Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" серпня 2020 р. Справа № 906/944/20.

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді: Сікорської Н.А., розглянувши заяву Новоград-Волинської міської ради про забезпечення позову

за позовом: Новоград-Волинської міської ради Житомирської області

до: 1. Комунального підприємства "Шляхрембуд" Новоград-Волинської міської ради

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Паритет Н"

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Новоград-Волинська міська рада Житомирської області звернулась з позовом до Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради "Шляхрембуд" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Паритет-Н" з вимогою про визнання недійсним договору № 41 про надання послуг на захоронення твердих побутових відходів від 24.04.2020 та застосування наслідків недійсності правочину.

Ухвалою від 05.08.2020 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачу строк для усунення недоліків.

Разом з позовною заявою Новоград-Волинська міська рада Житомирської області (позивач) подала заяву про забезпечення позову, згідно якої просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "Паритет-Н" завозити відходи на перший пусковий комплекс першої черги полігону в урочищі Ржатківка , а Комунальному підприємству "Шляхрембуд" приймати відходи від ТОВ "Паритет-Н".

Обґрунтовуючи заяву, позивач зазначає, що у випадку не забезпечення позову існує загроза зробити неможливим виконання рішення суду щодо визнання недійним договору від 24.04.2020 № 41 та застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину.

Новоград-Волинська міська рада, як власник першого пускового комплексу першої черги полігону в урочищі Ржатківка, дізнавшись про укладення Договору з порушенням матеріальних процесуальних норм права, прийняла рішення щодо зобов`язання комунального підприємства "Шляхрембуд" Новоград-Волинської міської ради (відповідач-1) розірвати договір.

Оскільки КП "Шляхрембуд" не вживались заходи на розірваня договору, розпорядженням міського голови від 08.07.2020 №123 "Про встановлення тимчасових обмежувальних заходів на полігоні твердих побутових відходів в урочищі Ржатківка" встановлені до 27.07.2020 року тимчасові обмежувальні заходи на полігоні твердих побутових відходів в урочищі Ржатківка в частині заборони приймання та захоронення побутових відходів, окрім побутових відходів за наявності спеціально дозволу з житлових будинків, адміністративних і громадських установ та організацій, підприємств торгівлі та громадського харчування, закладів культури і мистецтва, навчальних та лікувально-профілактичних закладів інших підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, що розміщені на території Новоград-Волинської міської об`єднаної територіальної громади.

Вказує, що відповідно до умов договору, захоронення відходів має відбуватись відповідно до талонів, однак такі талони, за даними КП "Шляхрембуд", відповідачу-2 не надавались.

Незважаючи на факт неотримання талонів у відповідності до умов договору на захоронення відходів, ТОВ Партитет-Н" (другий відповідач), посилаючись на договір, здійснює завезення сміття.

Позивач зазначає, що існує реальний ризик значного ускладнення або неможливості виконання рішення суду, а також реальна загроза інтересам позивача шляхом використання полігону відповідачем, оскільки спірний договір укладений з перевищенням всіх допустимих норм, а полігон ТПВ вичерпав свої можливості, що підтверджується актом перевірки Державної екологічної інспекції Поліського округу від 17.03.2020.

Вважає, що подальше завезення сміття може призвести до надзвичайної ситуації у Новоград-Волинській міській об`єднаній територіальній громаді.

Вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушенню прав позивача на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду.

Дослідивши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає, що заява не може бути задоволена з таких підстав.

Відповідно до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача або інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даної справи.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відтак, заходи забезпечення позову застосовуються судом лише у виключних, виняткових випадках за наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності з позовними вимогами.

Згідно до статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

З огляду на предмет спору у даній справі, судове рішення, у разі задоволення якого, не вимагатиме примусового виконання, тому в даному випадку не підлягає з`ясуванню та дослідженню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а підлягає дослідженню та встановленню така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відповідна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Суд зазначає, що предметом спору у даній справі є визнання недійсним договору № 41 про надання послуг на захоронення твердих побутових відходів та застосування наслідків недійсності правочину.

Згідно з ч.1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Суд також зазначає, що під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Аналіз змісту наведеного свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної осіб, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У випадку прийняття судового рішення про визнання недійсним договору, який є предметом судового позову, у сторін договору, відповідно виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору.

Заявник у своїй заяві просить заборонити ТОВ "Паритет-Н" завозити відходи на перший пусковий комплекс першої черги полігону в урочищі Ржатівка , а Комунальному підприємству "Шляхрембуд" приймати відходи від ТОВ "Паритет-Н".

Тобто, у випадку вжиття таких заходів забезпечення позову, суд фактично погодиться з недійсністю укладеного між сторонами договору.

Суд звертає увагу позивача, що підстави для недійсності оскаржуваного договору є предметом спору, що потребує доведення в установленому законом порядку, тому суд не розглядає вимоги про недійсність договору, як безспірні та такі, що вказують на необхідність забезпечення позову з метою уникнення обставин , які можуть утруднити виконання рішення суду або зробити неможливим ефективний спосіб захисту, обраний позивачем

За вказаних обставин, з огляду на предмет та підстави позову, суд дійшов висновку, що захід забезпечення позову, про який заявив позивач, не відповідає принципам співмірності та адекватності із заявленими позивними вимогами.

До того ж, суд звертає увагу, що за умовами п. 1.3, 1.5, договору підставою для прийняття відходів на розміщення до полігону ТПВ є пред`явлення талонів, які надаються замовнику, виходячи із ваги відходів, що навантажуються у відповідний транспортний засіб. Прийом відходів на полігон ТПВ без талонів не дозволяється.

За вказаного, обов`язок перевірки підстав для доступу третіми особами до полігону ТПВ покладається саме на відповідача-1.

У заяві про забезпечення позову позивач вказує про те, що відповідач-1 не видає талонів для прийняття відходів відповідачу-2.

Крім того позивач до заяви про забезпечення позову додав лист відповідача-1, виходячи зі змісту якого убачається, що відповідач-1 вживає заходів на виконання наказу Новоград-Волинської міської ради № 11 від 30.04.2020.

Відповідач - 1 зазначив і про повідомлення відповідача-2 про розірвання спірного договору.

Вказані дії свідчать про вжиття відповідачем-1 заходів, які б сприяли недопущенню вивезення відповідачем-2 відходів для їх захоронення на полігоні.

Суд зазначає, що розглядаючи заяву про забезпечення виконання рішення суду, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Водночас, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведуть до утруднення чи неможливості виконання рішення суду саме у розрізі заявленого позивачем предмету спору.

За викладених вище обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії провадження у справі.

Відповідно до ст.129 ГПК України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 74, 136, 137, 140, 234 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Новоград-Волинській міській раді у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала господарського суду набирає законної сили у відповідності до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Сікорська Н.А.

Друк:

1 - в справу

2- позивачу (рек. з повід)