ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2020м. ДніпроСправа № 904/590/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідротех Інжинірінг", м. Дніпро

до ОСОБА_1 , м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 175 860 грн. 00 коп. за договором поставки від 23.01.2017 № 13-694П

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гідротех Інжинірінг" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 31.01.2020 № б/н, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за поставлений товар в сумі 175 860 грн. 00 коп., відповідно до умов договору поставки від 23.01.2017 № 13-694П. Витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 2 637 грн. 91 коп. та на правову допомогу у розмірі 15 000 грн. 00 коп. просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.02.2020 № , станом на 05.02.2020, за реєстраційним номером облікової картки платника податків НОМЕР_1 стан суб`єкта Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є припиненим 23.04.2018 за власним рішенням, про що внесено запис за № 2108141.

Таким чином, ОСОБА_1 не має статусу фізичної особи-підприємця.

За змістом ст. ст. 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, ст. ст. 202-208 Господарського кодексу України, ч. 9 ст. 4 Закону України від 15.05.2003 № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, позивач, звернувшись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

Наведеної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18.

Ухвалою господарського суду від 07.02.2020, в порядку приписів абз. 2 ч. 1, ч.ч. 6, 7 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, зобов`язано Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у строк протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання цієї ухвали суду надіслати на адресу Господарського суду Дніпропетровської області у паперовій формі інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 .

Ухвалою господарського суду від 05.03.2020, в порядку приписів абз. 2 ч. 1, ч.ч. 6, 7 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, повторно зобов`язано Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у строк протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання цієї ухвали суду надіслати на адресу Господарського суду Дніпропетровської області у паперовій формі інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 .

09.04.2020 від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради до суду надійшов лист за № 6/5-221 від 24.03.2020, яким повідомлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою господарського суду від 14.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Господарський суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 № 211 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215), з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020, на усій території України з 12.03.2020 до 03.04.2020 установлено карантин.

Крім того, згідно із п. 11 Закону України №540-ІХ від 30.03.2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набув чинності 02.04.2020, розділ X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України доповнено п. 4 такого змісту, зокрема, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки судового розгляду справи продовжуються на строк дії такого карантину, а строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) (редакція п. 4 розділ X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України до 17.07.2020).

У подальшому строк дії карантину продовжувався з 03.04.2020 до 24.04.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239), з 24.04.2020 до 11.05.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 291), з 11.05.2020 до 22.05.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343), з 22.05.2020 до 22.06.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392), з 22.06.2020 по 31.07.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500), з 31.07.2020 до 31.08.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641).

Відповідач вимоги суду не виконав та не надав витребувані судом документи.

Господарський суд наголошує на тому, що ухвала суду від 14.04.2020 завчасно надіслана відповідачу за його місцем проживання (перебування), відповідно до інформації, наданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Відповідно до поштового повідомлення № 795, що повернулося до суду 13.05.2020, відповідачем ухвалу суду від 14.04.2020 отримано 11 05.2020.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-ІХ, який набув чинності 17.07.2020, п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України викладено в наступній редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Відповідно до п. 2 розділу ІІ вказаного Закону від 18.06.2020 № 731-ІХ процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Господарський суд зазначає, що відзив на позовну заяву або клопотання відповідча про продовження строку на надання відзиву відповідно до п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-ІХ, до суду не надходили.

За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про розгляд даної справи, але останній не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гідротех Інжинірінг" (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Деобальдом Максимом Андрійовичем (покупець) укладено договір поставки № 13-694П (надалі - договір).

Згідно з п. 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити шнековий згущувач (надалі - товар) покупцю, а покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах цього договору.

За умовами п. 1.2 договору товар, його кількість, ціна, якісні характеристики, інші умови щодо терміну поставки та оплати, не вказані в договорі, погоджуються сторонами у специфікації та рахунку-фактурі на товар.

Відповідно до п. 1.3 договору якщо термін поставки та оплати не узгоджений, то такий термін визначається сторонами відповідно до ст.. 530 Цивільного кодексу України.

Загальна сума договору становить суму вартості товару, що постачається відповідно до даного договору (п. 2.2. договору).

У п. 2.3 договору сторони погодили, що оплата товару проводиться у національній валюті України за безготівковим розрахунком, шляхом перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку покупця на розрахунковий рахунок постачальника на підставі виставленого останнім рахунку-фактури.

Згідно п. 3.5 договору при передачі товару постачальник зобов`язаний надати покупцю наступні документи:

- рахунок-фактуру;

- видаткову накладну;

- документ, що підтверджує якість товару (лист безпеки. Паспорт, сертифікат);

- техніко-експлуатаційну документацію (для обладнання, інструменту, пристроїв).

Відповідно до п. 7.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017. Закінчення строку дії договору не припиняє гарантійних зобов`язань, а також відповідальності сторін за порушення, що виникли зі цим договором.

Сторонами укладена специфікація № 1 до договору, в якій узгодили поставку шнекового згущувача вартістю 900 000 грн. 00 коп., протягом 3-х місяців з дати отримання платежу, на умовах DDP на склад покупця: Україна, м. Дніпро.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв у власність товар шнековий згущувач вартістю 900 000 грн. 00 коп., що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною від 25.10.2017 № 225 (а.с. 14).

Позивач вказує, що відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару виконав частково, сплативши на користь позивача 724 140 грн. 00 коп., що підтверджується наданими позивачем платіжними дорученнями (а.с. 16-20). У зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 175 860 грн. 00 коп.

В порядку досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із вимогою від 06.04.2018 № laa/18-0257, в якій із посиланням на ст.. 530 ЦК України вимагав протягом 7 днів з дня отримання вимоги оплатити заборгованість в сумі 175 860 грн. 00 коп. (а.с. 21, 22).

Як зазначає позивач, відповідач відповідь на претензію не надав, заборгованість не сплатив.

Доказів оплати заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладання договору поставки, факт поставки товару, строк оплати, наявність часткової оплати, строк дії договору, наявність прострочення оплати вартості поставленого товару.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається зі змісту спірного договору та наданих позивачем документів, строк оплати вартості товару, поставленого за накладною від 25.10.2017 № 225, сторони не погоджувався.

Позивачем до суду надана копія вимоги від 06.04.2018 № laa/18-0257, з якою він звертався до відповідача в порядку ст. 530 ЦК України.

Враховуючи, що вказану вимогу направлено на адресу відповідача 07.04.2018, що підтверджується описом вкладення до листа та фіскальним чеком «Укрпошта» від 07.04.2018, строк оплати поставленого позивачем товару за накладною від 25.10.2017 № 225 є таким, що настав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 175 860 грн. 00 коп. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Водночас, господарський суд констатує, що доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, вимогу про розподіл яких викладено в прохальній частині позовної заяви, позивачем на дату ухвалення рішення у справі не надано, у зв`язку із чим не надає оцінку обґрунтованості розміру витрат на правничу допомогу в сумі 15 000 грн. 00 коп., зазначену у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідротех Інжинірінг" (49002, м. Дніпро, вул. Молодогвардійська, буд. 45-б, ) 175 860 грн. 00 коп. (сто сімдесят п`ять тисяч вісімсот шістдесят грн. 00 коп.) основного боргу, 2 637 грн. 90 коп. (дві тисячі шістсот тридцять сім грн. 90 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 12.08.2020

Суддя І.А. Рудь