СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2020 р. Справа № 922/289/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О. , суддя Шевель О.В.

за участі секретаря судового засідання Ярітенко О.В.

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський експериментальний завод підйомно-транспортного машинобудування» (вх.№1495Х) на рішення господарського суду Харківської області від 18.05.2020 (рішення ухвалено суддею Рильовою В.В. 18.05.2020 о 15:47 год. у приміщенні господарського суду Харківської області, повний текст рішення складено 22.05.2020) у справі №922/289/20

за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча», Донецька обл., м. Маріуполь

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський експериментальний завод підйомно-транспортного машинобудування», м. Харків

про стягнення 1 075 688,37 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.05.2020 у справі №922/289/20 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський експериментальний завод підйомно-транспортного машинобудування» на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» передплату за договором № 2447 від 13 грудня 2017 року в розмірі 847800,00 грн., неустойку 8% в розмірі 135648,00 грн., проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 85360,68 грн., пеню за несвоєчасне повернення раніше сплачених коштів в розмірі 3730,32 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 16088,08 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 22573,09 грн., у задоволенні позову в частині стягнення пені в розмірі 3149,37 грн. відмовлено.

ТОВ «Харківський експериментальний завод підйомно-транспортного машинобудування» звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18.05.2020 у справі №922/289/20 в частині задоволення позовних вимог про стягнення 135648,00 грн. неустойки, в цій частині прийняти нове рішення, яким відмовити ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 135648,00 грн. неустойки.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач, зокрема, зазначає, що суд першої інстанції під час прийняття рішення невірно тлумачив пункт 7.3 договору поставки, зокрема, в частині співвідношення можливості одночасного застосування наслідків, передбачених абз. 1 та 2 даного пункту, в результаті чого дійшов помилкового висновку, що за прострочення поставки за договором до відповідача одночасно можуть бути застосовані наслідки, передбачені абз. 1 та 2 п. 7.3 в поєднанні з наслідками п. 7.6-.7.7 договору.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.07.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Харківський експериментальний завод підйомно-транспортного машинобудування» на рішення господарського суду Харківської області від 18.05.2020 у справі №922/289/20; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 5 днів з дня вручення даної ухвали; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 04.08.2020.

17.07.2020 від ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх.№ 6744).

20.07.2020 від ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу ТОВ «Харківський експериментальний завод підйомно-транспортного машинобудування» без задоволення, а рішення - без змін (вх.№6812).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.07.2020 задоволено клопотання ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, доручено Орджонікідзевському районному суду м. Маріуполя забезпечити проведення відеоконференції у справі №922/289/20.

21.07.2020 від ТОВ «Харківський експериментальний завод підйомно-транспортного машинобудування» надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з неможливістю представника підприємства прийняти участь у судовому засіданні 04.08.2020, через перебування з 20 липня по 12 серпня 2020 у щорічній відпустці (вх.№6865).

29.07.2020 від представника ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності (вх.№7100).

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020 у зв`язку з відпусткою судді Фоміної В.О. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Шевель О.В.

У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча були повідомлені судом про час та місце розгляду справи належним чином.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає таке.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання, виходячи зі змісту статей 202, 216 Господарського процесуального кодексу України, у апеляційного суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

Крім того, відповідно до ухвали апеляційного господарського суду від 08.07.2020 явка сторін не визнавалася обов`язковою, а зазначені у клопотанні обставини не можуть бути належною підставою для відкладення розгляду справи оскільки відповідач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та вважає можливим розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін, повідомлених належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

13.12.2017 між ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» (покупець) та ТОВ «Харківський експериментальний завод підйомно-транспортного машинобудування» (постачальник) укладено договір № 2447 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався передати, а покупець - прийняти та оплатити обладнання, на умовах, передбачених цим договором та специфікаціями до нього.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що кількість, номенклатура обладнання зазначаються в специфікаціях до цього договору, які є невід`ємною його частиною.

Строки поставки обладнання вказуються у специфікаціях. Постачальник має право здійснити поставку обладнання в інші строки виключно на підставі попередньої згоди покупця в письмовій формі (п.3.3-3.4 договору).

Відповідно до п.4.1 договору поставка обладнання здійснюється за цінами, які визначені згідно умов поставки, закріплені в специфікаціях та включають податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника, пов`язані з поставкою обладнання.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками і діє до 28.11.2018. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантійних) за цим договором (пункти 10.4 та 10.5 договору).

Додатковою угодою № 1 до договору № 2447 від 13.12.2017 сторони дійшли згоди про продовження строку дії договору до 02.08.2021.

05.05.2019 між сторонами підписано специфікацію № 7, відповідно до якої постачальник передає, а покупець приймає та оплачує наступне обладнання: «Кран мост. КБОук 5.22.5.00.00.00.00ГЧ», рік випуску 2019, якісні характеристики - згідно габаритного креслення та ТЗ, в кількості 1 шт., вартістю 1413000,00 грн., на загальну суму з урахуванням ПДВ -1695600,00 грн. (п. 1 специфікації № 7).

Згідно п. 4 специфікації строк поставки обладнання складає 120 календарних днів з дати внесення передплати 50%.

Пунктом 5 специфікації передбачений строк оплати за поставлене обладнання: передплата 50%, наступна оплата у строк до 5 календарних днів з дати поставки.

Платіжним дорученням № від 31.05.2019 позивачем перераховано відповідачу 847800,00 грн., з призначенням платежу «передоплата 50% за кран сп.7 МСВ по дог. №2447 від 13.12.2017 и сч. №29 от 17.05.2019, в т.ч. НДС 141300,00 грн.».

З урахуванням дати здійснення передоплати - 31.05.2019, строк поставки обладнання, встановлений пунктом 4 специфікації № 7 (120 календарних днів), сплив 28.09.2019 року.

