додаткові пояснення на пояснення ліквідатора від 23.06.2020, в яких вказало, що вважає, що ліквідатор долучив докази, які підтверджують позицію заявників у спорах, які знаходяться на розгляді суду. ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування» зазначило, що у банкрута на час укладення оскаржуваних правочинів були наявні правові підстави та фінансова можливість сплатити ціну договорів уступки права вимоги.

Також, 30.06.2020 ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування» подало додаткові пояснення щодо впливу рішення суду на права позивача, в якому вказують, що рішення суду за позовом уповноваженої особи учасників має істотний вплив на права засновників (учасників) ТОВ «Управляюча компанія Львівський автонавантажувач», оскільки впливає на розмір активів, що залишаються учасникам боржника після ліквідації боржника або наповнює вартість часток учасників боржника. ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування» вважає, що відмова у задоволенні позову зменшує кошти, які залишаються у розпорядженні засновникам на 50 000 (49 900) грн.

30.06.2020 ФОП Гаврилюк О.Р. подав пояснення, в яких посилається на те, право ПП «Фірма «Галич-Кабель» на укладення договорів відступлення права вимоги, в т.ч. з дисконтом, з обраним ним контрагентом, є саме правом, а не обов`язком господарюючого суб`єкта, оскільки законодавством України не передбачено жодного обов`язку кредитора першочергово пропонувати здійснити викуп кредиторських вимог боржнику, його учасникам чи уповноваженій ним особі. ФОП Гаврилюк О.Р. вважає, що безпосереднє порушення прав та інтересів позивача (ТОВ «Львівські заводи автомобілебудування») та (або) боржника (ТОВ «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач») є відсутнім.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та умови спірних договорів, суд дійшов висновку заяву Уповноваженої особи учасників боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування" за вх. № 3234/19 від 26.11.2019 р. про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги № 03/11 від 15.11.2017 р. та про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги № 05/12 від 20.12.2018 р., задовольнити з огляду на наступне.

23.08.2007 між АКБ "Укрсоцбанк" та ТзОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" укладено договір невідновлювальної кредитної лінії №600/21-93 з додатками та додатковими угодами.

27.08.2007 між АКБ "Укрсоцбанк" та ТзОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за №3084 та №3087 зі змінами і доповненнями.

26.08.2015 між ПАТ "Укрсоцбанк" та ТзОВ "Факторингова компанія "Глобал Плюс" укладено договір про відступлення прав вимоги за договором невідновлювальної кредитної лінії №600/21-93 від 23.08.2007.

Також, 26.08.2015 між АКБ "Укрсоцбанк" та ТзОВ "Факторингова компанія "Глобал Плюс" укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.11.2017 між ПП "Фірма "Галич-Кабель" та фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем укладено договір про відступлення прав вимоги №03/11, відповідно до умов якого, первісний кредитор передає новому кредитору всі права вимоги за зобов`язаннями, визначеними в п. 1.2. цього договору, а новий кредитор приймає такі права вимоги та сплачує винагороду на умовах, визначених у цьому договорі.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що первісний кредитор передає, а новий приймає наступні права і обов`язки первісного кредитора:

1.2.1. Право вимоги грошової заборгованості, а також всі інші права та обов`язки, які існують на момент укладення даного договору та можуть виникнути в майбутньому, що виникли на підставі наступних документів:

1) договору невідновлювальної кредитної лінії №600/21-93 від 23.08.2007 р., укладеного між АКБ "Укрсоцбанк" та ТзОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" разом із всіма додатковими угодами та додатками до нього, що становлять його невід`ємну частину, зокрема:

2) додаткової угоди від 20.10.2008 р. до Договору невідновлювальної кредитної лінії №600/21-93 від 23.08.2007 р.;

3) іпотечних договорів укладених 27.08.2007р. між АКБ "Укрсоцбанк" та ТзОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" та посвідчених приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за №3084 та №3087 зі змінами і доповненнями;

4) договору про відступлення прав вимоги за договором невідновлювальної кредитної лінії №600/21-93 від 23.08.2007р., що укладений між ПАТ "Укрсоцбанк" та ТзОВ "Факторингова компанія "Глобал Плюс" від 26.08.2015р.;

5) договору про відступлення прав вимоги за договором невідновлювальної кредитної лінії №600/21-93 від 23.08.2007р., що укладений між ТзОВ "Факторингова компанія "Глобал Плюс" та ПП "Фірма "Галич-Кабель" від 26.08.2015р.;

6) договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 27.08.2007р., укладеним між АКБ "Укрсоцбанк" та ТзОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач", посвідчених приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за № 3084 та № 3087 зі змінами і доповненнями, що укладений між ПАТ "Укрсоцбанк" та ТзОВ "Факторингова компанія "Глобал Плюс", посвідчених 26.08.2015 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за № 549;

7) договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 27.08.2007р., укладеним між АКБ "Укрсоцбанк" та ТзОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач", посвідчених приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за № 3084 та № 3087 зі змінами і доповненнями, що укладений між ТзОВ "Факторингова компанія "Глобал Плюс" та ПП "Фірма "Галич-Кабель", посвідчених 26.08.2015р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за № 550;

8) договору про відступлення права вимоги №02/03 від 15.03.2016 р., що укладений між ПАТ «Львівський завод Автонавантажувач» та ПП «Фірма «Галич-Кабель».

У п.1.2.1 договору зазначено, що станом на день укладення цього договору загальна непогашена заборгованість боржника за договором невідновлювальної кредитної лінії №600/21-93 від 23.08.2007 р. становить 934 056,87 грн. Загальна непогашена заборгованість боржника за договором №02/03 від 15.03.2016 р., укладеного між ПАТ «Львівський завод Автонавантажувач» та ПП «Фірма «Галич-Кабель» становить 3 000,00 грн.

Відповідно до п.п. 1.2.2 предметом даного договору є право вимоги частини грошової заборгованості боржника, вказаній в п.п.1.2.1 даного договору, в розмірі 887 056,87 грн., а саме:

- заборгованості боржника за договором невідновлювальної кредитної лінії №600/21-93 від 23.08.2007 р., укладеного між АКБ "Укрсоцбанк" та ТзОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач", в розмірі 884 056,87 грн., яка складається з наступного:

а) заборгованість першої черги погашення кредиторських вимог - 765 522,24 грн.;

b) заборгованість шостої черги погашення кредиторських вимог - 118 409,63 грн.;

c) судові витрати - 125,00 грн.

- заборгованості боржника за договором № 02/03 від 15.03.2016 року, що укладений між ПАТ "Львівський завод Автонавантажувач" та ПП "Фірма "Галич-Кабель" в розмірі: 3 000,00 грн. заборгованості четвертої черги погашення кредиторських вимог.

Пунктом 1.2.3 договором встановлено, що не є предметом даного договору заборгованість боржника за договором невідновлювальної кредитної лінії №600/21-93 від 23.08.2007 р., укладеного між АКБ "Укрсоцбанк" та ТзОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" в розмірі 50 000,00 грн. першої черги погашення кредиторських вимог.

До нового кредитора переходить право вимоги первісного кредитора згідно п.п. 1.1, 1.2 договору в обсязі і на умовах, що існують на момент відступлення цього права вимоги або можуть виникнути в майбутньому (п. 1.3 договору).

Згідно з п. 1.4 договору за відступлені права вимоги за цим договором новий кредитор сплачує первісному кредитору грошову суму в розмірі 25 000,00 грн., без ПДВ. Зазначена грошова сума сплачується новим кредитором протягом 3 банківських днів з моменту укладення цього договору шляхом безготівкового перерахування на рахунок первісного кредитора. Права вимоги, вказане в п.п. 1.1, 1.2 договору, переходить до нового кредитора з моменту укладення даного договору.

Відповідно до умов договору первісний кредитор зобов`язався повідомити ТОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» - боржника про відступлення права вимоги за цим договором з зазначенням в повідомленні реквізитів нового кредитора протягом 30 робочих днів з дня укладення цього договору. Новий кредитор зобов`язався оплатити первісному кредитору винагороду в порядку, визначеному п. 1.4 цього договору. (Розділ 2 договору).

До матеріалів справи №5015/118/11 долучено копію платіжного доручення №17 від 15.11.2017 на суму 25 000,00 грн., відповідно до якого СПД ФО Гаврилюк О.Р. сплатив на рахунок ПП «Фірма «Галич-Кабель» вказану суму грошових коштів.

