ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.07.2020 м. Ужгород Справа № 907/270/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Нововолинський м`ясокомбінат", м. Нововолинськ Волинської області до фізичної особи - підприємця Жованик Володимира Ігоровича, м. Свалява про стягнення суми 885 068,67 грн. -

За участю представників:

Від позивача - не з`явився

Від відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нововолинський м`ясокомбінат», м. Нововолинськ Волинської області звернулося до Господарського суду Закарпатської області із позовом до фізичної особи - підприємця Жованик Володимира Ігоровича, м. Свалява про стягнення суми 885 068,67 грн., у тому числі 823 109,94 грн. заборгованості по оплаті вартості поставленого товару за Договором поставки № Н5/3-17 від 01.09.2017 року, а також суми 28 855,17 грн. пені та 33 103,56 грн. 25 відсотків річних, посилаючись на порушення умов укладеного договору та вимог ст.ст. 526, 530, 625, 629, Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 07.05.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі №907/270/20 та призначено підготовче засідання на 03.06.2020.

Ухвалою суду від 03.06.2020 було відкладено підготовче засідання на 23.06.2020.

Ухвалою суду від 18.06.2020 було задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 23.06.2020 було відкладено підготовче засідання на 01.07.2020.

Ухвалою суду від 01.07.2020 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.07.2020 в режимі відеоконференції.

22.07.2020 року позивачем до суду подано заяву, в якій просить провести судове засідання призначене на 22.07.2020 року за відсутності позивача, за наявними матеріалами справи.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами. Зазначив, що на виконання укладеного з відповідачем договору поставки №Н5/3-17 від 01.09.2017 позивачем було поставлено відповідачу товар на суму 5 526 809,94 грн.

Посилаючись на те, що Відповідач у встановлений договором строк не здійснив у повному обсязі оплату за поставлений товар у відповідності до умов договору, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором у сумі 885 068,67 грн., у тому числі 823 109,94 грн. заборгованості по оплаті вартості поставленого товару за Договором поставки № Н5/3-17 від 01.09.2017 року, а також суми 28 855,17 грн. пені та 33 103,56 грн. 25 відсотків річних.

Вказує на те, що метою врегулювання спору шляхом переговорів, передбаченим пунктом 9.1. Договору, 07 лютого 2020 року Позивач, направляв Відповідачу вимогу, в якій просив терміново (протягом семи календарних днів з моменту її отримання) перерахувати заборгованість за отриманий Товар. Враховуючи вищевказану вимогу, Відповідач частково оплатив заборгованість, яка існувала на момент її написання, проте, повністю борг сплачено не було.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив, в засіданні суду жодного разу не з`явився.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відтак, відповідно до положень ч.ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачами відзиву ні у встановлений судом строк, ні потягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, який завершується розгляд справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2017 між товариства з обмеженою відповідальністю "Нововолинський м`ясокомбінат", (надалі за текстом - «Постачальник», «Позивач») і фізичної особою - підприємцем Жованик Володимиром Ігоровичем (надалі за текстом - «Покупець», «Відповідач») було укладено Договір поставки № Н5/3-17 від 01.09.2017.

Згідно даного договору Постачальник зобов`язується поставити Покупцю м`ясну продукцію в асортименті (надалі товар), а Покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчасно оплачувати його в порядку та на умовах передбачених даним договором. Предметом поставки є товар (партія товару), вказаний у накладних, що додаються до даного договору і є його невід`ємною частиною. Під партією товару сторони розуміють товар, вказаний у кожній окремій накладній. (пункти 1.1, 1.2 Договору).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до « 31» грудня 2018 року, але в будь- якому випадку до проведення повних взаєморозрахунків між Сторонами. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із Сторін не заявить у письмовій формі про своє бажання розірвати договір то він продовжує діяти на кожний наступний рік на тих самих умовах. (пункт 11.1 Договору).

