ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2020 р. Справа№ 910/2640/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Попікової О.В.

за участю секретаря судового засідання: Костяк В.Д.,

за участю представника (-ів): згідно протоколу судового засідання від 10.08.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ" та ОСОБА_1 ,

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 (повний текст якої складено 24.02.2020),

за заявою Акціонерного товариства "Європейський промисловий банк" про забезпечення позову до подання позовної заяви,

у справі №910/2640/20 (суддя Ягічева Н.І.)

особи, які можуть отримати статус учасника справи:

позивач - Акціонерне товариство "Європейський промисловий банк"

відповідач-1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ"

відповідач-2 - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 заяву Акціонерного товариства "Європейський промисловий банк" про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено. Вжито заходів забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту в межах суми позовних вимог 5 337 330,57 гривень (п`ять мільйонів триста тридцять сім тисяч триста тридцять гривень 57 копійок) на грошові кошти, що належать ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ" (Ідентифікаційний код юридичної особи: 37726472, місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул.Кирилівська, буд. 60) і які знаходяться (обліковуються) на його банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України, за виключенням рахунків НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відкритих в АТ "ЄПБ", та все нерухоме та рухоме майно, що належить ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ", яке буде виявлено державним або приватним виконавцем під час виконання ухвали Господарського суду про забезпечення позову;

- накладення арешту в межах суми позовних вимог 5 337 330,57 гривень (п`ять мільйонів триста тридцять сім тисяч триста тридцять гривень 57 копійок) на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) і які знаходяться (обліковуються) на його банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України, та на все нерухоме та рухоме майно, що знаходиться в його приватній або спільній сумісній власності, яке буде виявлено держаним або приватним виконавцем під час виконання ухвали Господарського суду про забезпечення позову.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 24.02.2023.

Стягувачем за даною ухвалою є: Акціонерне товариство "Європейський промисловий банк" (01024, м. Київ, бул. Шевченка Тараса, буд.11, приміщення 51, ).

Боржниками за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Майстер технологій" (04080, вул. Кирилівська, буд. 60, м.Київ, ); ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в установленому законом порядку. Оскарження даної ухвали не зупиняє її виконання.

Суд визнав обґрунтованими мотиви заяви та, керуючись приписами статей 136, 137 ГПК України, дійшов висновку задовольнити заяву про вжиття заходів до забезпечення позову.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, 29.04.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 у справі №910/2640/20 скасувати в частині накладення арешту в межах суми позовних вимог 5 337 330,57 грн на грошові кошти, що належать ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ" і які знаходяться (обліковуються) на його банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України, за виключенням рахунків НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відкритих в АТ "ЄПБ", та все нерухоме та рухоме майно, що належить ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ", яке буде виявлено державним або приватним виконавцем під час виконання ухвали Господарського суду про забезпечення позову та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні поданої позивачем заяви про забезпечення позову.

Також, не погоджуючись з прийнятою ухвалою, 29.04.2020 з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 , в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 у справі №910/2640/20 скасувати в частині накладення арешту в межах суми позовних вимог 5 337 330,57 грн на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 і які знаходяться (обліковуються) на його банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України, та на все нерухоме та рухоме майно, що знаходиться в його приватній або спільній сумісній власності, яке буде виявлено держаним або приватним виконавцем під час виконання ухвали Господарського суду про забезпечення позову.

Таким чином, ухвалу суду оскаржено в частині накладення арешту в межах суми позовних вимог 5 337 330,57 грн на грошові кошти відповідачів.

Підставами для скасування ухвали у справі скаржники зазначають неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, внаслідок неповного з`ясування обставин справи, зокрема ст. 136, 137 ГПК України.

Скаржники аргументували, що суд першої інстанції залишив поза увагою обставину того, що в якості забезпечення виконання зобов`язання по Кредитному договору щодо повернення грошових коштів, позичальником було передано в заставу майно згідно договору застави №008/18-ОЗКЛ/З.

Крім того, в якості забезпечення виконання зобов`язання по Кредитному договору, має місце порука фізичної особи відповідно до Договору поруки №008/18-ОЗКЛ/П-1.

