ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020 р. Справа № 917/10/20

м. Полтава

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Кононенка Юрія Миколайовича, АДРЕСА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, вул.Уютна, 23, м. Полтава, 36039

про визнання додаткової угоди укладеною

Суддя Солодюк О.В.

Секретар судового засідання Олійник Н. І.

Представники:

від позивача: адвокат Норочевський О.О., ордер в протоколі

від відповідача: не з"явився

Розглядається позовна заява про визнання додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки загальною площею 23,25 га кадастровий номер :00:037:0004 укладеною.

Ухвалою суду від 13.01.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 11.02.2020р. на 09-55 год.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем порушено переважне право позивача на укладення договорів оренди землі на новий строк (ч.5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі"), що стало підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідач у відзиві (вх. № 1275 від 03.02.2020р.) позов не визнає, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем договір оренди не може бути пролонгований, оскільки змінилась площа земельної ділянки. Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 02.02.2009 р. площа земельної ділянки 23,25 га, а відповідно до відомостей публично-кадастрової карти та Витягу з Державного земельного кадастру 23,2494 га, тобто, як зазначає відповідач, змінився об"єкт (об"єкт - відсутній).

Крім того, відповідач зазначає, що за інформацією Відділу в Оржицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області спірна земельна ділянка відповідно до проекту роздержавлення та приватизації земель КСП "Яблуневе" відноситься до земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, а тому Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області не має права розпоряджатися вищевказаними землями.

У відзиві також зазначено, що між позивачем та відповідачем в ході переписки не було досягнуто згоди на тих умовах, на яких бажає поновити договір позивач, а саме, щодо строку дії договору до 31.12.2026 р. та орендної плати 500,00 грн. за один гектар, що становить 11 625,00 грн. (проект додаткової угоди містить змінені умови, а саме, орендну плату, яка відмінна від орендної плати по договору оренди землі), оскільки договір оренди було укладено строком на 8 років 10 місяців і 11 днів та орендна плата складала 50 грн. за 1 га ріллі за рік у грошовій формі, однак позивач з примірником такої додаткової угоди не звертався, а просить поновити договір саме на змінених умовах, згоди на які не було досягнуто.

Ухвалою від 11.02.2020р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 24.03.2020р. на 10-30 год.

Ухвалою суду від 24.03.2020р. закрито підготовче провадження, призначено справу № 917/10/20 до судового розгляду по суті на 22.04.2020р. на 15-00 год.

Ухвалою від 28.05.2020р. призначено розгляд справи на 23.07.2020р. на 11-00 год., оскільки судове засідання, призначене на 22.04.2020р. на 15-00 год. не відбулося у зв"язку з перебуванням судді у відпустці.

Від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду через Господарський суд Дніпропетровської області (вх. № 6869 від 01.07.2020р.).

02.07.2020р. ухвалою суду відмовлено у задоволенні вищезазначеної заяви.

Від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду через Красноградський районний суд м. Дніпропетровська (вх. № 7523 від 15.07.2020р. та вх. № 7557 від 15.07.2020р. електронна пошта).

15.07.2020р. ухвалою суду призначено судове засідання на 23.07.2020р. о 11-00 год. у режимі відеоконференції.

Представник позивача у судовому засіданні на позовних вимогах наполягає.

Представник відповідача у судове засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням.

В судовому засіданні 23.07.2020р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

02.02.2009р. між Оржицькою районною державною адміністрацією (орендодавець) та Кононенком Юрієм Миколайовичем (орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки (а.с.15-18), відповідно до якого орендодавець орендарю передав земельну ділянку загальною площею 23,25 га сіножатей в контурах : №191-12,15 га, № 190-11,1 га згідно з "Проектом роздержавлення і приватизації земель ксп "Яблуневе" Яблунівської сільської ради Оржицького району Полтавської області від 1996 року, що підтверджується актом прийомки-передачі (а.с.20).

Відповідно до п. 12, п.13 договору земельна ділянка передавалась в оренду для сінокосіння та випасання худоби, цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення.

Договір від 02.02.2009 р. зареєстрований в Оржицькому виїзному офісі Полтавської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 19.02.2009 р. за № 22.

Відповідно до п.2 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01.01.2009 р. становить 259 967,54 грн.