Поставка товару здійснюється Постачальником на умовах СРТ: склад Покупця (адреса складу Покупця вказується в замовленні) згідно Міжнародних правил тлумачення комерційних термінів Інкотермс 2010», які застосовуються із врахуванням особливостей пов`язаних із внутрішньодержавним характером цьогo договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору. За взаємним погодженням сторін, викладеним у письмовій формі, можлива поставка товару транспортом Покупця. Поставка вважається виконаною з моменту передачі товару (партії товару) представнику Покупця на складі Покупця (якщо умови поставки СРТ) або на складі Постачальника (якщо умови поставки EXW). Право власності на товар та ризик випадкової загибелі пошкодження)товару переходить до Покупця з моменту здійснення поставки, що підтверджується відповідними накладними. (пункти 5.1, 5.2, 5.3 Договору).

Як стверджує позивач та підтверджується матеріалами справи на виконання умов договору поставки товару на підставі видаткових накладних позивач передав відповідачу товар на загальну суму 5 526 809,94 грн. За період з 14.02.2020 по 09.04.2020 відповідач оплатив позивачу кошти за поставлений товар у розмірі 4 703 700,00 грн. Факт виконання поставки товару позивачем та прийняття його відповідачем підтверджується підписом скріпленим печаткою про отримання на вказаних видаткових накладних.

Розрахунок за поставлений товар згідно із п.4.1 здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, або в готівковій формі шляхом внесення коштів в касу. Оплата за товар відповідно до пункту 4.2.1 договору здійснюється по факту з моменту отримання товару Покупцем. Днем оплати за поставлений Товар вважається день внесення коштів готівкою до каси постачальника. 14 грудня 2017 року, сторонами було укладено додаткову угоду до договору поставки № Н5/3-17 від 01.09.2017 якою було змінено п. 4.2.1 договору та викладено його в наступній редакції: Оплата за товар здійснюється з відтермінуванням, протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту отримання товару.

За доводами позивача, що підтверджуються матеріалами справи Відповідач в порушення умов договору здійснив часткову оплату товару на суму 4 703 700,00 грн. внаслідок чого в нього виникла та рахується заборгованість на суму 823 109,94 грн.

Розділом 7 Договору сторони також обумовили міру відповідальності за порушення умов договору. Зокрема, пунктом 7.4 Договору передбачено, що за прострочення терміну оплати поставленого товару Покупець сплачує Постачальнику неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки платежу, а також вартість товару з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та двадцять п`ять відсотків річних від простроченої суми. Пунктом 7.5. визначено, що у випадку прострочення оплати більше ніж на 7 (сім) календарних днів, Покупець оплачує Постачальнику штраф в розмірі 10% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Позивач зазначає, що з метою досудового врегулювання спору неодноразово звертався до відповідача з вимогами оплатити отриманий товар, однак вказані вимоги залишені відповідачем без відповіді та задоволення, що і стало причиною звернення до суду.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено Договір № Н5/3-17 від 01.09.2017, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 Господарського Кодексу України та параграфів 1 і 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у статті 712 Цивільного кодексу України, згідно з якою за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Спір у даній справі виник у зв`язку з неповним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати за поставлений позивачем товар на підставі видаткових накладних на суму 5 526 809,94 грн.;

Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно- розпорядчого документа на майно.

Поставка товару здійснюється Постачальником на умовах СРТ: склад Покупця (адреса складу Покупця вказується в замовленні) згідно Міжнародних правил тлумачення комерційних термінів Інкотермс 2010», які застосовуються із врахуванням особливостей пов`язаних із внутрішньодержавним характером цьогo договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору. За взаємним погодженням сторін, викладеним у письмовій формі, можлива поставка товару транспортом Покупця. Поставка вважається виконаною з моменту передачі товару (партії товару) представнику Покупця на складі Покупця (якщо умови поставки СРТ) або на складі Постачальника (якщо умови поставки EXW). Право власності на товар та ризик випадкової загибелі пошкодження)товару переходить до Покупця з моменту здійснення поставки, що підтверджується відповідними накладними. (пункти 5.1, 5.2, 5.3 Договору).

Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно - розпорядчого документа на майно. Таким чином, факт прийняття товару підтверджується видатковими накладними.

Факт виконання позивачем своїх зобов`язань з поставки товару підтверджується видатковими накладними, що містяться в матеріалах справи.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строки розрахунку за товар вказані в пункті 4.2.1 договору згідно з яким оплата за товар здійснюється з відтермінуванням, протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту отримання товару.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до « 31» грудня 2018року, але в будь- якому випадку до проведення повних взаєморозрахунків між Сторонами. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із Сторін не заявить у письмовій формі про своє бажання розірвати договір то він продовжує діяти на кожний наступний рік на тих самих умовах. (пункт 11.1 Договору).