Таким чином, ці обставини самі по собі є достатньо вагомим обмеженням в користуванні своїм майном відповідачами по справі і достатнім способом задоволення позивачем своїх вимог на погашення заборгованості.

Відтак, банк не позбавлений права та можливості реалізувати майно, що перебуває в заставі, а додаткове забезпечення є порушенням права на вільне володіння та користування майном і не відповідає принципу співмірності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Банк у відзиві на апеляційні скарги просить залишити їх без задоволення, а оскаржену ухвалу - без змін, наголошуючи на правомірності висновків суду і безпідставності доводів, викладених у апеляційних скаргах.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями та витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.05.2020, апеляційні скарги передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ" пропущений строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 у справі № 910/2640/20. Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 у справі № 910/2640/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ" та ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 у справі № 910/2640/20. Об`єднано апеляційні скарги в одне апеляційне провадження. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 10.08.2020 о 16:20 год. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 07.08.2020. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 07.08.2020. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою.

Явка представників сторін.

В судове засідання від 10.08.2020 з`явилися усі учасники справи.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши доводи і заперечення, які наведені в апеляційних скаргах та у відзиві, заслухавши думку присутніх учасників справи, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Акціонерне товариство "Європейський промисловий банк" (далі - заявник, банк) звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до його пред`явлення №1-2-5/004/319 від 21.02.2020 (далі - заява про забезпечення позову), відповідно до якої просив суд до пред`явлення позову забезпечити позов шляхом:

- накладення арешту в межах суми позовних вимог 5 337 330,57 гривень (п`ять мільйонів триста тридцять сім тисяч триста тридцять гривень 57 копійок) на грошові кошти, що належать ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ" (Ідентифікаційний код юридичної особи: 37726472, місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 60) і які знаходяться (обліковуються) на його банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України, за виключенням рахунків НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відкритих в АТ "ЄПБ", та все нерухоме та рухоме майно, що належить ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ", яке буде виявлено державним або приватним виконавцем під час виконання ухвали Господарського суду про забезпечення позову;

- накладення арешту в межах суми позовних вимог 5 337 330,57 гривень (п`ять мільйонів триста тридцять сім тисяч триста тридцять гривень 57 копійок) на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) і які знаходяться (обліковуються) на його банківських рахунках в усіх банківських або інших кредитно-фінансових установах на території України, та на все нерухоме та рухоме майно, що знаходиться в його приватній або спільній сумісній власності, яке буде виявлено держаним або приватним виконавцем під час виконання ухвали Господарського суду про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що банком надано кредит ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ" в сумі 5 000 000,00 грн. Пунктом 1.2 Кредитного договору №008/18-03КЛ визначено, що датою остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - є 26 лютого 2020 року включно. Проте, як вказує заявник, позичальник свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконує, проценти за користування кредитними коштами своєчасне не сплачує, що слугувало підставою звернення банку з вимогою про дострокове повернення кредиту та сплати всіх належних з позичальника сум. Звернення банку залишені позичальником поза увагою.

В свою чергу, поручителем за Договором поруки №008/18-03КЛ/П-1 також не вчиняються дії, направлені на погашення заборгованості позичальника по кредитному договору, навпаки вчиненні дії щодо відчуження його майна.

Серед іншого, заявник також посилається на те, що в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ", як майновим поручителем (далі - Майновий поручитель або Заставодавець), 27.08.2018 було укладено Договір застави №008/18-03КЛ/3, предметом застави за яким є виробниче обладнання в кількості 87 одиниць, перелік якого зазначено в п.1.1 Договору застави (предмет застави). Заставна вартість предмета застави - 6 777 600,00 грн.

Однак, як з`ясовано банком в результаті перевірки стану предмета застави, дві одиниці обладнання, що є предметом застави, станом на 22.07.2019 відсутні. Пізніше, 17.10.2019 банком була проведена позачергова перевірка стану предмета застави в ході якої виявлено, що додатково відсутні ще 2 (дві) одиниці обладнання, що є предметом застави. В подальшому, 11.02.2020 представником банку у присутності представника ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ" була здійснена спроба позачергової перевірки стану предмета застави, внаслідок чого складений Акт про не допуск до проведення перевірки збереження майна, яке перебуває в заставі АТ "СПБ". Всі вимоги банку залишені без відповіді та реагування з боку відповідачів.