Відповідно до п. 4 договору дія договору розпочинається з дня його державної реєстрації.

Відповідно до п. 5 цього договору термін дії договору продовжено до 31.12.2017р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п.6 договору річна орендна плата вноситься орендарем в грошовому вигляді в розмірі 50 грн. за один гектар (0,45% нормативної грошової оцінки земельної ділянки), що становить 1 162,50 грн.

Орендна плата вноситься на розрахунковий рахунок Яблунівської сільської ради .

Розмір орендної плати переглядається один раз на рік у випадку зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіціентів індексації, визначених законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, як фізична особа-підприємець зареєстрований 10.12.2002 р. (а.с.13). Згідно договору оренди від 02.02.2009 р. земельна ділянка передавалась позивачу в оренду для сінокосіння та випасання худоби, тобто, для здійснення ним підприємницької діяльності.

На виконання п.5 договору позивач 08.11.2017р. звернувся до відповідача (на час звернення є розпорядником спірної земельної ділянки) з клопотанням про поновлення договору оренди земельної ділянки (вх.К-25111/0/5-17), до якого додав проект додаткової угоди (а.с. 31-32).

В проекті додаткової угоди позивач запропонував відповідачу продовжити термін дії договору до 31.12.2026 р. та встановити річну орендну плату з 01.01.2018 р. в розмірі 500,00 грн. за один га, що становить всього 11 625,00 грн.

Листом від 16.11.2017р. за № 15201/6-17 відповідач повідомив позивача, що відповідно до п. 288.5.2. Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки, а також зазначив, що відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України строк оренди земельних ділянок не може бути меншим як 7 років.

Крім того, відповідач повідомив, що Головне управління не має повноважень щодо розпорядження землями природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, оскільки за інформацією Відділу в Оржицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (лист від 13.11.2017р. № 534/101-17) вищезазначена земельна ділянка згідно "Проекту роздержавлення і приватизації земель колективного сільськогосподарського підприємства "Яблуневе" Яблунівської сільської ради народних депутатів Оржицького району Полтавської області", затвердженого рішенням двадцятої сесії двадцять другого скликання Оржицької районної ради від 04.03.1998 року, відноситься до земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Позивач вважає, що у відповідача були відсутні підстави для відмови у задоволенні клопотання позивача, оскільки аргументи, які викладені в його відмові не відповідають дійсності відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-017 від 02.11.2017 р.

Позивач зазначає, що відповідач порушив його переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк згідно ч.5 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», що стало приводом для звернення позивача з даним позовом до суду.

Судом встановлено, що згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.11.2017р. НВ-017 земельна ділянка площею 23,2494 за кадастровим номером :00:037:0004 з цільовим призначенням для сінокосіння і випасання худоби, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, форма власності - державна власність, дата реєстрації земельної ділянки та речового права - 19.09.2009 р., орендар - Кононенко Ю.М. (а.с. 23-24).

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк.

По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (ч. 1).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. (ч.2).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч.3).

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (ч.4).

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (ч.5).

З частин 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» випливає, що реалізація передбаченого ними переважного права на поновлення договору оренди, можлива лише за умови дотримання встановленої цими нормами процедури поновлення та наявності на це волевиявлення сторін. Для застосування частини першої ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Згідно ч. ч. 8, 11 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є:

об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

З матеріалів справи вбачається, що позивач до закінчення строку дії договору, відповідно до п. 5 договору, повідомив відповідача про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк; до листа-повідомлення позивач додав проект додаткової угоди.

Відповідач у своїй відповіді не заперечував щодо поновлення договору оренди на запропонованих позивачем істотних умовах, а посилався лише на п. 288.5.2. Податкового кодексу України та ст. 93 Земельного кодексу України, а також не пропонував позивачу інші умови договору.

Доданий позивачем відповідачу проект додаткової угоди від 08.11.2017р. з запропонованими позивачем істотними умовами, не суперечить вимогам чинного законодавства. Заперечень щодо запропонованих позивачем умов від відповідача позивачу не надходило.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивач та відповідач досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Щодо посилання відповідача на те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази в підтвердження вищезазначеного. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.11.2017р. НВ-017 відомості про обмеження у користуванні земельної ділянки площею 23,2494 за кадастровим номером :00:037:0004 не зареєстровані.

