ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2020 справа № 914/1125/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Кидисюка Р.А. за участю секретаря судового засідання Зусько І.С. розглянув в порядку загального позовного провадження справу за позовом: Приватного підприємства «Промтехімпекс», м. Львів

до відповідача: Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня», м. Львів

про: стягнення 667268,71 грн

За участю представників сторін: не з`явились

Судові процедури

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного підприємства «Промтехімпекс» до Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня» про стягнення 667268,71 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2020, справу №914/1125/20 передано на розгляд судді Кидисюку Р.А.

Ухвалою суду від 18.05.2020 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу 10-денний строк з дня вручення ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків шляхом подання заяви про усунення недоліків з долученням відповідних доказів на підтвердження.

27.05.2020, тобто в межах встановленого судом строку, позивач усунув допущені недоліки позовної заяви шляхом подання заяви про усунення недоліків (вх.№18581/20).

Ухвалою суду від 28.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.06.2020.

В судовому засіданні 23.06.2020 суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 06.07.2020.

В судовому засіданні 06.07.2020 суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 04.08.2020.

Сторони явки повноважних представників в судове засідання 04.08.2020 не забезпечили.

З відзиву (вх.№23340/20 від 04.08.2020) на позовну заяву вбачається, що відповідач визнав наявність основної заборгованості у розмірі 442815,60 грн у повному обсязі, а відтак, і наявність підстав для нарахування штрафних санкцій позивачем.

Частиною 3 статті 185 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовуються невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором №6/3142 від 22.12.2017 в частині оплати вартості виконаних позивачем робіт, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем.

Заперечення відповідача

У своєму відзиві (вх.№23340/20 від 04.08.2020) на позовну заяву відповідач визнав наявність заборгованості за Договором в сумі 442815,60 грн. Відповідач пояснив, що дана заборгованість утворилась в результаті того, що роботи виконувались в кінці року, а тому виділені на ремонт кошти технічно не встигли були бути перераховані за виконані роботи позивачу в 2017 році. За таких обставин вказані кошти на початку 2018 були повернуті до Держказначейства як неосвоєні, а через бюрократичні обставини в 2018-2019 року не просились по новому для здійснення оплати з бюджету. На даний час в разі постановлення судом рішення про стягнення суми заборгованості на користь позивача, кошти будуть негайно виплачені на розрахунковий рахунок позивача. Що стосується нарахованих позивачем штрафних санкцій, передбачених законодавством України, відповідач просив суд їх не стягувати, оскільки кошти - це кошти з державного бюджету і вони не передбачені статтями витрат.

Обставини справи

22.12.2017 між Приватним підприємством «Промтехімпекс» (Підрядник) та Львівською обласною клінічною лікарнею (Замовник), правонаступником якої є Комунальне некомерційного підприємство Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня», укладено Договір №6/3142 (Договір), відповідно до п.1.1. якого Підрядник зобов`язався за завданням Замовника виконати Реконструкцію рентгенкабінету на третьому поверсі головного корпусу ЛОКЛ по вул. Чернігівській, 7 у м. Львові (надалі - об`єкт) згідно з кошторисною документацією, а Замовник - зобов`язався прийняти і оплатити виконані роботи згідно з умовами даного Договору.

Належне виконання Підрядником своїх зобов`язань за Договором підтверджується долученими до матеріалів справи Актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 від 26.12.2017.

У свою чергу відповідач не оплатив вартість виконаних Підрядником робіт, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 442815,60 грн.

У відзиві (вх.№23340/20 від 04.08.2020) відповідач наявність заборгованості визнав, просив суд не стягувати штафрних санкцій у зв`язку з відсутністю фінансування на такі витрати.

Відповідно до долученого до позовної заяви розрахунку розміру позовних вимог окрім суми основного боргу у розмірі 442815,60 грн позивач просить суд стягнути з відповідача 59470,50 грн інфляцяйних нарахувань та 164982,61 грн пені.

Позиція суду

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Договірні зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного між сторонами Договору №6/3142 від 22.12.2017.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Однією з підстав виникнення зобов`язань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України, одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Всупереч взятим на себе зобов`язанням за Договором №6/3142 від 22.12.2017 відповідач вчасно не оплатив вартість виконаних позивачем робіт.

Пунктом 6.2. Договору встановлено, що розрахунок за виконані роботи здійснюється Замовником в безготівковому порядку шляхом перерахування зазначених в п.6.1. сум на поточний рахунок Підрядника протягом 30 днів після прийняття робіт згідно Актів на виконання робіт форми КБ-2в та Довідки про вартість виконаних робіт за формою КБ-3.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частина 2 статті 625 боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність здійсненого позивачем розрахунку пені та інфляційних нарахувань, судом встановлено, що позивачем невірно визначено період нарахування.

Оскільки Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 підписано 26.12.2017, то відповідач зобов`язаний був оплатити вартість робіт до 25.01.2018 включно. А відтак, прострочення боржника починається з 26.01.2018.

Здійснивши перерахунок пені та інфляційних нарахувань за період з 26.01.2018 по 01.04.2020 судом встановлено, що до стягнення з відповідача підлягає 59006,38 грн інфляційних та 159555,46 грн пені.

Суд звертає увагу відповідача, що відсутність фінансування не звільняє сторону від обов`язку виконання взятих на себе грошових зобов`язань та відповідальності в разі їх невиконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 442815,60 грн основного боргу, 59006,38 грн інфляційних та 159555,46 грн пені.

Судові витрати

За звернення до суду з позовною заявою майнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 10050,00 грн, що підтверджується долученим до матеріалів справи платіжним дорученням №3048 від 09.04.2020. За подання позовної заяви про стягнення 667268,71 грн підлягала до сплати 10009,03 грн судового збору.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, витрати зі сплати судового збору слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 12, 20, 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня» (81555, Львівська обл., Городоцький район, селище міського типу Великий Любінь, ВУЛИЦЯ ЛЬВІВСЬКА, будинок 64; ідентифікаційний код 01996711) на користь Приватного підприємства «Промтехімпекс» (79066, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ ЗЕЛЕНА, будинок 269-А; ідентифікаційний код 33358702) 442815,60 грн (чотириста сорок дві тисячі вісімсот п`ятнадцять гривень 60 копійок) основного боргу, 59006,38 грн (п`ятдесят дев`ять тисяч шість гривень 38 копійок) інфляційних нарахувань, 159555,46 грн (сто п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень 46 копійок) пені та 9920,66 грн (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять гривень 66 копійок) відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. У решті позовних вимог у задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в Західному апеляційному господарському суді в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 10.08.2020.

Суддя Р.А. Кидисюк