Пунктом 3.7 договору передбачено, що цей договір спрямований на врегулювання цивільних правовідносин, що виникають з приводу та у зв`язку з відступленням в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, «Первісним кредитором» «Новому кредитору» права вимоги, належного «Первісному кредитору», в межах яких «Новий кредитор» стає кредитором за «Кредитним договором». Сторони цим погоджуються, відповідно до статті 656 Цивільного кодексу України, що до цього Договору застосовуються положення Цивільного Кодексу України, що регулюють операції купівлі-продажу майнових прав (права вимоги). Для уникнення сумніву, наслідком продажу вимог є їх відступлення від «Первісного кредитора» «Новому кредитору» згідно з положеннями про відступлення права вимоги, передбаченими ст.ст. 512-519 Цивільного Кодексу України. Зокрема, але не обмежуючись цим, намір Сторін полягає в тому, щоб відстутення вимог «Первіснім Кредитором» «Новому Кредитору» за цим Договором становило та тчумачилося як операція купівлі-продажу. Сторони підтверджують, що цей Договір не оформляє (не передбачає) та/або не документує операцію факторингу, а також не оформляє (не передбачає) та/або не документує частину операції факторингу.

20.12.2018 р. між ПП «Мібул» та ФОП Гаврилюком О.Р. укладено договір про відступлення права вимоги 05/12, відповідно до умов якого, первісний кредитор передає новому кредитору всі права вимоги за зобов`язаннями, визначеними в п. 1.2. цього договору, а новий кредитор приймає такі права вимоги та сплачує винагороду на умовах, визначених у цьому договорі.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що первісний кредитор передає, а новий приймає наступні права і обов`язки первісного кредитора:

1.2.1. Право вимоги грошової заборгованості, а також всі інші права та обов`язки, які існують на момент укладення даного договору та можуть виникнути в майбутньому, що виникли на підставі наступних документів:

1) договору невідновлювальної кредитної лінії №600/21-93 від 23.08.2007 р., укладеного між АКБ "Укрсоцбанк" та ТзОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" разом із всіма додатковими угодами та додатками до нього, що становлять його невід`ємну частину, зокрема:

2) додаткової угоди від 20.10.2008 р. до Договору невідновлювальної кредитної лінії №600/21-93 від 23.08.2007 р.;

3) іпотечних договорів укладених 27.08.2007р. між АКБ "Укрсоцбанк" та ТзОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач" та посвідчених приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за №3084 та №3087 зі змінами і доповненнями;

4) договору про відступлення прав вимоги за договором невідновлювальної кредитної лінії №600/21-93 від 23.08.2007р., що укладений між ПАТ "Укрсоцбанк" та ТзОВ "Факторингова компанія "Глобал Плюс" від 26.08.2015р.;

5) договору про відступлення прав вимоги за договором невідновлювальної кредитної лінії №600/21-93 від 23.08.2007р., що укладений між ТзОВ "Факторингова компанія "Глобал Плюс" та ПП "Фірма "Галич-Кабель" від 26.08.2015р.;

6) договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 27.08.2007р., укладеним між АКБ "Укрсоцбанк" та ТзОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач", посвідчених приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лойком О.І. та зареєстрованих в реєстрі за № 3084 та № 3087 зі змінами і доповненнями, що укладений між ПАТ "Укрсоцбанк" та ТзОВ "Факторингова компанія "Глобал Плюс", посвідчених 26.08.2015 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лойком О.І. за № 549;

7) договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 27.08.2007р., укладеним між АКБ "Укрсоцбанк" та ТзОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач", посвідчених приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лойком О.І. та зареєстрованих в реєстрі за № 3084 та № 3087 зі змінами і доповненнями, що укладений між ТзОВ "Факторингова компанія "Глобал Плюс" та ПП "Фірма "Галич-Кабель", посвідчених 26.08.2015р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лойком О.І., та зареєстрований в реєстрі за № 550.

У п.1.2.1 договору вказано, що станом на день укладення цього договору загальна непогашена заборгованість боржника за договором невідновлювальної кредитної лінії №600/21-93 від 23.08.2007 р. становить 50 000,00 грн.

Пунктом 1.2.2 передбачено, що предметом даного договору є право вимоги грошової заборгованості боржника вказаній в п.п. 1.2.1 даного договору, в розмірі 50000,00 грн., а саме:

- заборгованості Боржника за Договором невідновлювальної кредитної лінії №600/21-93 від 23.08.2007р. укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Управляючою компанією «Львівський автонавантажувач», в розмірі: 50000,00 грн., яка складається з наступного:

а) заборгованість першої черги погашення кредиторських вимог - 50 000,00 грн.

