ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10 серпня 2020 року м. ТернопільСправа № 921/512/20
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільелектропостач» (пр.-т. Злуки, буд 2В, м. Тернопіль, 46016) про видачу судового наказу №3915/08 від 28.07.2020р. (вх. №593 від 30.07.2020р.) на стягнення з Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» 13 546,76 грн., з яких: 12 367,23 грн. боргу згідно договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 09.09.2019р., до якого боржник приєднався шляхом підписання заяви приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 09.09.2019р. на умовах комерційної пропозиції постачальника "Універсальна А", 1 017,94 грн. витрат, пов`язаних з припиненням електропостачання, 143,74 грн. пені, 17,85 грн. 3% річних, відмовляє у його видачі. При цьому, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 12 ГПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно ч. 1 ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

До заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 76-78 ГПК України, належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Слід зазначити, що за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження, суд не розглядає обґрунтованість вимог заявлених стягувачем по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України). Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги. Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності порушення його права, в т.ч. щодо наявності прострочення виконання зобов`язання боржником. Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст. 15 ГПК України).

Так, у випадку встановлення судом обставин, які свідчать про необґрунтованість вимог заявника, в т. ч. у певній частині, мають місце обставини, які свідчать про відсутність безспірності вимог (що є обов`язковим критерієм при здійсненні наказного провадження), а отже суд повинен відмовити у видачі наказу з таких підстав.

Згідно п.п. 1, 8 ч. 1 та ч. 2 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу та із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, про що постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів, які підтверджують відсутність спору (безспірність вимог).

Вимоги заявника у заяві ґрунтуються на факті виникнення заборгованості у розмірі 12 367,23 грн. за спожиту електричну енергію у грудні 2019р. лютому 2020р. та 1 017,94 грн. витрат, пов`язаних з припиненням електропостачання, на підставі укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 09.09.2019р., до якого боржник приєднався шляхом підписання заяви приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 09.09.2019р., на умовах комерційної пропозиції постачальника "Універсальна А", відповідно до умов п.п. 2.1, 5.7 - 5.10, 9.2 якого:

- Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість фактично спожитої (купленої) електричної енергії на підставі рахунку, який місить чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки протягом 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, остаточний рахунок за спожиту електричну енергію надається Постачальником та отримується Споживачем не пізніше третього робочого дня з дати завершення розрахункового періоду, яким є календарний місяць.

До заяви на підтвердження заборгованості додані:

1/ договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 09.09.2019р., заява приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 09.09.2019р., Додаток №3 до договору - комерційна пропозиція "Універсальна А";

2/ рахунки за активну енергію №30/1149 від 26.12.2019р. на суму 6 127,21 грн., №30/1149 від 27.01.2020р. на суму 3 431,27 грн. та №30/1149 від 29.02.2020р. на суму 12 367,23 грн., всього на загальну суму 21 925,71 грн., зміст яких не відповідає ч. 2 п. 5.10 Договору та відсутні докази надання їх Споживачу. Дані рахунки містять тільки підпис Миколаус І.П., який провів та підписав рахунки №30/1149 від 26.12.2019р., №30/1149 від 27.01.2020р. та №30/1149 від 29.02.2020р. від ТОВ «Тернопільелектропостач», при цьому, у таких не зазначено відомостей про їх отримання Споживачем у графі «Рахунок отримав». Також не додано доказів часткової оплати за спожиту (використану) електричну енергію;

3/ Акт №4 від 26.02.2020р. про надання послуг з відключення/підключення споживачів (Філія "Заліщицька ДЕД" ДП "Тернопільський облавтодор") на суму 1 017 грн. 94 коп., при цьому, не надано докази звернення до оператора системи з вимогою відключення об`єкта споживача від електроживлення в порядку визначеному ПРРЕЕ.

Враховуючи вищезазначене, заявником не додано належних і допустимих доказів, які доводять відсутність спору щодо фактично спожитої електричної енергії, її вартості, надання послуг відключення/підключення споживачів до електропостачання та заявленої вимоги станом на момент звернення до суду та виникнення у нього права грошової вимоги до боржника у заявленому розмірі, що є підставою для відмови у видачі судового наказу в цій частині, згідно п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених, зокрема, п.п. 1 та 8 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Заявником, окрім суми основного боргу, заявлено також вимоги щодо стягнення 143,74 грн. пені та 17,85 грн. 3% річних, які за своєю правовою природою не є основним зобов`язанням, тобто вимога заявника в частині стягнення 3% річних та пені не відповідає вимогам ч. 1 ст. 148 ГПК України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу в цій частині, згідно п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України.

Частиною 2 ст. 153 ГПК України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 12, 147, 148, 150, п.п. 1, 3, 8 ч. 1 ст. 152, ст. 153, ст. ст. 234, 235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. У видачі судового наказу за заявою №3915/08 від 28.07.2020р. (вх. №593 від 30.07.2020р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільелектропостач» (пр.-т. Злуки, буд 2В, м. Тернопіль, 46016) про видачу судового наказу №3915/08 від 28.07.2020р. (вх. №593 від 30.07.2020р.) на стягнення з Дочірнього підприємства «Тернопільський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (вул. Кульчицької, 8, м. Тернопіль, 46001) 13 546,76 грн., з яких: 12 367,23 грн. боргу згідно договору про постачання електричної енергії, 1 017,94 грн. витрат, пов`язаних з припиненням електропостачання, 143,74 грн. пені, 17,85 грн. 3% річних відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання (10.08.2020р.) та підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня складання повного тексту ухвали, через Господарський суд Тернопільської області або безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду.

Суддя М.С. Стадник