Враховуючи вищевикладене та те, що ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ", ухиляється від виконання своїх обов`язків передбачених Кредитним договором, Договором поруки, Договором застави, є підстави вважати, що існують обставини, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення господарського суду, як то позбавлення (втрати) заставного майна, що забезпечує виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором і як наслідок, за рахунок якого Банк зміг би задовольнити свої вимоги у випадку неналежного виконання зобов`язань Позичальником за Кредитним договором.

Викладені обставини, на думку заявника, свідчать про наявність усіх підстав для вжиття судом заявлених заходів забезпечення позову відповідно до ст. ст. 136 та 137 ГПК України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно приписів ст.ст. 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом частини 2 ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 1, 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

При цьому, зі змісту наведеної норми вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмета спору (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18 та від 05.09.2019 у справі № 911/527/19, від 30.07.2020 у справі №910/3836/20).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, а також пов`язаності такого заходу із предметом позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, з огляду на положення статей 13, 15, 74 ГПК України господарський суд має оцінити обґрунтованість як доводів заявника, так і аргументів іншої сторони щодо відсутності підстав і необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права відповідача або третіх осіб, а отже, чи порушується при цьому баланс інтересів сторін та інших учасників судового процесу та яким саме чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх у межах одного цього судового провадження за його позовом, не звертаючись до суду ще раз, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Як було зазначено вище, заява банку мотивована тим, що у позичальника (відповідача-1) відсутнє будь-яке майно, за рахунок якого можна було б задовольнити вимоги банку, позичальник не виконує зобов`язання за кредитним договором. Всі вимоги банку залишені без відповіді та реагування.

В свою чергу, поручителем також не вчиняються дії, направлені на погашення заборгованості позичальника, навпаки вчиненні дії щодо відчуження його майна. Таким чином, у банку є достатні підстави вважати, що вищевказане майно, яке належить поручителю, може бути ним відчужено, у зв`язку з чим у разі прийняття судом рішення про задоволення позову, його виконання стане значно утрудненим або неможливим.

В підтвердження доводів про відчуження поручителем майна банк посилається на наступні докази.

Зокрема, як вказує заявник, згідно інформації отриманої з офіційного сайту https://usr.minjust.gov.ua/ Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходження Відповідача-1 - 04080, м. Київ, ВУЛИЦЯ КИРИЛІВСЬКА, буд.60, а ОСОБА_1 (відповідач-2) - являється засновником, КІНЦЕВИМ БЕНЕФІЦІАРНИМ ВЛАСНИКОМ, з 08.06.2011 керівником та підписантом Позичальника (ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ").

Згідно Інформаційної довідки №200208713 від 13.02.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бородіною О.В. 13.02.2020 в 16.02.05 (параметри пошуку: за типом особи: фізична особа ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_1 володіє на праві приватної власності наступним нерухомим майном: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 76.1 кв.м. Право власності на даний житловий будинок було зареєстровано за ОСОБА_1 , 07.07.2010 згідно свідоцтва про право на спадщину, б/н, 17.04.2010, за заповітом, видане Глухівською міськдержнотконторою р-р №793. Але, згідно вказаної довідки (параметри пошуку: за адресою місцезнаходження нерухомого майна Власником даного житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 76.1 кв.м. вже є ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу, серія та номер: 177, виданий 23.01.2020, видавник: приватний нотаріус Глухівського міського нотаріального округу Сумської області Заруба О.В., про що було зареєстровано прав власності 24.01.2020.

Також, 21.01.2020 відповідачем-2 була переоформлена чотирикімнатна квартира загальною площею 131,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка раніше належала йому на праві приватної власності, на його дружину, ОСОБА_4 згідно договору про визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру та договору купівлі-продажу 1/3 частки квартири, виданим приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Крапивницькою Наталю Володимирівною, номер запису про право власності: 35125082 від 21.01.2020, про що свідчить Інформаційна довідка № 200295270 від 14.02,2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформована приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бородіною О.В. 14.02.2020 в 10.57.49 (Інформаційна довідка № 200295270 від 14.02.2020 додається).

