ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 серпня 2020 року Справа № 903/426/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Дем`як В.М., розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження №903/426/20

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія Українська страхова група», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Алгосервис», Волинська область, м. Ковель

про стягнення 24 186 грн. 02 коп.

без виклику сторін-учасників справи

в с т а н о в и в:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Українська страхова група» звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алгосервис» про стягнення 24 186 грн. 02 коп.

Позов мотивовано тим, що позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі ТзОВ «Сейф Гласс Факторі», і у межах фактичних витрат до страхової компанії перейшло право зворотної вимоги до відповідача, як до особи, відповідальної за заподіяння збитку.

Ухвалою суду від 16.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України, не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; у разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідачу подати суду заяву із обґрунтуванням заперечень протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; запропоновано позивачу подати суду відповідь на відзив не пізніше 3-х днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу, - заперечення на відповідь позивача протягом 3-х днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу; роз`яснено сторонам порядок подання клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Представник відповідача через відділ діловодства суду подав:

- відзив за вх.№01-57/4109/20 від 06.07.2020 в якому просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити в позові в повному об`ємі;

- супровідний лист за вх.№01-57/4635/20 від 27.07.2020, яким долучив до матеріалів справи довідку про відомості ЄДРПОУ;

- заяву за вх.№01-57/4622/20 від 27.07.2020 у якій вказує, що доказів пред`явлення (вручення) відповідачу претензії вантажоодержувачем ТзОВ «Сейф Гласс Факторі» №415 від 22.10.2018 позивачем не надано. Крім того, звертає увагу суду на те, що при перевезенні вантажу сторони керувались нормами, що містяться у графі «Додаткові умови» заявки №7 від 02.10.2018, яка є невід`ємною частиною договору.

Представник позивача через відділ діловодства суду подав відповідь на відзив за вх.№01-57/4431/20 від 20.07.2020 в якій вказує, що відповідно до ч.2 ст. 32 Конвенції визначено, що пред`явлення претензії в письмовій формі припиняє відлік терміну позовної давності до того дня, коли перевізник у письмовій формі відхилив претензію і повернув додані до неї документи. У випадку частково визнання претензії відлік терміну позовної давності відновлюється лише стосовно тієї частини претензії, яка залишається предметом спору. 22.10.2018 ТзОВ «Сейф Гласс Факторі» вимагав від ТзОВ «Алгосервіс» виплатити компенсацію вартості розбитого листкового скла, однак станом на день подання позовної заяви ТзОВ «Алгосервіс» на дану претензію відповіді не надав та не повернув додані до неї документи, а тому у відповідності до ч. 2 ст. 32 Конвенції термін позовної давності є припиненим, позов просить задоволити в повному об`ємі.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку, що в позові слід відмовити. При цьому, суд виходив із такого.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про страхування", страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб`єктів господарювання (страховиків), пов`язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

У відповідності зі ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного кодексу України, предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про страхування" визначається певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування", є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

09.10.2018 між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик) та ТзОВ «Сейф Глас Факторі» (страхувальник) укладено генеральний договір добровільного страхування вантажів №40-0197-18-00093. Згідно умов даного договору, страховик надає послуги з добровільного страхування вантажів і у разі настання страхового випадку та зобов`язується виплатити страхове відшкодування на умовах і обсягах, передбачених договором. (а.с. 3-8)

Як слідує із п.п. 1.1 - 1.3 договору застрахованим вантажем за договором страхування є SGG Planiclear 3 mm, 3210х2550, 10 місць, вагою брутто 21.190 кг, який перевозиться автомобілем МАН НОМЕР_1 / НОМЕР_2 за маршрутом Fertiago,Str.Varianta Nord 24, Calarasi Румунія - м. Бердичів, вул. Низгірецька 16 Україна.

26.05.2017 між ТзОВ «Сейф Гласс Факторі» (покупць) та Saint-Glob Glass Romania S.R.L (продавць) укладено контракт №265 за умовами якого продавець виробляє та продає, а покупець купує товар - скло вироби зі скла.

