ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
07.08.2020м. ДніпроСправа № 904/5682/19 (904/3151/20)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ЛЕГІОН", смт.Слобожанське Дніпропетровська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРИСТОКРАТ-ДНІПРО", смт.Слобожанське Дніпропетровська область
про стягнення заборгованості за договором поставки №121217-5 від 12.12.2017 у розмірі 1 765 328, 25 грн.
Без повідомлення (виклику) учасників справи
Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРО ЛЕГІОН" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРИСТОКРАТ-ДНІПРО" (далі - відповідача) про стягнення заборгованості за договором поставки №121217-5 від 12.12.2017 у розмірі 1 765 328, 25 грн., з яких: 1 209 767, 92 грн. - основний борг, 135 400, 79 грн. - інфляційні, 420 159, 54 грн. - 3% річних.
Згідно викладених у відзиві на позов заперечень відповідача, останній зазначає про суму понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, щодо остаточного розміру яких відповідачем буде зазначено у відповідній заяві про ухвалення додаткового судового рішення, з якої відповідач має намір подати після ухвалення рішення по справі.
Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2020 у справі №904/5682/19 (904/3151/20) позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРИСТОКРАТ-ДНІПРО" (52005, Дніпропетровська область, смт. Слобожанське, вул. 8 березня, буд. 23А, ідентифікаційний код юридичної особи 39806659) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ЛЕГІОН" (52005, Дніпропетровська область, смт. Слобожанське, вул. 8 березня, буд. 23А, офіс 307, ідентифікаційний код юридичної особи 36933807) суму 813 514, 48 грн. основного боргу, 288 670, 67 грн. 20% річних, 96 609, 35 грн. інфляційних, 17 981, 92 грн. витрат по сплаті судового збору; в решті позовних вимог відмовлено.

31.07.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "АРИСТОКРАТ-ДНІПРО" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі №904/5682/19, яким вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами в наступних частинах:

- витрати, пов`язані зі сплатою судового збору:

17 982, 53 грн. - покладаються на відповідача та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача;

8 497,41 грн. - покладаються на позивача;

- витрати, пов`язані з правовою допомогою:

25 126,70 грн. - покладаються на відповідача;

11 873, 30 грн. - покладаються на позивача та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (з віднесенням до витратам ліквідатора пов`язаними з провадженням у справі про банкрутство в господарському суду, які підлягають погашенню в порядку, передбаченому ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства).

Дослідивши подані сторонами заяви, суд зазначає наступне.

В обґрунтування поданої заяви "АРИСТОКРАТ-ДНІПРО" зазначає про витрати, понесені позивачем у зв`язку зі зверненням ТОВ "АГРО ЛЕГІОН" до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРИСТОКРАТ-ДНІПРО" заборгованості за договором за договором поставки №121217-5 від 12.12.2017 у розмірі 1 765 328, 25 грн., за результатом розгляду якого господарським судом частково задоволено вимоги позивача, у зв`язку з чим витрати на правничу допомогу "АРИСТОКРАТ-ДНІПРО" підтягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ЛЕГІОН", за відповідним додатковим рішенням суду.

На підтвердження вимог щодо стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, відповідач надав договір про надання правової допомоги (про захист) від 06.07.2020, укладений між позивачем та адвокатом Величко В.Ю., додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги (про захист) від 06.07.2020, акт №1 приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) від 09.07.2020 до договору про надання правової допомоги (про захист) від 06.07.2020, акт №1 приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) від 30.07.2020 до договору про надання правової допомоги (про захист) від 06.07.2020.

За результатом дослідження матеріалів справи та наданих відповідачем доказів на підтвердження заявлених вимог, суд зазначає наступне.

Згідно положень ч.8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно положень ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України):

- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Між тим, господарський суд звертає увагу на розмежування понять зменшення судових витрат та розподіл судових витрат.

Так, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04)

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вказала колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019 по справі № 905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Як вказує ТОВ "АРИСТОКРАТ-ДНІПРО", відповідачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 37 000, 00 грн., які, з огляду на п.3 ч.4 ст. 129 ГПК України, перераховано пропорційну розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим відповідачем заявлено до стягнення суму 11 873, 30 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому за змістом доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених вимог, адвокатом надано позивачу наступні послуги:

- письмова консультація за результатами ознайомлення з Договором від 12.12.2017 року №121217-5, супутньою до нього документацією та заявою в порядку ст.ст. 7, 42 Кодексу України з процедур банкрутства про стягнення заборгованості за Договором від 12.12.2017 року № 121217-5 - 10 000, 00 грн.;

- розроблення лінії захисту, складання та подання до Господарського суду Дніпропетровської області відзиву на заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО ЛЕГІОН» в порядку ст.ст. 7, 42 Кодексу України з процедур банкрутства про стягнення заборгованості за Договором від 12.12.2017 року №121217-5 - 7 000, 00 грн.;

- складання інших необхідних процесуальних документів (додаткових пояснень, клопотань, відводів, заяв про вчинення кримінального правопорушення, скарг до відповідних контролюючих органів та інше) в межах справи №904/5682/19 (в частині пред`явленого Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО ЛЕГІОН» позову про стягнення заборгованості за Договором від 12.12.2017 року №121217-5) - 7 000, 00 грн.;

- участь у судовому розгляді справи в Господарському суді Дніпропетровської області в межах справи №904/5682/19 (в частині пред`явленого Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО ЛЕГІОН» позову про стягнення заборгованості за Договором від 12.12.2017 року №121217-5) - 20 000, 00 грн.

Між тим, господарський суд зазначає, що спірні правовідносини між сторонами у справі виникли на підставі договору поставки №№121217-5 від 31.07.2020 щодо оплати відповідачем поставленого позивачем товару.

Не зважаючи на значну суму позову - 1 765 328, 25 грн., матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив би значний час. Так, до позовної заяви додані договір поставки №121217-5 від 12.12.2017 з доповненням від 15.08.2018 від 21.08.2019, які за своїм змістом є специфікаціями на поставку товару, дві видаткові накладні та довіреність на отримання матеріальних цінностей.

Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, спір відноситься категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору купівлі-продажу (поставки). У спорах такого характеру, за відсутності особливостей поставки товару у спірних правовідносинах, судова практика є сталою.

Крім того, спірні правовідносини регулюється нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Для практикуючого адвоката дана справа є звичайним розрахунковим спором, адвокат відповідача мав проаналізувати позовні вимоги, дослідити умови договору, докази на підтвердження факту поставки товару, перевірити здійснений позивачем розрахунок вартості поставленого товару за двома накладними, розрахунок штрафних санкцій за договором та інфляційних відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, та забезпечити явку у двох судових засідання в господарському суді.

Підсумовуючи викладене, господарський суд, керуючись критерієм розумності розміру адвокатських витрат, зазначає, що розрахунок вартості послуг за надану професійну правничу допомогу відповідачу на суму 37 000, 00 грн. є завищеними, та підлягає обмеженню сумою 5 000, 00 грн.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За викладених обставин, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вимог відповідача в частині стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог, що становить суму 1 628, 24 грн., тоді як в задоволенні вимог відповідача щодо стягнення з відповідача решти таких витрат відмовляється судом.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ЛЕГІОН " (52005, Дніпропетровська область, смт. Слобожанське, вул. 8 березня, буд. 23А, офіс 307, ідентифікаційний код юридичної особи 36933807) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АРИСТОКРАТ-ДНІПРО" (52005, Дніпропетровська область, смт. Слобожанське, вул. 8 березня, буд. 23А, ідентифікаційний код юридичної особи 39806659) суму 1 628, 24 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України

Суддя А.В. Суховаров