В подальшому позивачем на адресу відповідача було направлено претензію від 25.10.2019 (вих. № 110/4016) на суму 135648,00 грн. (неустойка у відповідності до п. 7.3 договору).

06.12.2019 позивач листом №110/4328 звернувся до відповідача, в якому керуючись п. 7.3 договору, у зв`язку із зривом строку поставки обладнання згідно специфікації №7, відмовлявся від поставки обладнання та вимагав повного повернення суми попередньої оплати в розмірі 847800,00 грн., у т.ч. НДС, протягом 3 банківських днів.

Листом від 10.12.2019 (вих. № 2293/12/19) ТОВ «Харківський експериментальний завод підйомно-транспортного машинобудування» визнав порушення умов договору та факт зриву строку поставки крану мостового згідно специфікації № 7, а також пропонував продовжити строк поставки до березня 2020 року.

10.12.2019 позивач звернувся до відповідача з листом, в якому зазначав, що не погоджуєт поставку крана мостового в інші строки та наполягав на поверненні суми попередньої оплати у розмірі 847800,00 грн. на протязі 3 -х банківських дні, відповідно п. 7.3 договору.

Також позивач звернувся до відповідача з претензію від 13.12.2019 (вих. № 110/4398) на суму 134613,31 грн., в якій просив розглянути її, надати у встановлений законом строк відповідь та узгодити сплату суми претензії з суми, яку належить сплатити за поставлені раніше ТМЦ чи перерахувати на поточний рахунок покупця.

Оскільки відповідач поставку обладнання за договором не здійснив, вимоги позивача щодо повернення попередньої оплати у розмірі 847800,00 грн. не виконав, ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» звернулося до господарського суду з позовною заявою про стягнення з ТОВ «Харківський експериментальний завод підйомно-транспортного машинобудування» 1075688,37 грн., з яких: 847 800,00 грн. - сума передплати за договором № 2447 від 13.12.2017; 135 648,00 грн. - неустойка 8% за порушення строку поставки згідно п. 7.3. договору № 2447; 85 360,68 грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами згідно п. 7.6. договору № 2447; 6879,69 грн. - пеня за несвоєчасне повернення раніше сплачених коштів згідно п. 7.7. договору № 2447.

Ухвалюючи оскаржуване рішення від 18.05.2020, яким частково задоволено позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що здійснений позивачем розрахунок заявлених до стягнення передплати за договором № 2447 в розмірі 847800,00 грн., процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 85360,68 грн. та 8% неустойки у розмірі 135648,00 грн. є правильним та обґрунтованим. Разом з тим, місцевий господарський суд, виявивши арифметичні помилки в розрахунку пені, та провівши самостійний розрахунок визнав обґрунтованими вимоги позивача лише в розмірі 3730,32 грн. Вказані суми разом із судовими витратами були присуджені до стягнення оскаржуваним рішенням.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, апеляційний господарський суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що доводи та вимоги апеляційної скарги зводяться до оскарження рішення суду першої інстанції в частині стягнення 135648,00 грн. неустойки, колегія суддів переглядає справу у вказаних межах.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 627, 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно положень ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Що стосується доводів відповідача стосовно передбаченої у договорі можливості альтернативного застосування санкцій за порушення строків: або абзацу 1 п. 7.3, або абзацу 2 п. 7.3 договору, колегія суддів зазначає таке.

Пунктом 7.3. договору (абз.1) передбачено, що за порушення строків або обсягів поставок обладнання постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 8 відсотків від вартості непоставленого в строк обладнання.

Згідно абзацу 2 пункту 7.3. у випадку порушення строків поставки більше ніж на 10 календарних днів, покупець вправі відмовитися від прийняття та оплати обладнання, а також вимагати повернення суми передплати за поставку обладнання, які постачальник має повернути протягом 3 банківських днів з моменту отримання повідомлення, яке вважається отриманим по закінченню 3 робочих днів з моменту його направлення покупцем.

Як вже зазначалось, листом за вих. № 110/43281 від 06.12.2019 позивач повідомив ТОВ «Харківський експериментальний завод підйомно-транспортного машинобудування» про відмову від поставки обладнання за специфікацією № 7, а також вимагав повного повернення попередньої оплати в розмірі 847 800,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (стаття 218 ГК України).

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

За приписами статей 611, 612 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що передбачено частиною першою статті 550 ЦК України.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (ст. 551 ЦК України).

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що поставка товару з порушенням строку дійсно тягне за собою сплату постачальником неустойки, однак, у зв`язку із відмовою постачальника від приймання товару і вимогою повернути передоплату разом зі сплатою процентів за користування коштами від дати їх перерахування, зобов`язання постачальника з поставки товару припинилося та трансформувалося в грошове зобов`язання із повернення передоплати та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Тому на постачальника вже не може покладатися відповідальність за порушення строків поставки товару, оскільки зобов`язання по поставці товару більше не існує.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення правильно зазначено, що відповідно до положень статті 627 ЦК України, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності (договірної санкції) за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що пунктом 7.10 договору закріплено, що сплата неустойки, процентів за користування грошовими коштами, а також відшкодування збитків не звільняє сторони від необхідності виконання зобов`язань за договором.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги факт порушення строку поставки обладнання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення неустойки в розмірі 8% згідно пункту 7.3 договору. Застосування пункту 7.6. та пункту 7.7. договору також не виключає відповідальності постачальника, передбаченої пунктом 7.3. договору, оскільки визначеними умовами договору встановлено різні види відповідальності за різні види порушень.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 18.05.2020 у справі №922/289/20 без змін.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 281-284 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський експериментальний завод підйомно-транспортного машинобудування» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 18.05.2020 у справі №922/289/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 07.08.2020

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.В. Шевель