Не є предметом даного договору кредиторська заборгованість боржника що була предметом договору про відступлення права вимоги № 03/11 від

15.11.2017р. укладеного між Приватним підприємством «Фірма «Галич-Кабель» (попередня назва Приватного підприємства «Мібул») та Фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем (п.п.1.2.3 договору).

Згідно з п.1.3 договору до нового кредитора переходить право вимоги первісного кредитора згідно п.п. 1.1, 1.2 договору в обсязі і на умовах, що існують на момент відступлення цього права вимоги або можуть виникнути в майбутньому.

Пунктом 1.4 встановлено, що за відступлені права вимоги за цим договором новий кредитор сплачує первісному кредитору грошову суму в розмірі 100,00 грн., без ПДВ. Зазначена грошова сума сплачується новим кредитором протягом 30 банківських днів з моменту укладення цього договору шляхом безготівкового перерахування на рахунок первісного кредитора або внесення готівки безпосередньо в касу первісного кредитора.

Згідно з п. 1.5 договору права вимоги, вказане в п.п. 1.1, 1.2 цього договору, переходить до нового кредитора з моменту укладення даного договору.

Відповідно до умов договору первісний кредитор зобов`язався повідомити ТОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» - боржника про відступлення права вимоги за цим договором з зазначенням в повідомленні реквізитів нового кредитора протягом 30 робочих днів з дня укладення цього договору. Новий кредитор зобов`язався оплатити первісному кредитору винагороду в порядку, визначеному п. 1.4 цього договору. (Розділ 2 договору).

До матеріалів справи №5015/118/11 долучено платіжне доручення №1 від 10.01.2019 р. на суму 100,00 грн., згідно з яким, СПД ФО Гаврилюк О.Р. сплатив на рахунок ПП «Фірма Галич-Кабель» грошові кошти в розмірі 100,00 грн.

Пунктом 3.7 договору встановлено, що цей договір спрямований на врегулювання цивільних правовідносин, що виникають з приводу та у зв`язку з відступленням в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, «Первісним кредитором» «Новому кредитору» права вимоги, належного «Первісному кредитору», в межах яких «Новий кредитор» стає кредитором за «Кредитним договором». Сторони цим погоджуються, відповідно до статті 656 Цивільного кодексу України, що до цього Договору застосовуються положення Цивільного Кодексу України, що регулюють операції купівлі-продажу майнових прав (права вимоги). Для уникнення сумніву, наслідком продажу вимог є їх відступлення від «Первісного кредитора» «Новому кредитору» згідно з положеннями про відступлення права вимоги, передбаченими ст.ст. 512-519 Цивільного Кодексу України. Зокрема, але не обмежуючись цим, намір Сторін полягає в тому, щоб відстутення вимог «Первіснім Кредитором» «Новому Кредитору» за цим Договором становило та тчумачилося як операція купівлі-продажу. Сторони підтверджують, що цей Договір не оформляє (не передбачає) та/або не документує операцію факторингу, а також не оформляє (не передбачає) та/або не документує частину операції факторингу.

Предметом розгляду даної справи є вимога позивача про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги № 03/11 від 15.11.2017, укладеного між Приватним підприємством «Фірма «Галич-Кабель» та Фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем та про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги № 05/12 від 20.12.2018, укладеного між Приватним підприємством «Мібул» та Фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем.

За умовами договору про відступлення права вимоги №03/11 від 15.11.2018 ПП «Фірма «Галич-Кабель» (первісний кредитор) відступає, а ФОП Гаврилюк О.Р. (новий кредитор) набуває права вимоги в розмірі 887 056,87 грн., а сплачує новий кредитор первісному кредитору 25 000,00 грн.

Відповідно до умов договору про відступлення права вимоги №05/12 від 20.12.2018 ПП «Мібул» (первісний кредитор) відступає, а ФОП Гаврилюк О.Р. (новий кредитор) набуває права вимоги в розмірі 50 000,00 грн., а сплачує новий кредитор 100,00 грн.

Враховуючи наведене судом встановлено, що загальна ціна відступлення права грошової вимоги за умовами договорів відступлення права вимоги становила 25 100,00 грн, а розмір самої грошової вимоги становив 937 056,87 грн. Тобто розмір грошової вимоги значно перевищує ціну відступлення вимоги.

Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

У статті 350 ГК України факторинг визначений як передання чи зобов`язання банку передати грошові кошти за плату в розпорядження іншої сторони, яка відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої сторони.

У статті 1077 Цивільного кодексу України зазначено, що, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

У Цивільному кодексі України, як вбачається зі змісту його статей 512, 1077, проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.

Згідно з положеннями статей 512-518 ЦК України учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа.

Разом з тим, із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, ст. 350 ГК України вбачається, що суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (частина друга статті 1079 Цивільного кодексу України), фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (частина третя статті 1079 Цивільного кодексу України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором.

У статті 350 ГК України зазначено, що фактором може бути лише банк, разом з тим, у пункті 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», норми якого є спеціальними, вказано, що фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг. У частинах першій, другій статті 7 Закону зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Отже, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ.

Щодо розмежування за предметом договору, то під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Цивільний кодекс України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (статті 515 Цивільного кодексу України). Предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги (стаття 1078 Цивільного кодексу України).

Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (частина третя статті 656 Цивільного кодексу України).

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченої в договорі, право вимоги за яким передається.

Згідно з ч. 1 ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Уклавши договір про відступлення прав вимоги № 03/11 від 15.11.2017 р. та договір про відступлення прав вимоги № 05/12 від 20.12.2018 р. ПП «Фірма «Галич-Кабель» отримало фінансування у розмірі 25 000,00 грн., а «Мібул» - у розмірі 100,00 грн., а ФОП Гаврилюк О.Р., укладаючи вказані договори набула право одержання прибутку у формі різниці між реальною вартістю права вимоги, що відступається, і ціною вимоги, що передбачена договорами про відступлення права вимоги.

Враховуючи наведене, укладений між ПП «Фірма «Галич-Кабель» та ФОП Гаврилюком Олександром Романовичем договір про відступлення прав вимоги № 03/11 від 15.11.2017 та укладений між ПП «Мібул» та ФОП Гаврилюком Олександром Романовичем договір про відступлення прав вимоги № 05/12 від 20.12.2018 за своєю правовою природою (незважаючи на назву як договір про відступлення права вимоги та п. 3.7 договорів, в яких вказано, що договір тлумачиться як операція купівлі-продажу, а не факторингу) є договором факторингу. Цесія (уступка права вимоги) є одним з обов`язкових елементів відносин факторингу.

Фізична особа - підприємець Гаврилюк Олександр Романович у розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не є фінансовою установою, яка може надавати фінансові послуги.

Правова позиція стосовно визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги з дисконтом та неналежністю щодо суб`єктного складу правочину визначена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справы №909/968/16 від 11.09.2018.

Враховуючи наведені обставин та те, що за змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а оспорювані правочини суперечать наведеним вище приписам цивільного законодавства України щодо суб`єктного складу договору факторингу, то він підлягає визнанню недійсним відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain); 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог та визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги № 03/11 від 15.11.2017, укладеного між Приватним підприємством «Фірма «Галич-Кабель» та Фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем та про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги № 05/12 від 20.12.2018, укладеного між Приватним підприємством «Мібул» та Фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача повністю у розмірі 3 842,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 60 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 130, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Уповноваженої особи учасників боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування" за вх. № 3234/19 від 26.11.2019 про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги № 03/11 від 15.11.2017, укладеного між Приватним підприємством «Фірма «Галич-Кабель» та Фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем та про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги № 05/12 від 20.12.2018, укладеного між Приватним підприємством «Мібул» та Фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем - задовольнити.

2. Визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги № 03/11 від 15.11.2017, укладений між Приватним підприємством «Фірма «Галич-Кабель» та Фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем.

3. Визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги № 05/12 від 20.12.2018, укладений між Приватним підприємством «Мібул» та Фізичною особою - підприємцем Гаврилюком Олександром Романовичем.

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Гаврилюка Олександра Романовича ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські заводи автомобілебудування" (79057, м.Львів, вул. Героїв УПА, 73, к.20; ) 3 842,00 грн. судового збору.

Накази видати згідно ст. 327 ГПК України після набрання судовим рішенням законної сили.

Інформацію у справі, яка розглядається можна отримати за веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Ухвала суду набирає законної сили в строк та в порядку, передбачених ст. 235 ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в строк і в порядку, передбачених ст. ст.254-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складений 11.08.2020 р.

Суддя Л.З. Чорній