22.05.2018 між ТзОВ «Сейф Гласс Факторі» (замовник) укладено з ТзОВ «Алгосервис» (перевізник) договір про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом №22052018, згідно умов якого визначено, що перевізник зобов`язується здійснити перевезення вантажу, в терміни узгодженні сторонами в заявці, а замовник приймає на себе зобов`язання здійснити оплату за перевезення. Перевізник несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу з моменту його до перевезення і до моменту передачі вантажу вантажоодержувачу. (а.с. 9- 11)

Як слідує із матеріалів справи 02.10.2018 між замовником ТзОВ «Сейф Глас Факторі» та перевізником - ТзОВ «Алгосервис» укладено заявку №7 в якій погоджено поставку вантажу, об`єм, кількість, маршрут перевезення , оплату та в графі додаткові умови, сторони погодили, що:

1.нормативний час вантажномитного оформлення складає 48 годин та митне оформлення та розвантаження 48 годин. Понаднормативний простій 100 євро за кожну добу простою.

2. пакування, завантаження, кріплення вантажу бере на себе замовник, або ж вантажовідправник так, як водій не приймає участі у завантаженні та кріплені вантажу.

3. за відповідність стійок до даного вантажу несе повну відповідальність замовник; також за подання стійок по розмірах та якості під даний вантаж несе відповідальність замовник.(а.с.12)

11.10.2018 на складі вантажовідправника в автомобіль МАН НОМЕР_1 / НОМЕР_2 (водій ОСОБА_1 ) було завантажено товар - SGG Planiclear 3 mm - чисте скло, 3210х2550, 10 місць, вагою брутто 21.190 кг. Загальною вартістю 7072,27 Євро, що підтверджується інвойсом від 11.10.2018. (а.с.14)

16.10.2018 в місці розвантаження автомобіля МАН НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , вантажоодержувачем, було виявлено пошкодження частини вантажу - розбиття 29 листів скла формату 3210*2550*3 мм загальною площею 237.375 м.кв. Вартість матеріального збитку становить 25 690, 85 грн., що підтверджується актом невідповідності сировини, звітом про результати огляду майна/обладнання/ТЗ/вантаж/інше, актом вхідного контролю якості сировини (скла), поясненнями водія від 16.10.2018, бухгалтерською довідкою №413 від 22.10.2018 (а.с. 18 - 26)

16.10.2018 ТзОВ «Сейф Гласс факторі» звернувся із заявою до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.(а.с.29)

На підставі страхового акту ДЦКВ 16552 від 06.11.2018, ДЦКВ 16552 від 06.11.2018 сплачено страхове відшкодування в розмірі 24 186, 02 грн. ТзОВ «Сейф Гласс факторі» (а.с. 30-31)

Разом з тим, ТзОВ «Сейф Гласс факторі» звернувся з претензією №415 від 22.10.2018 до ТзОВ «Алгосервіс» про виплату компенсацію вартості розбитого листового скла, однак остання залишена без належного реагування. Між тим, в матеріалах справи відсутні докази направлення даної претензії та вручення відповідачу (а.с. 27)

Обґрунтовуючи свої вимоги, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" зазначає, що останнім було здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого вантажу , позивач відповідно до ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", набув право зворотної вимоги до осіб, відповідальних за завдану шкоду тобто до відповідача.

Положення статті 22 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Також, статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з виплатою страховиком страхового відшкодування у зазначеній сумі на користь страхувальника, якому з причин неналежного виконання перевізником (відповідачем) зобов`язань щодо збереження вантажу під час його перевезення, передбачених договором про надання послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом №22052018 від 22.05.2018.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Статтею 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

01 серпня 2006 року Верховною Радою України прийнятий Закон України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажу" від 19.05.56 (надалі - Конвенція), якою врегульовані правовідносини, що випливають з договору міжнародного перевезення вантажу.

У статті 3 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів зазначено, що перевізник відповідає за дії і недогляди своїх агентів, службовців та всіх інших осіб, до послуг яких він звертається для виконання перевезення, коли такі агенти, службовці чи інші особи виконують покладені на них обов`язки, як за власні дії і недогляди.

Згідно ч. 1, 2 ст. 17 Конвенції визначено, що перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки. Однак, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Статтею 8 Конвенції передбачає, що перевізник зобов`язаний перевірити точність здійснених в товарно-транспортній накладній записів відносно кількості вантажних місць, а також їх маркування та розмірів, перевірити зовнішній стан, тобто повинен перерахувати вантаж, а якщо нема можливості перевірити точність записів, то перевізник повинен зробити в накладній обґрунтовані застереження.

