ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" серпня 2020 р. Черкаси справа № 925/1004/20

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І., розглянув заяву Дочірнього підприємства «ТРАНСШИП-ТРАКС» про забезпечення позову Дочірнього підприємства «ТРАНСШИП-ТРАКС» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОКЕР ПЛЮС» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «ТРАНСШИП-ТРАКС» звернулось у Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОКЕР ПЛЮС» про стягнення заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу згідно з договором перевезення вантажів автомобільним транспортом від 31.05.2019 №3105/19-1. При визначенні ціни позову позивачем зазначено, що вона складає 217 315,86, при цьому позивач вказує, що вона складається з 205 945,38 грн основного боргу, 5809,99 грн інфляційних, 5060,49 грн 3% річних та 500,00 грн витрат на правничу допомогу. Водночас, визначаючи ціну позову позивачем не вірно додано складові заборгованості та помилково включено судові витрати до ціни позову. Отже, загальна сума заборгованості, яка складається з 205 945,38 грн основного боргу, 5809,99 грн інфляційних, 5060,49 грн 3% річних і яка становить ціну позову є 216 815,86 грн.

Разом з позовною заявою Дочірнє підприємство «ТРАНСШИП-ТРАКС» подало до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти банківського рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОКЕР ПЛЮС» у банку КБ АТ «Альфа-банк» або у іншому банку в межах суми стягнення за позовом у розмірі 217 315,86 грн.

Заява мотивована тим, що на виконання умов договору перевезення вантажів автомобільним транспортом від 31.05.2019 №3105/19-1 Дочірнє підприємство «ТРАНСШИП-ТРАКС» надало Товариству з обмеженою відповідальністю «ДОКЕР ПЛЮС» послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом на загальну суму 225 719,60 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОКЕР ПЛЮС» повністю не розрахувалося за надані послуги, його заборгованість становить 205945,38 грн.

Заявник вказує, що факт наявності надання послуг підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт, які підписані з боку замовника без зауважень.

Заявник вважає, що незабезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Оскільки, якщо відповідач не буде мати власних коштів на рахунку, а власного майна у відповідача не має та в добровільному порядку виконати рішення суду відмовиться, виконавча служба не зможе з нього стягнути кошти. Тому заявник вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на кошти на банківському рахунку відповідача, в межах суми стягнення.

На думку заявника, кошти, які є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, можуть бути зняті з рахунку повністю або частково, оскільки відповідач має велику заборгованість перед податковою службою.

У свою чергу, заявник вносить до суду пропозиції щодо зустрічного забезпечення у розмірі, що відповідає сумі позову та відповідно сумі, на яку просить накласти арешт, а саме 217315,86 грн.

Розмір зустрічного забезпечення позову обумовлений сумою, на яку позивач просить суд накласти арешт. Також просить розглянути це клопотання без участі заявника, оскільки позивач та його представник знаходяться у м. Одесі.

Заявник вказав, що обраний захід до забезпечення позову не має мати наслідком повного припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання та не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна. Відповідач не виконує боргові зобов`язання перед заявником майже протягом року та вказані зобов`язання не забезпечені ані майном, ані в будь-який інший спосіб, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Суд розглянувши заяву Дочірнього підприємства «ТРАНСШИП-ТРАКС», вказує, що згідно з частиною 1 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», пункти 1, 3 Постанови).

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову Дочірнього підприємства «ТРАНСШИП-ТРАКС» підставою для застосування судом забезпечувальних заходів є побоювання заявника, що грошові кошти, які є на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОКЕР ПЛЮС» на момент пред`явлення позову до нього можуть бути списані з банківського рахунку на момент винесення рішення, у зв`язку з наявністю податкової заборгованості, що позбавить позивача можливості отримати вказану заборгованість за рахунок коштів боржника.

Згідно з положеннями статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Заходами примусового виконання рішень, зокрема,є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (статті 1, 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Мотивуючи необхідність застосування заходу забезпечення виконання рішення суду заявником не подано будь-яких доказів на підтвердження того, що у відповідача наявна значна податкова заборгованість та доказів на підтвердження фактичних обставин, з якими пов`язується неможливість у подальшому виконати рішення суду, оскільки заява Дочірнього підприємства «ТРАНСШИП-ТРАКС» ґрунтується лише на припущеннях щодо настання можливої події. Водночас, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачем від виконання взятих на себе зобов`язань, без наведення відповідного обґрунтування - не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, оцінивши доводи заявника, суд дійшов висновку, що заява Дочірнього підприємства «ТРАНСШИП-ТРАКС» до задоволення не підлягає, оскільки вона є безпідставною, ґрунтується лише на припущеннях, без посилання на конкретні обставини та докази, які б свідчили про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду без вжиття заходів до забезпечення позову.

З огляду на те, що частиною 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), то враховуючи те, що заявник не обґрунтував та не довів необхідності для застосування забезпечення позиву у суду відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення.

На підставі викладено, керуючись статтями 136-140, 141, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Дочірньому підприємству «ТРАНСШИП-ТРАКС» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає чинності з моменту підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня набрання нею чинності.

Суддя О.І.Кучеренко