ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13 серпня 2020 року Справа № 903/1071/15

Господарський суд Волинської області у складі судді Войціховського Віталія Антоновича, за участі секретаря судового засідання Сердюкової Аліни Олегівни,

та за відсутності представників учасників судового процесу

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", м. Київ

про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) її правонаступником

по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Кредобанк", м. Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Бойко Валерія Ярославовича, смт. Локачі

про стягнення 22 858,91грн.

Встановив: 05.08.2020р. на адресу суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" від 28.07.2020р. Вих.№60745 про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) її правонаступником, в якій заявник просить замінити стягувача ПАТ "Кредобанк", за виконавчими документами щодо примусового виконання рішення Господарського суду Волинської області від 10.11.2015р. у справі №903/1071/15, його правонаступником ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія".

В обґрунтування вказаної заяви заявник, посилаючись на положення ст. ст. 11, 202, 512, 1077 ЦК України, ст. 334 ГПК України та ст. 15 ЗУ "Про виконавче провадження" засвідчував, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" на підставі укладеного 23.06.2018 року між ПАТ "Кредобанк" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №23/06-02, згідно котрого право вимоги за Кредитним договором №24/14 від 20.05.2014р. від ПАТ "Кредобанк" перйшло до ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія".

У зв`язку з перебуванням судді Дем`як В.М. у відпустці, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2020р., розгляд заяви було призначено судді Войціховському В.А.

Ухвалою суду від 06.08.2020р. було прийнято заяву до розгляду, судове засідання призначено на 13.08.2020р.

В судове засідання 13.08.2020р. учасники судового процесу своїх уповноважених представників не направили.

В аспекті визначеного суд засвідчує, що у відповідності до положень ст. 334 ГПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", господарський суд прийшов до висновку, що заява про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) її правонаступником у справі №903/1071/15, є підставною та такою, що підлягає до задоволення.

При цьому суд виходив з наступних обставин:

Рішенням Господарського суду Волинської області від 10.11.2015р. у справі №903/1071/15 (суддя Дем`як В.М.) позов Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" до Фізичної особи-підприємця Бойко Валерія Ярославовича про стягнення 22 858,91грн. було задоволено, ухвалено стягнути з Фізичної особи-підприємця Бойко Валерія Ярославовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, ) заборгованість за договором про надання овердрафту № 24/14 від 20.05.2014 року в сумі 22 820,45грн., в т.ч.: - 16 599,34 грн. - заборгованості по кредиту, 3 452,33 грн. - прострочених процентів, 2 292,07 грн. - пені за простроченою сумою овердрафту, 476,71 грн. - пені за простроченими відсотками та 1 218,00 грн. в повернення витрат по сплаті судового збору.

На примусове виконання рішення Господарського суду Волинської області від 10.11.2015р. у справі №903/1071/15, 23.11.2015р. судом було видано наказ №903/1071/15-1.

Стягувачем за вказаним наказом визначено Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78); боржником - Фізичну особу-підприємця Бойко Валерія Ярославовича ( АДРЕСА_1 ).

Водночас, як вбачається з матеріалів заяви ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" від 28.07.2020р., виконавче провадження №49602888 з примусового виконання наказу Господарського суду Волинської області від 23.11.2015р. №903/1071/15-1 перебуває в провадженні Локачинського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, і згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997).

Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Gгеесе), від 19.03.1997, у справі "Бурдов проти Росії" (Buurdov v. Russia) від 07.05.2002, "Ясюнієне проти Литви" ( Jasiniene v. Lithuania) від 06.03.2003).

У справі "Кайсин проти України" (Kaysin and Others v.Ukraine) ЄСПЛ наголосив, що правосуддя було б ілюзорним, як би внутрішній правопорядок держави дозволяв невиконання остаточного й обов`язкового рішення суду стосовно однієї з сторін.

Статтею 327 ГПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, 23 червня 2018 року між Стягувачем - Публічним акціонерним товариством "Кредобанк" та Заявником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" було укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №23/06-02, відповідно до умов котрого ПАТ "Кредобанк" відступило ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" право грошової вимоги до Боржника - Фізичної особи-підприємця Бойко Валерія Ярославовича за договором №24/14 про надання овердрафту від 20.05.2014р.

Згідно п.п. 3.1.-3.2. договору факторингу від 23.06.2018р. на умовах цього договору з першого робочого дня, наступного за днем, у який Фактором на користь Клієнта буде виконано в повному обсязі у повній відповідності до умов цього договору грошове зобов`язання щодо оплати ціни відступлення, (а щодо прав вимоги, які виникнуть, - з дня їх виникнення) Клієнт відступає Фактору права вимоги в повному обсязі за плату та під фінансування від Фактора, а Фактор з першого робочого дня, наступного за днем, у який Фактором на користь Клієнта буде виконано в повному обсязі у повній відповідності до умов цього договору грошове зобов`язання щодо оплати ціни відступлення, (а щодо прав вимоги, які виникнуть в майбутньому,-з дня їх виникнення) набуває (приймає у власність) від Клієнта права вимоги в повному обсязі та здійснює їх оплату Клієнту. Шляхом укладення (підписання) цього договору сторони підтверджують здійснення фактичної передачі Клієнтом у власність Фактору та прийняття Фактором у власність від Клієнта (фактичне відступлення) з першого робочого дня, наступного за днем, у який Фактором на користь Клієнта буде виконано в повному обсязі у повній відповідності до умов цього договору грошове зобов`язання щодо оплати ціни відступлення прав вимоги як за кредитними договорами, так і за забезпечувальними документами щодо портфеля заборгованостей у повному обсязі.

