ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2020м. ДніпроСправа № 904/1270/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г., розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атомремонтсервіс", м. Славутич, Київська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Золоте січення-2008", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення пені в розмірі 13 117,77 грн. за порушення зобов`язань за договором поставки

Без виклику (повідомлення) учасників

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атомремонтсервіс" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Золоте січення-2008" про стягнення пені в розмірі 13 117,77 грн. за порушення зобов`язань за договором поставки.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору поставки № 42-39/557/53127-04-19-00794 від 27.06.2019, в частині повної та своєчасної поставки товару.

Ухвалою від 05.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Цей строк закінчився 06.08.2020.

Відповідач відзив на позов не надав, про наявність справи у суді знав, що підтверджується підписом його представника у поштовому повідомленні № №653, правом на продовження строків, визначених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", не скористався.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без виклику учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд встановив.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ:

Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин, пов`язаних з укладенням договору, встановлення факту поставки товару, встановлення факту невиконання відповідачем умов договору в частині своєчасної поставки товару та правомірності вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій за прострочення поставки товару.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.06.2019 між Державним підприємством «Національна Атомна Енергогенеруюча Компанія «Енергоатом» (далі покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Золоте січення-2008» (далі постачальник, відповідач) укладено договір поставки № 42-39/557/53127-04-19-00794 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у Договорі, поставити товар згідно зі специфікацією до договору (ДК 21:2015 код 44310000-6 Вироби з дроту (Дріт зварювальний, електроди, припій)), ділі іменовану - «Продукція», а покупець зобов`язується в порядку і на умовах, визначених в договорі, прийняти і сплатити продукцію.

Найменування продукції, технічні характеристики, ціна, склад, комплектність, кількість товару зазначаються в специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору (п. 1.3 договору).

Згідно із пункту 3.1. договору ціна продукції встановлена в національній валюті України. Сума договору складає 477 300,00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20% 95 460,00 грн., всього з ПДВ 572 760,00 грн. (п. 3.2. Договору).

Продукція оплачується покупцем в національній валюті України шляхом банківського переказу на поточний рахунок постачальника (п. 3.4. договору).

У відповідності до п. 3.5. договору оплата постачленої продукції відбувається протягом 30 календарних днів з моменту постачання продукції при наданні податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому чинним законодавством порядку та строки.

Пунктом 4.1. договору встановлено, термін постачання продукції 45 календарних днів з дати підписання договору. Допускається дострокове постачання та постачання частинами.

Постачання продукції відбувається на умовах DDP м. Славутич, пр.-т Ентузіастів, 7 згідно «Інкотермс» (п. 4.2. договору).

Датою поставки вважається дата в видатковій накладній, яка підтверджує отримання продукції (п. 4.4. договору).

У відповідності до п. 5.2. договору передача продукції покупцеві відбувається на складі покупця (с. Славутич, пр-т Ентузіастів, 7) у відповідності із супровідними документами.

Згідно п. 7.1. договору в разі неналежного виконання або невиконання сторонами зобов`язань за договором, сторони несуть відповідальність до договору і і чинного законодавства України.

Пунктом 7.2. договору встановлено, що за порушення термінів постачання продукції за договором постачальник зобов`язаний сплатити покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленої продукції за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити пеню у розмірі двадцять відсотків від вказаної вартості непоставленої продукції.

Договір діє з моменту підписання до 20.12.2019, а по фінансовим зобов`язанням - до повного виконання (п. 12.1. договору).

На виконання умов договору сторонами підписано специфікацію №1 на поставку товару на суму 572 760,00 грн. (а.с. 13).

Відповідно до видаткових накладних № 1922 від 11.07.2019 на суму 55 806,00 грн., № 1923 від 12.07.2019 на суму 92 070,00 грн., № 1924 від 23.07.2019 на суму 373 230,00 грн., № 1928 від 09.08.2019 на суму 10 524,00 грн., № 1933 від 25.11.2019 на суму 16 560,00 грн. (а.с. 14-18), які підписані сторонами без заперечень, відповідачем позивачеві поставлено товар на загальну суму 548 190,00 грн.

Як вибачається з видаткової накладної № 1933 від 25.11.2019 на суму 16 560,00 грн. відповідачем позивачеві поставлено товар на суму 16 560,00 грн. (а.с. 18) з простроченням строку поставки.

Товар на суму 24 570,00 грн. відповідачем позивачеві не поставлено.

09.01.2020 позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 1116/01/53 з вимогою сплатити суму пені за невчасно поставлений товар у розмірі 13 117,77 грн. (а.с. 19-20).

Вказана претензія отримана відповідачем 25.01.2020, що підтверджується підписом представника відповідача на поштовому повідомленні (а.с. 22).

Однак відповідач відповіді на претензію не надав, суму пені не сплатив.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору постачання, в частині своєчасної поставки продукції та просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 13 117,77 грн., що і є причиною виникнення цього спору.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 Цивільного кодексу України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено наступне: зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Згідно з умовами договору строк поставки товару на загальну суму 572 760,00 грн. становить 11.08.2019.

Однак, всупереч зазначеним вимогам відповідач здійснив часткову поставку продукції на суму 16 560,00 грн. з простроченням строку поставки.

Товар на суму 24 570,00 грн. відповідачем позивачеві не поставлено.

Відтак, матеріалами справи підтверджений факт прострочення виконання зобов`язання відповідачем в частині своєчасного поставлення товару позивачу.

Виходячи з положень частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 7.2. договору встановлено, що за порушення термінів постачання продукції за договором постачальник зобов`язаний сплатити покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленої продукції за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити пеню у розмірі двадцять відсотків від вказаної вартості непоставленої продукції.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Судом перевірено суму пені за період з 12.08.2019 по 20.12.2019 та встановлено, що її сума яка підлягає стягненню становить 4 891,77 грн.

Щодо нарахування пені у розмірі 20% за прострочення поставки більш ніж на 30 днів, суд розцінює її як нарахування 20 % штрафу.

Отже 20 % штрафу у сумі 8 226,00 грн. нараховані правомірно та підлягають стягненню.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача 4 891,77 грн. - пені. та 8 226,00 грн. - 20% штрафу.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атомремонтсервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Золоте січення-2008" про стягнення пені в розмірі 13 117,77 грн. за порушення зобов`язань за договором поставки - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Золоте січення-2008" (51938, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Матросова, 33, кв. 5, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Атомремонтсервіс" (07100, Київська область, м. Славутич, проспект Ентузіастів, 7, код ) пеню у сумі 4 891,77 грн., 20% штрафу - 8 226,00 грн. та 2 102,00 грн. - витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ, після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.08.2020

Суддя Н.Г. Назаренко