РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.07.2020Справа № 910/2903/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Капішон В.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙТФРЕН"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСЕН ГРУП"

про звільнення нерухомого майна

Представників учасників процесу:

від позивача: Снісаренко Д.І.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛАЙТФРЕН" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСЕН ГРУП" у якому просить суд:

звільнити нерухоме майно: земельна ділянка площею 0,1371 га, кадастровий номер :72:211:0009, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Ямська, 34-36 від майна, що там знаходиться та виселити всіх осіб, що на ній перебувають;

звільнити нерухоме майно: земельна ділянка площею 0,1188 га, кадастровий номер :72:211:0010, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Ямська, 34-36 від майна, що там знаходиться та виселити всіх осіб, що на ній перебувають.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 03.03.2020 залишив без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙТФРЕН".

17.03.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, допущених при поданні позову. З урахуванням усунутих недоліків позивачем заявлені вимоги про:

Звільнення нерухомого майна: земельної ділянки площею 0,1371 га, кадастровий номер :72:211:0009, яка знаходиться за адресою: м. Київ, ВУЛИЦЯ ЯМСЬКА, 34-36 від майна Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСЕН ГРУП", що на ній знаходиться;

Звільнення нерухомого майна: земельної ділянки площею 0,1188 га, кадастровий номер :72:211:0010, яка знаходиться за адресою: м. Київ, ВУЛИЦЯ ЯМСЬКА, 34-36 від майна Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСЕН ГРУП", що на ній знаходиться.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 23.03.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/2903/20, розгляд справи вирішив здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 22.04.2020.

22.04.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовчому засіданні 22.04.2020 суд відклав розгляд справи на 19.05.2020.

30.04.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, в якій позивач виклав позовні вимоги в наступній редакції:

зобов`язати ТОВ «Олсен груп» звільнити нерухоме майно: земельна ділянка площею 0,1371 га, кадастровий номер :72:211:0009, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Ямська, 34-36;

зобов`язати ТОВ «Олсен груп» звільнити нерухоме майно: земельна ділянка площею 0,1188 га, кадастровий номер :72:211:0010, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Ямська, 34-36 .

15.05.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовчому засіданні 19.05.2020 суд прийняв до розгляду заяву представника позивача від 30.04.2020 про зміну предмету позову та подальший розгляд справи ухвалив здійснювати з урахуванням поданої заяви, задовольнив клопотання відповідача та відклав підготовче засідання на 10.06.2020.

10.06.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

У підготовчому засіданні 10.06.2020 суд відмовив у клопотанні представника відповідача про відкладення розгляду справи, враховуючи наступне.

Судом враховано, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Києві). Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 перевезення пасажирів метрополітенами.

Отже, враховуючи викладене, суд звертає увагу про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, зокрема і ознайомлення з матеріалами справи.

Статтею 129 Конституції України, статтею 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні одного з представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З урахуванням неодноразового відкладення підготовчого засідання за клопотанням відповідача, наявність матеріалів справи для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

У підготовчому засіданні 10.06.2020 суд оголосив про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 07.07.2020.

15.06.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСЕН ГРУП".

Господарський суд міста Києва ухвалою від 22.06.2020 повернув без розгляду зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСЕН ГРУП" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙТФРЕН" про визнання аукціонів недійсними та застосування наслідків недійсності правочинів.

15.06.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 03.07.2020 призначено розгляд справи №910/2903/20 по суті на 28.07.2020, у зв`язку із перебуванням 07.07.2020 судді Гулевець О.В. у відпустці.

Судом розглянуто клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та відмовлено у його задоволенні, з огляду на наступне.

Так, відповідач у клопотанні посилався на п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, в якому зазначено суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

При цьому, суд зазначає, що об`єктивна неможливість розгляду справи полягає у взаємозв`язку підстав позову, що розглядається, з юридичними фактами, які будуть встановлені судовим рішенням в іншій справі.

Також, слід зазначити, що подання апеляційних або касаційних скарг на ухвали суду першої або апеляційної інстанції не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом, крім випадків, коли до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали справи (п. 17.11 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Поряд з цим, відповідно до п. 17.10 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України у разі подання, зокрема, апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6-8, 10, 12-14, 17, 19, 21, 31-33 частини першої статті 255 цього Кодексу (крім ухвал про відмову у прийнятті або повернення зустрічного позову, про відмову у прийнятті або повернення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження) - до суду апеляційної інстанції передаються всі матеріали.

Суд зобов`язаний зупинити провадження у справі до перегляду ухвали у справі в порядку апеляційного чи касаційного провадження, якщо відповідно до підпункту 17.10 цього підпункту до суду апеляційної чи касаційної інстанції направляються всі матеріали справи (п. 17.12 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, враховуючи вищевикладені положення, за висновкам суду у даному випадку відсутні підстави для зупинення провадження у справі на підставі ч п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, так і на підставі подання відповідачем апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення зустрічного позову без розгляду.

Таким чином, клопотання відповідача про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.

Представник позивача у судовому засіданні 28.07.2020 надав пояснення по суті позову, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 28.07.2020 не з`явився, відповідач був повідомлений про розгляд справи ухвалою суду від 03.07.2020, повернутою поштовим відділенням зв`язку із повідомленням: «нерозшукано».

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судовому засіданні 28.07.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи, 14.11.2019 Державним підприємством «СЕТАМ» було проведено електронні торги з продажу лота № 380914 (найменування майна: земельна ділянка площею 0,1371 га, кадастровий номер :72:211:0009, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Ямська, 34-36.