У відповідності до положень п. 4.1. цього договору за відступлення прав вимоги на умовах цього договору Фактор зобов`язаний здійснити оплату Клієнту в день укладення цього договору в безготівковій формі шляхом переказу коштів на рахунок Клієнта в загальній сумі 739 227,61грн., яка зарахована шляхом сумування сум оплати (фінансування) за відступлення прав вимоги щодо всіх заборгованостей.

Вказаний договір підписано сторонами та скріплено відтисками круглих печаток господарюючих суб`єктів.

В якості доказів виконання грошового зобов`язання за договором факторингу від 23.06.2018р., заявник надав платіжне доручення від 23.06.2018р. №А2580926 на суму 739 227,61грн. з призначенням платежу "Плата за відступлення права вимоги, згідно договору факторингу №23/06-02 від 23.06.2018 року без ПДВ", що свідчить про виконання сторонами умов договору факторингу №23/06-02 від 23.06.2018р. та перехід прав кредитора за кредитним договором до заявника - ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія".

Суду не надано доказів оспорювання договору факторингу №23/06-02 від 23.06.2018р., визнання його недійсним, або наведення обставин, які свідчать про його нікчемність, тому суд виходячи з презумпції правомірності правочину, приймає його як правомірний. Також, суд враховує відсутність спростувань з боку первісного кредитора-позивача по справі ПАТ "Кредобанк" щодо правомірності укладеної угоди факторингу та заперечень щодо переходу прав до нового кредитора - ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія".

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 3 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею ст. 334 ГПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 242 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно зі статтею 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому, заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Таким чином, для настання процесуального правонаступництва необхідним є встановлення факту правомірного переходу до особи матеріальних прав попередника.

Правовий аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання цілком і повністю зберігається, а відбувається зміна лише суб`єктивного складу кредиторів.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), визначення якого міститься у ст. 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Так, зі змісту вказаної норми вбачається, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

У статті 350 Господарського кодексу України факторинг визначається як передання чи зобов`язання банку передати грошові кошти за плату в розпорядження іншої сторони, яка відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої сторони.

Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.

Водночас щодо суб`єктного складу таких правовідносин у частині третій статті 1079 ЦК України зазначено, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Виходячи із зазначених норм матеріального законодавства договір факторингу, як договір фінансової послуги, спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором.

Факторинг є фінансовою послугою, правові засади у сфері надання яких регулює Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", за змістом положень якого фактор на момент укладення договору факторингу повинен мати статус фінансової установи та отримати дозвіл на надання фінансової послуги факторингу.

Згідно з розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №352 від 06.02.2014 року, до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім операцій з цінними паперами, у тому числі похідними цінними паперами, а також операцій інститутів спільного інвестування (далі - ІСІ), які здійснюються в порядку та в межах, встановлених Законом України "Про інститути спільного інвестування" та нормативно-правовими актами Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, що регламентують питання діяльності ІСІ):

- фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали догові, з якого випливає право грошової вимоги;

- набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення;

- отримання оплати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Стаття 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" визначає перелік видів господарської діяльності, які підлягають ліцензуванню, серед яких, банківська діяльність, діяльність з надання фінансових послуг та діяльність з надання банкам послуг з інкасації.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" є фінансовою установою в розумінні Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", основним видом діяльності якого є 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у., що стверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до статті 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Так, процесуальне правонаступництво як перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи відбувається у зв`язку з вибуттям особи зі складу спірного матеріального правовідношення. Отже, для вирішення питань можливості правонаступництва необхідним є встановлення фактичних обставин заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником відповідно до норм матеріального права. В той же час, процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення; а право звернення з заявою про заміну сторони її правонаступником надано, зокрема, заінтересованій особі.

Приписами ст. 512 Цивільного кодексу України визначено, що у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" по виконанню наказу Господарського суду Волинської області від 23.11.2015 року у справі № 903/1071/15, у зв`язку з чим заява ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" про заміну сторони виконавчого провадження підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 232, 234, 235, 334 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" від 28.07.2020р. вих.№60745 про заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) її правонаступником у справі № 903/1071/15, задовольнити.

2. Замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" (79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78, ) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" (м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, будинок 8, ) у виконавчому провадженні із виконання Наказу Господарського суду Волинської області від 23.11.2015р. №903/1071/15-1 по справі 903/1071/15.

Відповідно до ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. ст. 253, 256, 257 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судової ухвали.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала підписана 13.08.2020р.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://vl.arbitr.gov.ua.

Суддя В. А. Войціховський