Статтею 204 Цивільного кодексу України зазначено, що договори укладені між сторонами по справі, як цивільно - правові правочини є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Однак, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати за поставлений позивачем на підставі видаткових накладних товар, у фізичної особи - підприємця Жованик Володимира Ігоровича, м. Свалява виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 823 109,94 грн.

Станом на день розгляду даної справи у відповідача рахується заборгованість у вищезазначеному розмірі. Вказана сума боргу є непогашена, відповідачем у встановленому законом порядку не спростована та не заперечена.

З огляду на те, що матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості у Відповідача та ним не надано суду жодних доказів у спростування цієї заборгованості перед Позивачем, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Позивача в частині стягнення вартості неоплаченого товару в сумі 823 109,94 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки. Порушення відповідачем свого зобов`язання, в частині проведення повної оплати за поставлений товар, надає позивачеві право на нарахування відповідачеві відсотків річних та штрафних санкцій, передбачених умовами договору.

З посиланням на приписи ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України та з огляду на прострочення відповідачем строку оплати за товар, позивачем, в силу положень пункту 7.4 Договору заявлено також позовні вимоги про стягнення суми 28855,17 пені. та 25 процентів річних від простроченої суми за весь час її прострочення в сумі 33 103,56 грн.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. З вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.4 Договору передбачено, що за прострочення терміну оплати поставленого товару Покупець сплачує Постачальнику неустойку (пеню) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день затримки платежу.

З огляду на те, що факт порушення відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної оплати вартості продукції позивачу є доведеним, тобто мало місце порушення відповідачем строків оплати товару, встановлених в договорі, врахувавши те, що в договорі передбачено право позивача на нарахування штрафних санкцій (пені, штрафу), як захід відповідальності за порушення строків виконання зобов`язання, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача пені заявлена позивачем обґрунтована та правомірна.

Суд здійснивши перевірку нарахованої пені у відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» прийшов до висновку про задоволення цієї позовної вимоги частково в сумі 27 115,64 грн.

Оскільки, як вже зазначалось оплата за товар у відповідності до 4.2.1 договору здійснюється з відтермінуванням, протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту отримання товару. З розрахунку пені доданого позивачем до матеріалів справи, вбачається, що остаточний термін розрахунку за товар поставлений 15.01.2020 на суму 157 203,00 грн. повинен був бути виконаний до 30.01.2020 року, однак пеня по цій заборгованості нарахована за період 15.01.2020 по 09.04.2020, що є помилковим.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, пунктом 7.4 Договору передбачено, що за прострочення терміну оплати поставленого товару Покупець сплачує Постачальнику двадцять п`ять відсотків річних від простроченої суми.

Зважаючи, що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов, здійснивши перевірку заявлених до стягнення сум 25% річних, суд дійшов висновку, що такі підлягають задоволенню частково в розмірі 31 492,88 грн. у зв`язку з помилковим розрахунком двадцяти п`яти відсотків на суму заборгованості в 157 203,00 грн.

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

За таких обставин, заявлені у справі позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Нововолинський м`ясокомбінат", м. Нововолинськ Волинської області до фізичної особи - підприємця Жованик Володимира Ігоровича, м. Свалява підлягають задоволенню частково в сумі 881 718,46 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача в сумі 13225,77 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 180, 191, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи підприємця Жованик Володимира Ігоровича ( АДРЕСА_1 , код ІПН НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Нововолинський м`ясокомбінат" (45400, Волинська обл., місто Нововолинськ, вулиця Луцька, будинок 3, ) заборгованість за поставлений товар в сумі 881 718,46 грн. (вісімсот вісімдесят одну тисячу сімсот вісімнадцять гривень 46 коп.) в т. ч. 823 109,94 грн. основного боргу по оплаті вартості отриманої продукції, 27115,64 грн. пені, 31492,88 грн. двадцять п`ять відсотків річних, а також суму 13 225,77 грн.(тринадцять тисяч двісті двадцять п`ять гривень 77 коп.) - у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 10.08.2020.

Суддя О.Ф. Ремецькі