Згідно довідки Виконавчого комітету Яблунівської сільської ради Оржицького району Полтавської області від 22.04.2019р. вих. № 36 (а.с. 57) позивач використовує спірну земельну ділянку за цільовим призначенням - землі сільськогосподарського призначення для сінокосіння і випасання худоби, починаючи з 19.02.2009 р. і по дату видачі довідки, та заборгованості по орендній платі не має.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що в договорі оренди зазначена площа земельної ділянки - 23,25 га, а у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.11.2017р. НВ-017 площа земельної ділянки - 23,2494 га і що об"єкт оренди змінився (відсутній), оскільки доказів того, що межі земельної ділянки змінилися відповідач суду не надав. Крім того, у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за кадастровим номером :00:037:0004 площею 23,2494 га від 02.11.2017р. НВ-017 зазначено, що орендарем даної земельної ділянки є позивач, дата державної реєстрації речового права - 19.02.2009 р.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач не втратив переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 02.02.2009р. на новий строк, а тому, вимога позивача про визнання укладеною між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та Фізичною особою-підприємцем Кононенко Юрієм Миколайовичем додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки загальною площею 23,25 га, кадастровий номер :00:037:0004 у редакції позивача, є обгрунтованою, підтверджена належними доказами та підлягає задоволенню.

Позивач в порядку ст. 129 ГПК України просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

При вирішенні питання про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд керується наступним.

Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на правову допомогу. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Згідно з ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (зі змінами та доповненнями) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні, наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у підтвердження стягнення з відповідача витрат на оплату послуг адвоката надано докази: договір від 22.10.2019р. №183 про надання правничої допомоги адвокатом, укладений між позивачем та адвокатом Норочевським Олександром Олександровичем, попередній розрахунок судових витрат, опис робіт та витрат адвоката здійснених під час надання правничої допомоги у сумі 8 000,00 грн., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2019 від 25.05.2009р., ордер Серія ДП № 364/024 від 29.12.2019р., додаток № 1 від 22.10.2019р. до договору про надання правничої допомоги №183 від 22.10.2019р., банківська виписка про сплату адвокату позивачем 8 000,00 грн. витрат по договору про надання правничої допомоги №183 від 22.10.2019р.

Відповідач не заявляв клопотання в порядку ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає обгрунтованим та підтвердженим стягнення на підставі п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача витрат, понесених позивачем на оплату послуг адвоката (професійну правничу допомогу) в розмірі 8 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 210, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати укладеною між Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області та Фізичною особою-підприємцем Кононенко Юрієм Миколайовичем додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки загальною площею 23,25 га, кадастровий номер :00:037:0004 у наступній редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА

до договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення

укладеного між Оржицькою районною державною адміністрацією та громадянином

Кононенко Юрієм Миколайовичем 02.02.2009року, зареєстрованого 19.02.2009року,

номер запису НОМЕР_1

08 листопада 2017року

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області в особі начальника Чувпила Вадима Вікторовича з одного боку та громадянин Кононенко Юрій Миколайович з другого боку дійшли згоди поновити договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, укладений 02.02.2009 року, зареєстрований 19.02.2009 року та внести наступні зміни до вищевказаного договору оренди:

Пункт 5 Договору викласти в такій редакції:

5. Термін договору продовжено до 31 грудня 2026 року. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Пункт 6 Договору викласти в такій редакції:

6. Річна орендна плата з 01.01.2018 р. вноситься орендарем, у грошовому вигляді в розмірі 500,00 грн. за один гектар, що становить 11 625,00 грн.

Орендна плата вноситься на розрахунковий рахунок Яблунівської сільської ради № 0378 МФО 831019 код платежу 13050500 банк ГУДКУ в Полтавській області, м. Полтава

ПІДПИСИ СТОРІН

Від орендодавця

Начальник ГУ Держгеокадастру у Полтавській області

_____________________________________ Чувпило В.В.

Орендар

_____________________________________Кононенко Ю.М.

3. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, вул. Уютна, 23, м. Полтава, 36039, на користь Фізичної особи-підприємця Кононенко Юрія Миколайовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 - 1 921,00 грн. - витрати по сплаті судового збору, 8 000,00 грн. - витрати на надання правової допомоги.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно частинами 1, 2 статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно статті 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 03.08.2020 р.

Суддя Солодюк О.В.