16.10.2018 в місці розвантаження автомобіля МАН НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , вантажоодержувачем, було виявлено пошкодження частини вантажу - розбиття 29 листів скла формату 3210*2550*3 мм загальною площею 237.375 м.кв. Вартість матеріального збитку становить 25 690, 85 грн., що підтверджується актом невідповідності сировини, звітом про результати огляду майна/обладнання/ТЗ/вантаж/інше, актом вхідного контролю якості сировини (скла), поясненнями водія від 16.10.2018, бухгалтерською довідкою №413 від 22.10.2018 (а.с. 18 - 26)

ТзОВ «Сейф Гласс факторі» звернувся з претензією №415 від 22.10.2018 до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.(а.с.29)

На підставі страхового акту ДЦКВ 16552 від 01.11.2018, ДЦКВ 16552 від 06.11.2018 сплачено страхове відшкодування в розмірі 24 186, 02 грн. ТзОВ «Сейф Гласс факторі» (а.с. 30-33)

Однак, відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності в термін один рік із моменту виникнення страхового випадку.

Відповідно до ч.1 ст. 32 Конвенції термін позовної давності для вимог, що випливають з перевезення, на яке поширюється ця Конвенція, встановлюється в один рік. Відлік терміну позовної давності починається у випадку часткової втрати чи пошкодження вантажу, або прострочення в доставці - з дня доставки.

Згідно з статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

ТзОВ «Сейф Глас Факторі» було отримано вантаж та виявлено пошкодження вантажу 16.10.2018, відтак строк позовної давності з вимогами, що випливають з перевезення, сплинув 16.10.2019.

Позовну заяву ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було надіслано до господарського суду 12.06.2020, тобто з пропуском встановленого строку.

Статтею 267 ЦК України встановлено наслідки спливу позовної давності. У відповідності до ч. 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В абз. 7 пп. 2.1 п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 N 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" роз`яснено, що оскільки, законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності, її може бути викладено, зокрема, у відзиві на позов.

Крім того, доводи позивача, що 22.10.2018 ТзОВ «Сейф Гласс Факторі» вимагав від ТзОВ «Алгосервіс» виплатити компенсацію вартості розбитого листкового скла, однак станом на день подання позовної заяви ТзОВ «Алгосервіс» на дану претензію відповіді не надав та не повернув додані до неї документи, а тому у відповідності до ч. 2 ст. 32 Конвенції термін позовної давності є припиненим не взято до уваги суду, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про направлення даної претензії або вручення особисто відповідачу, а тому приписи ч.2 ст.32 Конвенції доданих правовідносин не застосовуються.

Між тим, твердження позивача, що шкода вантажу страхувальника заподіяна лише з неправомірних дій відповідача ґрунтується на припущеннях та спростовується матеріалами справи, а саме:

1) в п.2,3 заявки №7 від 02.10.2018 визначено, що пакування, завантаження, кріплення вантажу бере на себе замовник, або ж вантажовідправник так, як водій не приймає участі у завантаженні та кріплені вантажу. За відповідність стійок до даного вантажу несе повну відповідальність замовник; також за подання стійок по розмірах та якості під даний вантаж несе відповідальність замовник;

2) дотримання перевізником умов договору №22052018 від 22.05.2018 засвідчується записами зробленими водієм у CMR (а.с. 13), акті вхідного контролю №140 від 16.10.2018 (а.с. 21), звіті про результати огляду майна від 16.10.2018 (а.с.21), та в пояснювальний записці водія (а.с. 23-24);

3) вантаж був завантажений розставлений та закріплений вантажовідправником - ТзОВ «Сейф Гласс Факторі» відповідно до умов заявки №7 від 02.10.2018.

Враховуючи вищезазначене заява відповідача про застосування строку позовної давності підлягає до задоволення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи наведене, заявлені позовні вимоги непідтверджені належними та допустимими доказами , а тому в позові слід відмовити.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 77, 86, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

в и р і ш и в:

1.В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено: 11.08.2020

Суддя В. М. Дем`як