ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року Справа № 926/1254/20

Суддя Господарського суду Чернівецької області Дутка В.В., при секретарі судового засідання Токарюк Н.Я., розглянувши матеріали справи

за позовом Чернівецької міської ради, м. Чернівці

до Чернівецької обласної організації Української народної партії, м. Чернівці

про стягнення неустойки за несвоєчасне звільнення приміщення в сумі 91974,54 грн

представники сторін - не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

Чернівецька міська рада звернулася до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Чернівецької обласної організації Української народної партії про стягнення неустойки за несвоєчасне звільнення приміщення в сумі 91974,54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним звільненням відповідачем орендованого приміщення, в результаті чого позивач звернувся до суду за захистом порушеного права, шляхом стягнення з відповідача неустойки за період з 01.10.2018 по 03.03.2020 в сумі 91974,54 грн.

Ухвалою від 15.06.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 02.07.2020.

Ухвалою від 02.07.2020 відкладено розгляд справи на 11.08.2020.

03.07.2020 судом у встановленому порядку повідомлено відповідача про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-порталі судової влади України на офіційному сайті Господарського суду Чернівецької області.

11.08.2020 до суду від представника позивача надійшла заява про відкладення судового засідання у зв`язку з відпусткою представника який здійснює юридичний супровід даної справи.

У судове засідання 11.08.2020 сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідач відзив на позов не надав.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у строк, встановлений частиною першою статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши заяву представника позивача про відкладення розгляду справи, суд зазначає наступне.

До заяви додано копію розпорядження від 07.08.2020 №1283-кв, згідно якого начальнику відділу правового забезпечення питань житлово - комунального обслуговування та управління комунальним майном юридичного управління міської ради Іванович Л.Є. надано відпустку з 12.08.2020 по 14.08.2020 включно. Враховуючи те, що судове засідання призначене на 11.08.2020, що передує дню початку відпустки представника позивача, суд відмовляє в задоволенні заяви представника позивача про відкладення засідання за безпідставністю.

В той же час суд звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Крім того, ухвалою суду від 02.07.2020 явка представників учасників у судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Таким чином, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами у відсутності представників сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

20.07.2015 між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та Чернівецькою обласною організацією Української народної партії укладено договір оренди нерухомого майна № 152, згідно з пунктом 1.1 якого орендодавець укладає договір оренди з орендарем на новий термін на підставі рішень виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 23.03.2004 №250/6, від 27.04.2004 №321/8 та заяви від 03.07.2015 №02/01-11-1898/0 та продовжує орендарю строкове платне користування нежилими приміщеннями першого поверху загальною площею 55,1 кв.м, яке розташоване за адресою: м.Чернівці, вул. Шептицького Андрея, 4, з метою використання його під офіс. Вартість об`єкта оренди становить 286651,00 грн (п.1.2. договору).

Даний договір укладено між сторонами строком на два роки й одинадцять місяців, що діє з 20 липня 2015 року до 19 червня 2018 року (включно) (п.1.4. договору).

Об`єкт є переданим орендарю по акту приймання-передавання, складеному сторонами 05.04.2004 до договору оренди від 05.04.2004 №91.

Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ №254195 від 28.12.2011 територіальна громада м. Чернівців на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 27.12.2011 № 833/22 є власником 1/1 частки нежитлових приміщень першого поверху в житловому будинку літ.А загальною площею 55,10 кв.м, в тому числі приміщення 10-1 - 10-6 за адресою: м. Чернівці, вул. Шептицького Андрея, буд. 4.

Рішенням Чернівецької міської ради VII скликання від 22 грудня 2018 року № 1604 "Про структуру, загальну чисельність виконавчих органів Чернівецької міської ради" ліквідовано Департамент економіки Чернівецької міської ради з 28 лютого 2019 року, утворено з 01 березня 2019 року Департамент розвитку Чернівецької міської ради.

Рішенням Чернівецької міської ради VII скликання від 18 лютого 2019 року № 1620 "Про внесення змін до рішення міської ради від 22 грудня 2018 року № 1604 "Про структуру, загальну чисельність виконавчих органів Чернівецької міської ради" внесено зміни в дату утворення Департаменту розвитку міської ради та визначено його утворення з 21 лютого 2019 року. Також зазначеним рішенням міської ради затверджено положення "Про Департамент розвитку Чернівецької міської ради", яким визначено, що Департамент розвитку є правонаступником Департаменту економіки по діючим договорам оренди приміщень.

14.01.2019 рішенням Господарського суду Чернівецької області у справі №926/1757/18 за позовом Чернівецької міської ради до Чернівецької обласної організації Української народної партії задоволено позовні вимоги про звільнення відповідачем приміщення, розташованого на вулиці Шептицького Андрея, м.Чернівці, площею 55,1 кв.м. Стягнуто на користь Чернівецької міської ради 12413,04 грн заборгованості по орендній платі, 3615,38 грн - пені за період з 01.02.2018 по 30.06.2018, 14988,46 грн - неустойки за несвоєчасне звільнення приміщення за період з 01.07.2018 по 30.09.2018 та 3524,00 грн судового збору.

Відповідно до акту складеного державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Антишиною Г.М. від 03.03.2020 , приміщення за адресою: м. Чернівці вул. Шептицького Адрея, 4 звільнено в примусовому порядку та передано на відповідальне зберігання представнику стягувача.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, частина 1 та пункт 2 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України встановлюють, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 пункту 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно п. 5.6. Договору оренди у разі несвоєчасного повернення Орендарем майна при припиненні або розірванні цього договору він сплачує Орендодавцю додатково компенсацію за використання майна в розмірі подвійної орендної плати по день передачі його Орендодавцеві за актом приймання-передання.

Пунктом 2.5 договору оренди встановлено, що орендар щомісячно самостійно розраховує орендну плату з урахуванням податку на додану вартість та сплачує її впродовж поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності.

Оскільки, відповідач зобов`язання щодо своєчасного звільнення та повернення орендованого приміщення у відповідності до умов договору оренди нерухомого майна не виконав, відтак позивач нарахував неустойку за несвоєчасне звільнення приміщення за період з 01.10.2018 по 03.03.2020 (дата звільнення приміщення по акту державного виконавця) в сумі 91974,54 грн. Дана заборгованість підтверджується наданою позивачем довідкою про стан заборгованості відповідача.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 75 Господарського процесуального Кодексу України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, позивач належними доказами довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача неустойки за несвоєчасне звільнення приміщення, а відповідач не спростував позовні вимоги у цій частині належними доказами.

З огляду на вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в розмірі 2102,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Чернівецької обласної організації Української народної партії (58000, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Вірменська, буд. 34, ) на користь Чернівецької міської ради (58000, м. Чернівці, Площа Центральна, 1, ) неустойку за несвоєчасне звільнення приміщення в сумі 91974,54 грн та 2102,00 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено і підписано 12.08.2020.

Суддя В.В.Дутка