ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/581/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляк П. Я. , секретар судового засідання Юрчак С. Л., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін справу

за позовом : Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаззбут"

до відповідача: Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім.М.Грушевського

про стягнення 17868,32грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаззбут" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім.М.Грушевського про стягнення 17868,32грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобов"язань в частині оплати вартості поставленого позивачем природного газу, яку позивач, посилаючись на норми статей 509, 546, 625, 629, 655, 714 Цивільного та ст.174, 179, 193, 216 Господарського кодексів України, просить суд стягнути з відповідача в судовому порядку.

Ухвалою суду від 08.07.20 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк: у 15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту отримання цієї ухвали для надання суду відзиву на позов, 5 (п`ять) календарних днів з моменту отримання відповіді на відзив для надання суду заперечення; п`ять днів з дня отримання ухвали на подання суду відповідної обґрунтованої заяви (клопотання) у разі наявності у відповідача заперечень проти розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін; встановлено сторонам строк на подачу заяв по суті справи протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі; роз"яснено сторонам, що в разі ненадання відповідачем у встановлений судом строк без поважних причин відзиву, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ухвала про відкриття провадження у справі направлена відповідачу у відповідності до вимог ст.120 ГПК України рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною позивачем в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг сформовано на запит суду № від 07.07.20): Рогатинський район, с.Чесники. Зазначену ухвалу відповідачу вручено 14.07.20, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення вх. номер 10377/20 від "20" липня 2020 р.

17 липня 2020 року набрав чинності Закон № 731-ІХ. Цим законом передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені у зв`язку зі встановленням карантину (відповідно Закону № 540-IX від 30 березня 2020 року) закінчуються через 20 днів (7 серпня).

Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мали право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Станом на 13.08.20 заяв про продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом, до суду не надходило.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, відтак, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не подав.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд констатує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Верховний Суд у справі № 916/3188/16 зазначив, що держава в особі судових органів має забезпечити заінтересованим особам право на використання наявних засобів правового захисту. Заінтересовані особи, в свою чергу, повинні розраховувати на те, що процесуальні норми судочинства будуть застосовані, а неналежне використання своїх прав однією із сторін у судовому процесі не стане перешкодою для іншої сторони в реалізації її права на виконання судового рішення.

Згідно ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

У відповідності до ч.3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

При розгляді даної справи суд також керується положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

04.01.16 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» в особі Калуського відділу продажів (по договору - Постачальник) та Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім.М.Грушевського (по договору - Споживач) укладено договір №11410KEW6CCP016 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (далі за текстом - Договір) із додатковими угодами. Зазначений договір підписано сторонами та скріплено їх печатками. Термін дії договору до 31.12.16, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1 договорів). Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії (п.11.2 договору).

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобов`язався передати у власність Споживачу природний газ, а Споживач - прийняти та оплатити вартість газу у розмірах та порядку, що визначені Договором.

В подальшому сторонами укладено Додаткові Угоди :

- № 3 від 30.12.2016 р. до Договору № 11410KEW6CCP016 від 4.01.2016 року (на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів)

- № 8 від 01.06.2017р. до Договору № 11410KEW6CCP016 від 4.01.2016 року (на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів)

- № 9 від 02.10.2017р. до Договору № 11410KEW6CCP016 від 4.01.2016 року (на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів)

-№ 10 від 01.11.2017р. до Договору № 11410KEW6CCP016 від 4.01.2016 року (на постачання Вриродного газу для потреб непобутових споживачів).

Зокрема, Додатковою угодою №3 внесено зміни до п. п. 1.1, 1.2, 1.3 Договору №11410KEW6CCP016 від 04.01.2016 року; Додатковими угодами № 8,9,10 внесено зміни до п. п. 3.2 Договору № 11410KEW6CCP016 від 04.01.2016 року.

У відповідності до п. 1.1,1.3 Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2017 році природний газ у обсягах, що передбачено вищезазначеним Договору №¦1410KEW6CCP016 від 4.01.2016 року, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Пунктом п.2.9 договору передбачено, що визнання (звіряння) фактичного обсягу поставленого(спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку :

пп.2.9.1 - за підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ;

пп.2.9.2 - на підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператором ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника;

пп.2.9.3 - Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання- передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріпити печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обгрунтовану відмову від підписання акта приймання- передачі газу;

пп.2.9.4 - у випадку відмови від підписання акта приймання - передачі газу Споживачем, обсяг Постачання (споживання) газу встановлюється Постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних Оператором ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних Постачальника.

Згідно пункту 4.1 Договору розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць - з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці ( п.4.2.1.). У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п`ятиденний строк після збільшення цього обсягу (п.4.2.2.). Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п.3.6.Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу ( п.4.2.3.). Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника(п.4.3).

Відповідно до умов Договору Постачальник передав у власність споживача природний газ у обсягах, що передбачені вищезазначеним Договором.

Так, протягом вересня 2017 року Постачальник здійснив постачання природного газу споживачу в обсязі 2,044 тис. куб. м., на суму 18045,49 грн.; жовтня 2017 року - в обсязі 0,271 тис. куб. м. на суму 2531,56 грн.; листопада 2017 року - 101 тис, куб. м., на суму 1011,61 грн.; всього 2,416 тис. куб. м. на суму 21588,66 грн.

