ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"06" серпня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2236/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М., розглянувши заяву (вх. ГСОО №2309/20) подану:

Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) „Київкомунсервіс" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 23)

до боржника - Фізичної особи-підприємця Фелоглу Валентини Михайлівни ( АДРЕСА_1 )

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) „Київкомунсервіс" звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу (вх. №2309/20 від 31.07.2019р.) до боржника - Фізичної особи-підприємця Фелоглу Валентини Михайлівни про стягнення з останньої грошових коштів у розмірі 13706,22 грн.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на укладений 01.08.2013 року між Фізичною особою-підприємцем Фелоглу Валентиною Михайлівною (надалі - боржник, замовник) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) „Київкомунсервіс" (надалі - заявник, виконавець) договір на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів №8907-П, відповідно до якого заявник зобовязався надавати замовнику послуги з вивезення твердих побутових відходів (ТПВ), що утворюються на об`єкті замовника (промтоварна крамниця), який знаходиться за фактичною адресою: м. Київ, вул. Лютеранська, 6А, а замовник зобов`язується прийняти та своєчасно оплачувати послуги. Як стверджує заявник за вказаним договором було надано боржнику послуги на загальну суму 10536,37 грн., які були оплачені лише у розмірі 3156,68 грн., в зв`язку з чим заборгованість боржника за підрахунком заявника станом на 01.07.2020 року становить 7379,69 грн. Разом з тим, заявник стверджує, що заявником зобов`язання по договору виконані в повному обсязі, що підтверджується підписаними сторонами актами наданих послуг, тоді як боржником порушуються умови договору, зокрема, плата за послуги вноситься не в повному розмірі, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 7379,69 грн. та нарахування пені у розмірі 4764,15 грн., 3% річних у розмірі 488,59 грн. та інфляційних у розмірі 7379,69 грн.

Так, заявником до заяви про видачу судового наказу про стягнення з боржника грошових коштів у розмірі 13706,22 грн., зокрема, було додано наступні документи: договір №8907-п від 01.08.2013р., претензія №7-296 від 16.01.2020р., акт звірки взаєморозрахунків за період січень2014р. - жовтень 2019р. (підписаний лише з боку заявника).

Дослідивши матеріали заяви комунального підприємства про видачу судового наказу про стягнення 13706,22 грн., суд зазначає таке:

Згідно ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За приписами п. 1 та п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу та із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Як встановлено судом, із змісту договору №8907-п від 01.08.2013 року вбачається: щомісячна оплата послуг, у розмірі, що вказаний у п. 2.1 договору, з урахуванням ПДВ, здійснюється замовником не пізніше 15-го числа поточного місяця на розрахунковий рахунок виконавця, на підставі виписаного виконавцем рахунку (п. 2.5 договору); за результатами наданих послуг виконавець направляє замовнику для підписання акт наданих послуг в двох екземплярах та податкову накладну (п. 2.6 договору).

Між тим, матеріали поданої комунальним підприємством заяви не містять доказів виставлення боржнику рахунків та складання акта наданих послуг.

З огляду на викладене, суд позбавлений можливості зробити висновок, зокрема, щодо факту надання послуг за договором №8907-п від 01.08.2013 року, а також щодо моменту виникнення заборгованості.

Отже, зазначені обставини свідчать про те, що із поданої заяви комунального підприємства про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги до боржника - Фізичної особи-підприємця Фелоглу Валентини Михайлівни за договором № 8907-п від 01.08.2013 року про стягнення з останньої 13706,22 грн.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідно до п. 1 та п.8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, заява комунального підприємства про видачу судового наказу до боржника - Фізичної особи-підприємця Фелоглу Валентини Михайлівни про стягнення 13706,22 грн. за договором № 8907-п від 01.08.2013 року не підлягає задоволенню.

При цьому, суд вважає за доцільне роз`яснити комунальному підприємству, що згідно ч. 1 ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, а також не позбавляє заявника права звернутися до суду із відповідною позовною заявою.

Керуючись п.п. 1, 8 ч. 1 ст.152 ст.ст. 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) „Київкомунсервіс" до боржника - Фізичної особи-підприємця Фелоглу Валентини Михайлівни про видачу судового наказу про стягнення грошових коштів у сумі 13706,22 грн. - відмовити.

Ухвала набрала законної сили 05.08.2020 року та може бути оскаржена в порядку ст. 256 ГПК України.

Суддя Ю.М. Невінгловська