Серед іншого, як було зазначено банком, в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ", як майновим поручителем, 27.08.2018 укладено Договір застави №008/18-03КЛ/3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бородіною О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1601, з врахуванням змін та доповнень до нього. Предметом застави за договором є виробниче обладнання в кількості 87 одиниць, перелік якого зазначено в п.1.1 Договору застави (предмет застави). Заставна вартість предмета застави - 6 777 600,00 грн.

22.07.2019 представником Банку у присутності представника ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ" була здійснена перевірка стану предмета застави, внаслідок чого складений Акт перевірки. В ході перевірки було встановлено, що 2 (дві) одиниці обладнання, що є предметом застави, відсутні.

Як вказує заявник, 17.10.2019 представником Банку у присутності представника ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ" була здійснена позачергова перевірка стану предмета застави, внаслідок чого складений Акт перевірки. В ході перевірки було встановлено, що додатково відсутні ще 2 (дві) одиниці обладнання, що є предметом застави (Акт перевірки додається), а відсутні 2 (дві) одиниці обладнання за Актом перевірки від 22.07.2019 не були замінені (про що Банк вимагав ще у липні 2019 року), як того вимагають умови Кредитного договору та Договору застави, та про що ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ" був неодноразово повідомлений шляхом направлення вимог про заміну заставного майна (листи №004/1278 від 31.07.2019, № 005/1603 від 12.09.2019, №005/1862 від 18.10.2019, №005/11 від 08.01.2020 додаються).

Названі Акти перевірки стану предмету застави від 22.07.2019, 17.10.2019 підписані в тому числі з боку ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ" та містять печатку підприємства.

Також ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ", як майновому поручителю за Кредитним договором, були направлені заявником Повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання.

11.02.2020 представником Банку у присутності представника ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ" була здійснена спроба позачергової перевірки стану предмета застави (про що відповідно до п. 2.3. та п. 2.4.3 Договору застави було заздалегідь повідомлено ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ" листом від 05.02.2020 № 1-2-5/005/24), внаслідок чого складений Акт про не допуск до проведення перевірки збереження майна, яке перебуває в заставі АТ "СПБ".

Враховуючи зазначені обставини та подані докази, колегія суддів дійшла висновку, що заява позивача є обґрунтованою, а тому правомірно задоволена судом.

Вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду.

Так, співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт.

З огляду на вказане, суд першої інстанції правомірно зазначив, що у своїй заяві банк просить вжити заходів, які не мають своїм наслідком будь-яких майнових втрат для відповідачів, а отже, не порушує інтереси сторін, однак, не вжиття відповідних заходів у разі задоволення позовних вимог, призведе до того, що рішення суду не може бути виконано, а права банку відновлені.

Метою ж вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Ефективним заходом забезпечення позову в даному випадку є саме такі заходи, які просить вжити позивач в цій заяві, оскільки зазначений вид забезпечення позову дозволить здійснити фіксацію прав та обов`язків сторін станом на цей момент, надасть можливість позивачу реалізувати своє право судовий захист, і після завершення розгляду даної позовної вимоги, надасть час позивачу, відповідачам ефективно реалізувати свої права та обов`язки.

Іншого ж способу, забезпечити можливість виконання рішення суду у даній категорії справ, а як наслідок ефективно реалізувати права позивача, законодавством не передбачено.

Тобто, забезпечення позову про які просить позивач до вирішення спору судом у даній справі в межах ціни майбутнього позову відповідає предмету заявленого позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані виключно на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті позовних вимог.

З огляду на викладене вище, суд вбачає співмірність та адекватність заявлених заходів з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду. Вжиття заходів до забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача станом на час вирішення спору в суді, виключить можливе порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також, надасть можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь яких труднощів при виконанні у випадку задоволення даного позову.

Скаржники у доводах апеляційної скарги посилаються на те, що в якості забезпечення виконання зобов`язання по Кредитному договору щодо повернення грошових коштів, позичальником було передано в заставу майно згідно договору застави №008/18-ОЗКЛ/З. Крім того, в якості забезпечення виконання зобов`язання по Кредитному договору, має місце порука фізичної особи відповідно до Договору поруки №008/18-ОЗКЛ/П-1, що само по собі є достатньо вагомим обмеженням в користуванні своїм майном відповідачами по справі і достатнім способом задоволення позивачем своїх вимог на погашення заборгованості. Таким чином, банк не позбавлений права та можливості реалізувати майно, що перебуває в заставі, а додаткове забезпечення є порушенням права на вільне володіння та користування майном і не відповідає принципу співмірності. При прийнятті оскарженої ухвали судом ці обставини не враховано та залишено поза увагою.

