РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2020Справа № 910/6282/20
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Приватного підприємства "Глобус-Транс" (вул. Захарова, 7-В, м. Луцьк, Волинська обл., 43020)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобіліс-Логістик" (вул. Звіринецька, 63, м. Київ, 01014)

про стягнення 75 722,00 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного підприємства "Глобус-Транс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобіліс-Логістик" про стягнення 75 722,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати послуг за договором про надання послуг щодо оренди вантажних автомобілів з водієм № 22/01/2020-3 від 22.01.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2020 відкрито провадження у справі № 910/6282/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі № 910/6282/20 була надіслана на адреси сторін рекомендованим листом, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення позивачу та поштовим конвертом, надісланим на адресу відповідача.

Суд зазначає, що ухвала Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Мобіліс-Логістик", зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Звіринецька, 63, м. Київ, 01014, проте з указаної адреси поштове відправлення повернулось з причин того, що адресат не знаходиться за такою адресою.

Відповідно до частини шостої 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, з огляду на підставу повернення до суду конверту з ухвалою, надісланою відповідачу, суд доходить висновку, що ухвала про відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачу.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи викладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.01.2020 між Приватним підприємством "Глобус-Транс" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мобіліс-Логістик" (замовник) укладено договір про надання послуг щодо оренди вантажних автомобілів з водієм № 22/01/2020-3 (надалі також - договір), за умовами п. 2.1 якого послуги надаються Виконавцем на підставі погодженої заявки Замовника. В заявці, яка подається Замовником, зазначається найменування вантажу, його кількість, вага, габарити (розміри), умови та термін перевезення, маршрут перевезення, вартість послуги, місце та час завантаження та розвантаження (адреси) та інші необхідні умови.

Відповідно до п. 3.1 договору, замовник зобов`язаний своєчасно здійснювати оплату за надані послуги.

За приписами пунктів 4.1-4.3 договору, вартість послуг визначається за домовленістю сторін по кожному конкретному випадку та зазначається в заявці. Вартість послуг Виконавця оплачуються Замовником у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Виконавця. Оплата за надані послуги здійснюється на підставі акту наданих послуг Виконавцем, протягом 1-2 банківських днів з моменту отримання оригіналів, товаротранспортної накладних, підписання Замовником акта приймання-передачі наданих послуг.

22.01.2020 сторонами було підписано додаток до вказаного договору - Транспортну заявку № 2101/-5 від 22.01.2020, відповідно до якої: Niederneisen, Німеччина - Одеса, Україна; дата та час завантаження - 27.01.2020; сума фрахту - 2000+300+500(2800) євро за авто (згідно курсу НБУ на дату розмитнення); умови оплати - б/г 7-10 по ор.док.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 27.01.2020 - 08.02.2020 ним було здійснено перевезення вантажу відповідно до CMR № 033395, однак відповідач не здійснив оплату отриманих послуг, у зв`язку з чим у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 2 800 Євро, що по курсу НБУ на день розмитнення становить 75 722,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору з урахуванням Транспортної заявки позивач надав послуги з перевезення, що підтверджується міжнародною товарно - транспортною накладною CMR № 033395.

Відповідно до п. 4.3 договору, оплата за надані послуги здійснюється на підставі акту наданих послуг Виконавцем, протягом 1-2 банківських днів з моменту отримання оригіналів, товаротранспортної накладних, підписання Замовником акта приймання-передачі наданих послуг.

Крім того, у Транспортній заявці зазначено умови оплати - б/г 7-10 по ор.док.

Отже, з наведеного вбачається, що обов`язку оплати відповідачем наданих послуг неодмінно має передувати надання позивачем оригіналів передбачених договором документів.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження направлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Мобіліс-Логістик" зазначених документів позивачем подано експрес-накладну № 7881007 від 14.02.2020, оформлену «Express Mail».

Однак, вміст відправлення указаного документа не зазначено, тобто, що саме відправляв позивач відповідачу встановити неможливо. Крім того, жодної інформації у графі вказаної накладної - «Отримано» немає.

У зв`язку з наведеним, суд не приймає вказану накладну як належний доказ направлення відповідачу та отримання ним належним чином оформлених оригіналів документів відповідно до п. 4.3 договору.

Отже, суд зазначає, що позивачем на надано належних та допустимих доказів в порядку статей 79, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили про направлення ним та отримання відповідачем документів, а відповідно і підписання акта приймання-передачі наданих послуг, на підставі яких здійснюється розрахунок, як того вимагає п. 4.3 договору.

Отже, з огляду на викладене вище, суд доходить висновку про невиконання позивачем свого обов`язку щодо подання відповідачу оригіналів документів, з моментом отримання яких пов`язується настання строку виконання замовником свого обов`язку з розрахунку з виконавцем.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Статтею 613 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Статтею 221 Господарського кодексу України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов`язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов`язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов`язання перед кредитором.

З огляду на наведене вище, суд вважає, що невиконання позивачем обов`язку щодо направлення відповідачу оригіналів документів слід кваліфікувати як прострочення кредитора, вказане у ст. 613 Цивільного кодексу України, що вплинуло на прострочення відповідача з оплати наданих послуг.

Отже, зважаючи на наведене, суд зазначає, що строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг за договором станом на момент звернення до суду не настав, отже прострочення не відбулося.

Оскільки у даному випадку позивач не виконав своїх зобов`язань за договором з надання відповідачу документів, отримання яких є підставою для оплати, суд дійшов висновку, що зустрічних зобов`язань з оплати наданих послуг у відповідача станом на час вирішення даного спору не виникло.

За таких обставин суд доходить висновку, що звернення позивача до суду з даним позовом є необґрунтованим та передчасним.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 10.08.2020

Суддя Т. Ю. Трофименко