Факт виконання позивачем договірних зобов`язань підтверджується Актами приймання- передачі природного газу до Договору №11410KEW6CCP016 від 4.01.2016 року, копії яких містяться в матеріалах справи, зокрема: Акт №ЗІФ00046488 за вересень 2017р.; Акт №ЗІФ00048117 за жовтень 2017р.; Акт №ЗІФ00053442 за листопад 2017р.

Зазначені акти підписано відповідачем без жодних зауважень та заперечень та скріплено його печаткою.

Відповідач прийняті на себе зобов`язання належним чином не виконав, заборгованість за спожитий природний газ оплатив частково, а саме: 13.07.2017р. оплачено 3810,71 грн. з яких сума 1162,16 грн. пройшла в погашення боргу за спожитий природний газ за травень та червень 2017 року, а сума 2648,55 грн. - в погашення боргу за спожитий газ в вересні 2017р.; 31.07.2017р. оплачено 750,42 грн.; 17.10.2017р. - оплачено 1401,23 грн. 30.10.2017р. - оплачено 2632,72 грн., всього сплачено 7432,92 грн. Таким чином, сума боргу за надані послуги з вересня по листопад 2017 року станом на 25 червня 2020 року становить 14155,74 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача направлено вимогу від 19.10.18 про сплату в добровільному порядку заборгованості у розмірі 14155,74грн., проте зазначена вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Крім того, 18.06.20 позивачем на адресу відповідача направлено акт звірки взаємних розрахунків, доказів підписання якого відповідачем та повернення позивачу матеріали справи не містять.

Доказів погашення заборгованості відповідачем суду не подано.

У зв"язку з порушенням договірних зобов"язань позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано відповідачу 1143,88грн. 3% річних та 2568,70грн. інфляційних втрат.

З огляду на вищевикладене, позивач звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області за захистом порушеного права.

НОРМИ ПРАВА, ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ, ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Згідно ст.1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать(ст.174 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із приписами ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Вказані положення кореспондуються із положеннями ст.173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, укладений між сторонами в межах чинного законодавства України є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться у строк (термін) визначений у зобов`язанні (ч. 1 ст. 530 ЦК України), оскільки зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відтак, в силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно пункту 4.1 вищевказаних Договорів, розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць - з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно. Пунктом 4.2 Договору передбачено, що оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці ( п.4.2.1.). У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п`ятиденний строк після збільшення цього обсягу (п.4.2.2.). Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п.3.б.Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу (п.4.2.3.). Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок Постачальника.

На виконання умов договорів позивачем поставлено відповідачу природний газ у кількості, обумовленій договорами, проте зобов"язання щодо оплати вартості природного газу відповідач виконав частково. Заборгованість відповідача за поставлений позивачем природний газ в рамках укладеного договору становить 14155,74грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 ЦК України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Станом на день винесення судом рішення, відповідач доказів погашення заборгованості не надав, доводи позивача не спростував.

Судом встановлено факт порушення відповідачем свого зобов`язання щодо оплати отриманого природного газу, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 14155,74грн. вартості природного газу обґрунтована та підлягає задоволенню.

Крім того, приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У зв"язку з порушенням договірних зобов"язань позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано відповідачу 1143,88грн. 3% річних та 2568,70грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена цією статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних з простроченої суми, здійснюється незалежно від тієї обставини, чи був передбачений договором відповідний захід відповідальності.

Враховуючи те, що судом встановлено факт прострочення грошового зобов`язання відповідачем, позивачем правомірно здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Господарським судом здійснено перевірку поданого позивачем розрахунку та встановлено, що розрахунок 3% річних є арифметично вірним, відтак суд задовольняє їх за розрахунком позивача. Що стосується інфляційних втрат, то в розрахунку суду їх розмір є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення, однак, з огляду на вимоги позивача, суд задовольняє їх за його розрахунком.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут" до Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім.М.Грушевського про стягнення 17868,32грн.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім.М.Грушевського (Івано-Франківська область, Рогатинський район, с.Чесники, вул.Хліборобська, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут"(76010, вул. Ленкавського, 20, м. Івано-Франківськ, код ЄДРПОУ 3959350, р/р НОМЕР_1 в АБ "Кліринговий дім") 14155,74(чотирнадцять тисяч сто п"ятдесят п"ять гривень сімдесят чотири копійки) основного боргу.

Стягнути з Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім.М.Грушевського (Івано-Франківська область, Рогатинський район, с.Чесники, вул.Хліборобська, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Івано-Франківськгаз збут"(76010, вул. Ленкавського, 20, м. Івано-Франківськ, код ЄДРПОУ 3959350, р/р НОМЕР_2 в АБ "Кліринговий дім") 1143,88(одну тисячу сто сорок три гривні вісімдесят вісім копійок) 3% річних, 2568,70(дві тисячі п"ятсот шістдесят вісім гривень сімдесят копійок) інфляційних втрат та 2102(дві тисячі сто дві гривні) судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.08.2020

Суддя Матуляк П. Я.