УХВАЛА

м. Київ

12.08.2020Справа № 910/11792/20

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейдінг Груп» про забезпечення позову у справі № 910/11792//20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейдінг Груп»

до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО»

про визнання відсутнім права та стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 85 439, 63 грн

Суддя Літвінова М.Є.

Без виклику представників учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейдінг Груп» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» про:

- визнання відсутнім у Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» права нараховувати, виставляти та направляти рахунки, а також отримувати чи стягувати у будь - який спосіб від Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейдінг Груп» платежі за послугу з підтримки діяльності субрахунку UA -1;

- стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 85 439, 63 грн.

Разом із позовною заявою заявником подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд:

- заборонити Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» (ідентифікаційний код юридичної особи 00100227) вчиняти дії щодо нарахування, виставлення та направлення рахунків, отримання чи стягнення у будь-який спосіб від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙДІНГ ГРУП» (ідентифікаційний код юридичної особи 42563884) платежу за послугу з підтримки діяльності субрахунку UА-1 до набрання рішенням законної сили;

- заборонити Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» (ідентифікаційний код юридичної особи 00100227) вживати по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙДІНГ ГРУП» (ідентифікаційний код юридичної особи 42563884) заходи, передбачені розділом 1.7. Правил ринку, затверджених Постановою НКРЕКП №307 від 14.03.2018 року до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейдінг Груп» заяву про забезпечення позову, суд вирішив відмовити у задоволенні означеної заяви, враховуючи наступне.

Так, положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Разом з тим, статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

За змістом п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейдінг Груп» через систему управління ринком отримало від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» рахунок № 491 від 30.06.2020 з формулюванням «за послугу з підтримки діяльності субрахунку UA -1» розрахунковий період 01.12.2019 - 31.12.2019 на загальну суму 85 439, 63 грн. згідно Договору про врегулювання небалансів від 22.04.2019 № 0488-01024.

03.07.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейдінг Груп» отримало на електронну скриньку лист щодо можливості відтермінування сплати рахунку - фактури до 18:00 год 07.07.2020 задля уникнення застосування штрафних санкцій щодо статусу «Переддефолтний».

Крім того, як вказує заявник, відповідно до пп. 1 п. 1.7.1 гл. 1.7. розділу І Правил, учасник ринку, крім ОСП, ОР та гарантованого покупця, набуває статусу «Переддефолтний» у разі, якщо учасник ринку до 18:00 банківського дня, що є другим робочим днем після дати отримання на електронну адресу учасника ринку через систему управління ринком платіжного документа від АР, не здійснив відповідну оплату.

Відповідно до пп. 1 п. 1.7.3. гл. 1.7. розділу І Правил, учасник ринку, крім ОСП, ОР та гарантованого покупця, набуває статусу «Дефолтний», якщо тривалість статусу «Переддефолтний» для учасника ринку становить більше двох робочих днів.

Набуття зазначених статусів зумовлює втрату учасником ринку можливості працювати на ринку електричної енергії, а також фінансові втрати та інші негативні наслідки, що передбачені Правилами.

Як вказує заявник, через виставлення Приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» до оплати рахунку за послугу, яка не надавалась та не передбачена ані Законом України «Про ринок електричної енергії», ані положеннями Правил ринку, ані умовами Договору про врегулювання небалансів, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙДІНГ ГРУП» змушене нести додаткові значні фінансові витрати. Оскільки задля уникнення негативних наслідків, пов`язаних з набуваттям статусу «Переддефолтний» у разі не сплати виставленого рахунку та, як наслідок, статусу «Дефолтний» у разі тривалості статусу «Переддефолтний» більше 2 робочих днів, що ставлять під загрозу господарську діяльність позивача з постачання електричної енергії, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙДІНГ ГРУП» здійснило оплату вищевказаного рахунку, що підтверджується платіжним дорученням № 5 від 07.07.2020 року.

За доводами заявника, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборонити вчиняти дії щодо нарахування, виставлення та направлення рахунків, отримання чи стягнення у будь-який спосіб платежу за послугу з підтримки діяльності субрахунку UА-1 до набрання рішенням законної сили та заборонити вживати по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙДІНГ ГРУП» заходи, передбачені розділом 1.7. Правил ринку, затверджених Постановою НКРЕКП №307 від 14.03.2018 року до набрання рішенням законної сили, позбавить можливості відповідача присвоїти заявнику статус «Переддефолтний», а через два дні і статус «Дефолтний» та не призведе до припинення господарської діяльності.

Проте, на переконання суду, наведені позивачем обставини самі по собі не є достатньою підставою в розумінні статті 136 Господарського процесуального кодексу України для забезпечення позову.

Таким чином, за висновком суду, заявник лише формально посилається на те, що Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «УКРЕНЕРГО» може присвоїти заявнику статус «Переддефолтний», а через два дні і статус «Дефолтний», проте доказів на вчинення відповідачем будь - яких дій на підтвердження вказаних обставин заявником у заяві не надано.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах заяви відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення даної заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої позивачем заяви про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Керуючись статтями 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Трейдінг Груп» про забезпечення позову у справі № 910/11792/20.

2. Ухвала набирає законної сили 12.08.2020 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст ухвали складено та підписано 12.08.2020.

Суддя М.Є. Літвінова