ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07 серпня 2020 року Справа № 903/266/20

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: Східноєвропейського Національного університету імені Лесі Українки

про стягнення 1 850 грн. 55 коп.

Суддя Шум М. С.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в позовній заяві від 12.03.2020 №14/4-1685-20 просить суд стягнути з Східноєвропейського Національного університету імені Лесі Українки 1 850,55 грн. з них 992.12 грн. пені, 141,73 грн. 3% річних, 716,70 грн. втрат від інфляції та витрати зі сплати судового збору. Розгляд справи просить проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позовна заява обґрунтована не вчасною оплатою відповідачем отриманого згідно з договором купівлі-продажу №00582/17-ТЕ/474У-24В від 31.10.2016 природного газу. Ухвалою Господарського суду Волинської області від 21.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; належно засвідчену копію свідоцтва про державну реєстрацію.

Відповідач 27.05.2020 надав суду відзив від 22.05.2020 №03/28/05юр/1145, в якому просить зменшити розмір, заявленої до стягнення суми на 50%, посилаючись на те, що Східноєвропейський Національний університет імені Лесі Українки є неприбутковою установою, основна заборгованість по платежам перед позивачем відсутня, прострочення платежів згідно зі спірним договором виникло не з вини відповідача, для позивача значних негативних наслідків не мало. До відзиву долучено докази надіслання такого позивачу, відзив прийнято судом та долучено до матеріалів справи.

Судом встановлено, що 12.01.2017 між АТ "НАК "Нафтогаз України", як постачальником та Східноєвропейським національним університетом імені Лесі Українки, як споживачем укладено договір постачання природного газу №00582/17-ТЕ/474У-24В, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2017 році природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

Пунктом 1.2 договору визначено природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Приймання - передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання - передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (пункт 3.4 договору).

Згідно з п. 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У п. 8.2 договору вказано, що у разі невиконання споживачем п. 6.1. цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Пунктом 10.3 договору передбачено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років.

Пунктом 12.1 договору передбачено, що договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.01.2017 до 31.03.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу в січні-лютому 2017 природний газ на загальну суму 67 725 грн. 17 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2017, 28.02.2017 (а.с. 26-27). Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень.

Відповідач свої зобов`язання з оплати природного газу, переданого за період січень-лютий 2017, виконав в повному обсязі, але з порушенням строків оплати, визначених договором.

Внаслідок порушення строків оплати газу по акту приймання - передачі від 31.01.2017 позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 847 грн. 61 коп., 3 % річних в розмірі 121 грн. 09 коп., нараховані за період з 28.02.2017 по 05.04.2017, інфляційні в розмірі 716 грн. 70 коп., нараховані з 28.02.2017 по 31.03.2017 (а.с. 25).

Внаслідок порушення строків оплати газу по акту приймання - передачі від 28.02.2017 позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 144 грн. 51 коп., 3 % річних в розмірі 20 грн. 64 коп., нараховані за період з 28.03.2017 по 05.04.2017, (а.с. 25).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач на підставі пункту 8.2 договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в загальному розмірі 992 грн. 12 коп.

Дослідивши розрахунок пені, наданий позивачем, суд дійшов висновку про те, що він є арифметично правильним та відповідає вимогам чинного законодавства та умовам договору.

У відзиві відповідач просить зменшити суму стягнення на 50 %, посилаючись на те, що заявлена сума є надмірно великою порівняно зі збитками кредитора, відповідач є неприбутковою організацією знаходиться в скрутному фінансовому становищі, що викликане незалежними від нього економічними обставинами, позивач не додав належних доказів на підтвердження отриманих від несвоєчасної оплати газу збитків, є прибутковим підприємством.

Статтею 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За приписами частини четвертої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз наведеної норми свідчить про те, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи тощо.

Крім цього, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України).

Східноєвропейський національний університет імені Лесі Українки є неприбуткова бюджетна установа, що здійснює усі платежі не самовільно, а через державну казначейську службу України.

Враховуючи приписи діючого законодавства, з огляду на всі фактичні обставини справи, враховуючи важливість збереження господарської діяльності відповідача як комунального підприємства, що забезпечує мешканців міста Луцька, навчальні заклади, дитячі садки, інших споживачів послугами теплопостачання, приймаючи до уваги відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем умов договору від 12.01.2017 №00582/17-ТЕ/474У-24В, відсутність в діях відповідача прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання, а також те, що основна заборгованість була перерахована ще до подачі позову до суду, прострочка оплати носила нетривалий характер, плата за спожитий природний газ залежала від оплати за теплову енергії підприємствами, організаціями та іншими споживачами, суд на підставі ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК України вважає за можливе зменшити розмір пені на 50% та стягнути її з відповідача в розмірі 496 грн. 06 коп. (992 грн. 12 коп. Х 50%).

В частині стягнення пені в розмірі 496 грн. 06 коп. слід відмовити в задоволенні позову в зв`язку із зменшенням судом розміру пені.

Разом з цим, зменшуючи розмір пені на 50%, суд врахував принцип збалансованості майнових інтересів обох сторін, те, що НАК "Нафтогаз Україна" є підприємством державного сектора економіки, об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено вимогу стягнути 3 проценти річних у розмірі 141 грн. 73 коп., інфляційних збитки в розмірі 716 грн. 70 коп.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок процентів річних та інфляційних збитків, суд встановив, що розрахунки є арифметично правильними та відповідають вимогам чинного законодавства. Таким чином, стягненню з відповідача у зв`язку із порушенням строку виконання зобов`язання з оплати вартості природного газу підлягає 141 грн. 73 коп. - 3 проценти річних, 716 грн. 70 коп. збитків, завданих інфляцією.

При цьому, суд вважає за доцільне у зменшенні 3% річних відмовити.

Відповідно до п. 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

В силу положень ст. ст. 73 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1, 3 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки спір до розгляду доведено з вини відповідача, сплачений позивачем судовий збір в силу ст.129 ГПК України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 86, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки (43025, Волинська обл., м. Луцьк, проспект Волі 13, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького 6 , код 20077720)

- 496 грн. 06 коп. пені, 141 грн. 73 коп. 3% річних, 716 грн. 70 коп. інфляційних втрат та 2 102 грн. 00 коп. витрат по сплаті судовому збору, а всього: 3 456 грн. 49 коп. (три тисячі чотириста п`ятдесят шість грн. 49 коп.) .

3. В стягненні пені на суму 496 грн. 06 коп. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом строку, встановленого ст.256 ГПК України, та п.4 розділу Х "Прикінцевих положень" ГПК України в порядку, передбаченому розділом IV ГПК України, з урахуванням приписів розділу ХІ "Перехідні положення".

Суддя М. С. Шум