Такі аргументи є непереконливими та колегією суддів не приймаються до уваги, позаяк скаржники посилаючись на навність договору застави №008/18-ОЗКЛ/З та переданого в заставу майна, яке банк міг би реалізувати в погашення боргу, жодним чином не спростовують протилежні аргументи банку з приводу того, що заставне майно частково відчужене ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ". В ході перевірок здійснених 22.07.2019, 17.10.2019 за участі представника товариства встановлено, що частина обладнання відсутня і не була замінена на вимогу банку. Відповідні акти перевірки підписані та скріплені печаткою ТОВ "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ", не заперечені товариством.

Так само залишено поза увагою скаржників і не надано будь-якої вичерпної відповіді з приводу того, що 11.02.2020 представником банку була здійснена спроба позачергової перевірки стану предмета застави, внаслідок чого складений Акт про недопуск до проведення перевірки збереження майна, яке перебуває в заставі АТ "ЄПБ" згідно договору застави. У акті зазначено те, що представник товариства не допустив представників банку перевірити наявність (кількості майна), стану, умов збереження, відмовився від підпису такого акту. Як наслідок встановити факт наявності майна, що перебуває в заставі АТ «ЄПБ» виявилося неможливим.

Ці аргументи банку не спростовані відповідачами, тому доводи скаржників з посиланням на наявність договору застави, в розрізі обставин часткового відчуження предмету застави, які не запереченні скаржниками, не можуть бути підставою для скасування оскарженої ухвали суду. З цього приводу будь-яких аргументів представником скаржника у судовому засіданні також не наведено.

До того ж накладення арешту на грошові кошти в даному випадку обмежено ціною майбутнього позову у розмірі 5 337 330,57 грн, що належать відповідачам та на нерухоме/рухоме майно, що знаходиться у їх власності, жодним чином не позбавляє, не перешкоджає та не порушує права скаржників на вільне володіння та користування майном, що є предметом спору, та спрямоване виключно на забезпечення можливості реального виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Колегія суддів також роз`яснює скаржникам, що у разі якщо в процесі виконання ухвали виявиться, що вартість арештованого нерухомого майна перевищує суму позову, то сторони не позбавлені права за відповідною заявою врегулювати це питання у суді першої інстанції, в тому числі звільнення з під арешту частини майна.

Що стосується питання зустрічного забезпечення, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що частина перша статті 141 ГПК України встановлює право суду вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), тобто вимога щодо зустрічного забезпечення може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову.

Таким чином, судом обгрунтовано роз`яснено, що відповідачі не позбавлені права звернутися до господарського суду з клопотанням як про застосування зустрічного забезпечення, так і про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

У справі, що розглядається, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційних скаргах не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

Визначених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали не вбачається.

Суд, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", аналізуючи повноту дослідження судами обставин при розгляді даної справи зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Аналізуючи через призму зазначених висновків ЄСПЛ повноту дослідження судом першої істанції обставин даної справи та обґрунтування судових рішень, колегія суддів погоджується з виконанням судом першої інстанції обов`язку щодо обґрунтування своїх висновків та не вбачає порушення норм матеріального та процесуального права, які могли б потягнути наслідки скасування ухвали суду.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, доводи апеляційного оскарження відповідачів є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскарженої ухвали у даній справі колегія суддів не вбачає.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційних скарг у даній справі без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати.

Оскільки підстав для скасування ухвали у справі та задоволення апеляційних скарг немає, судовий збір за подання апеляційних скарг слід покласти на скаржників - Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ" та ОСОБА_1 .

Керуючись Главою 1 Розділу IV «Апеляційне провадження» Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР ТЕХНОЛОГІЙ" та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 у справі №910/2640/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови суду складено та підписано - 11.08.2020.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

О.В. Попікова