Відповідно до Протоколу № 444902 проведення електронних торгів Державного підприємства «СЕТАМ» переможцем торгів - учасник № 3 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАЙТФРЕН» (надалі - позивач), підстави визначення переможця: найвища ціна пропозиції в розмірі 7 742 000,00 грн.

Також, 04.12.2019 Державним підприємством «СЕТАМ» було проведено електронні торги з продажу лота № 386343 (найменування майна: земельна ділянка площею 0,1188 га, кадастровий номер :72:211:0010, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Ямська, 34-36.

Відповідно до Протоколу №450293 проведення електронних торгів Державного підприємства «СЕТАМ» переможцем торгів став учасник № 5 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛАЙТФРЕН», підстави визначення переможця: найвища цінова пропозиція в розмірі 7 245 72000,00 грн.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног Л.В. на підставі Акта державного виконавця про проведені електронні торги, складеного Головним державним виконавцем Шпак О.І., затвердженого Начальником Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Заєць А.М., видано ТОВ «ЛАЙТФРЕН» свідоцтво за реєстраційним номером №909 права власності земельної ділянки площею 0,1371 га, кадастровий номер :72:211:0009, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Ямська, 34-36, яке придбане позивачем за 7 742 000,00 грн, що раніше належало ТОВ "ОЛСЕН ГРУП" (надалі - відповідач).

Окрім того, Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног Л.В. на підставі Акта державного виконавця про проведені електронні торги, складеного Головним державним виконавцем Шпак О.І., затвердженого Начальником Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Заєць А.М., видано ТОВ «ЛАЙТФРЕН» свідоцтво за реєстраційним номером №910 право власності на земельну ділянку площею 0,1188 га, кадастровий номер :72:211:0010, яка знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Ямська, 34-36, яке придбане позивачем за 7 245 720,00 грн, що раніше належало ТОВ "ОЛСЕН ГРУП".

На підтвердження права власності позивача на земельні ділянки за кадастровими номерами :72:211:0009 та :72:211:0010, позивач надав два Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.12.2019, копії яких містяться в матеріалах справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що оскільки за відповідачем припинилося право власності на вказані вище земельні ділянки, позивач після отримання права власності спробував отримати вказане майно у фактичне користування. Проте, за доводами позивача відповідач фактично майно не звільнив, у зв`язку з чим, позивач позбавлений можливості вільно володіти та користуватися належним йому майном.

Враховуючи наведені вище обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом про зобов`язання відповідача звільнити земельні ділянки, які знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Ямська, 34-36; площею 0,1371 га, кадастровий номер :72:211:0009 та площею 0,1188 га, кадастровий номер :72:211:0010.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Пункт 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно із наявною в матеріалах справи інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також свідоцтвом на право власності, земельні ділянки з кадастровими номерами :72:211:0009 та :72:211:0010 (розташовані за адресою: м. Київ, вулиця Ямська, 34-36) належить на праві власності позивачу.

Оскільки земельні ділянки з кадастровими номерами :72:211:0009 та :72:211:0010 (розташовані за адресою: м. Київ, вулиця Ямська, 34-36) позивач набув у встановленому законом порядку право власності на земельні ділянки, він має право їх використовувати на власний розсуд у межах, встановлених чинним законодавством України.

У відповідності до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно статей 386, 387, 391 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Положеннями пункту 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", зокрема, визначено, що відповідно до положень статей 391, 396 позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Отже, позивач, звертаючись до суду з даним позовом, повинен довести неправомірність дій відповідача, пов`язаних з користуванням майном та здійснення перешкод позивачу. Окрім того, для вирішення даного спору необхідним є встановлення того, яким чином відповідач перешкоджає (ускладнює) здійсненню позивачем користування земельними ділянками, чи є такі дії відповідача неправомірними, а також, які перешкоди повинен усунути відповідач, щоб позивач мав змогу здійснювати своє законне право користуватися своїм майном.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Частиною 1 ст. 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Однак, судом встановлено, що матеріали справи не містять жодних належних, достатніх та допустимих доказів, які б свідчили про те, що відповідач фактично не звільнив майно та таке майно використовується іншими особами, яких відповідач допустив до спірного майна, а також відсутні докази того, що відповідач здійснює перешкоди позивачу вільно володіти та користуватися майном.

Крім того, позивач у позові вказує про те, що невстановлені особи прямо забороняють представнику позивача та представнику ПАТ «Водоканал», ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» пройти на територію до водомірного вузла та вузла розподілу електричної енергії, для укладення відповідних договорів з новим власником, разом з тим, позивачем не надано жодних доказі щодо викладених обставин.

При цьому, доказів що відповідні дії здійснюються уповноваженими особами представника позивач та представниками вказаних третіх осіб, позивачем не надано.

Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд звертає увагу, що факт вчинення відповідачем неправомірних перешкод у здійсненні позивачем користування земельними ділянками, які належать на праві власності позивачу, не підтверджений жодними доказами.

З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення відповідачем його права власності, зокрема, права користування належним йому нерухомим майном - земельними ділянками, що є підставою для відмови у позові.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи, що позивачем не надано доказів, що відповідач займає спірні земельні ділянки які знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Ямська, 34-36; за площею 0,1371 га, кадастровий номер :72:211:0009 та площею 0,1188 га, кадастровий номер :72:211:0010 та здійснює перешкоди позивачу у користуванні майном, суд вважає не обґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача звільнити нерухоме майно: земельні ділянки.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені вище обставини, оскільки вимоги позивача є не доведеними належними доказами у справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙТФРЕН" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСЕН ГРУП".

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 10.08.2020.

Суддя О.В. Гулевець