ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.07.2020 Справа № 905/883/20

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали справи

за позовом Маріупольської міської ради, м.Маріуполь Донецької області,

до відповідача: ОСОБА_1 , м.Маріуполь Донецької області,

про стягнення 16'074,00грн,

без повідомлення (виклику) учасників справи, -

СУТЬ СПОРУ:

Маріупольська міська рада, м.Маріуполь Донецької області, звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 , м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 16'074,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним між сторонами договором №352-001 від 01.12.2016 в частині оплати за користування об`єктом благоустрою, у зв`язку з чим просить стягнути виниклу заборгованість.

Ухвалою господарського суду від 01.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №905/883/20; встановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

22.06.2020 через канцелярію від відповідача надійшов відзив б/н від 18.06.2020 на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилання на безпідставність позовних вимог мотивовані відсутністю обов`язку у відповідача здійснювати оплату за пайову участь (внесок) в користуванні об`єктами благоустрою м.Маріуполь з огляду на відсутність тимчасової споруди. Зокрема, відповідач посилається на умови п.3.4 договору.

10.07.2020 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь №5564/2020 від 06.07.2020 на відзив, у якій не погоджується із доводами, викладеними у відзиві. Зокрема позивач вказує на те, що укладенню договору передував конкурс, отже приймаючи у ньому участь відповідач мав дійсний намір розмістити тимчасову споруду, не обмежуючись строком її розміщення, таким чином укладання договору на всіх погоджених сторонами умовах відповідало її дійсній волі. Вважає, що обов`язок відповідача щодо сплати за користування об`єктом благоустрою виникає на підставі укладеного між сторонами договору, умов щодо звільнення відповідача від виконання такого обов`язку у зв`язку з відсутністю доказів розміщення на земельній ділянці тимчасової споруди спірний договір не містить.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Станом на 31.07.2020 клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням не надходило.

За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, суд розглядає справу в порядку частини 8 статті 252 ГПК України за наявними в ній матеріалами в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Як встановлено судом, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 10.07.2019 здійснено запис про припинення здійснення фізичною особою-підприємцем Тимофєєвою Н.П. підприємницької діяльності.

Згідно з ч.8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до відповідного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Разом з цим, згідно з п.6 ч.1 статті 231 ГПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, господарський суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Тобто, у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою її права й обов`язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

Отже, з 15 грудня 2017 року господарський суд згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 ГПК України у редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 3 жовтня 2017 року не може закрити провадження у справі, якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи-підприємця, яка є однією зі сторін у справі.

Відтак, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 05.06.2018 у справі №338/180/17.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСТАНОВИВ:

10.11.2016 фізична особа-підприємець Тимофєєва Наталя Павлівна звернулась до голови комісії з питань користування об`єктами благоустрою на території м.Маріуполя Маріупольської міської ради з заявою, у якій просила розглянути можливість користування об`єктами благоустрою в місці розміщення тимчасової споруди (хлібобулочна продукція; вул. 9 Авіадивізії (№Ц п-з 025), бажаний строк розміщення тимчасової споруди з 01.12.2016 по 01.12.2017, з режимом роботи з 08:00 год. до 21:00 год.

01.12.2016 між Маріупольською міською радою (Уповноважений орган) та фізичною особою-підприємцем Тимофєєвою Наталі Павлівною, м.Маріуполь Донецької області, (Замовник) було укладено договір №352-001 щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою (далі - договір), відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого, замовник має намір розташувати на території м.Маріуполь стаціонарну тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності, за адресою: вул.9 Авіадивізії, (№Ц п-з 025) в Центральному районі м.Маріуполя, для торгівлі (хлібобулочними виробами), що є власністю Замовника та погоджується на пайову участь (внесок) в користуванні об`єктів благоустрою м.Мріуполь, як будуть використані (задіяні) для розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності. Площа об`єктів благоустрою м.Маріуполь, за використання яких здійснюється плата (внесок) за пайову участь в користуванні об`єктів благоустрою, складає 19 квадратних метрів.

Згідно з п.п.1.3, 1.4 договору, замовник зобов`язується взяти пайову участь (внесок) в користуванні об`єктами благоустрою м.Маріуполь та перерахувати на рахунок уповноваженого органу кошти на їх утримання, призначення платежу: плата за пайову участь (внесок) в користуванні об`єктом благоустрою м.Маріуполь. Розмір пайової участі (внеску) в користуванні об`єктами благоустрою м.Маріуполь з розрахунку за рік становить 16074,00грн. Щомісячний розмір пайової участі (внеску) в користуванні об`єктами благоустрою м.Маріуполя складає 70,50грн за один квадратний метр площі об`єктів благоустрою, які будуть використані (задіяні) для розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності.

У п.1.5. договору сторони дійшли згоди, що плата за пайову участь (внесок) в користуванні об`єктами благоустрою м.Маріуполь здійснюється Замовником: при розрахунку єдиним платежем - протягом двадцяти календарних днів після підписання Договору, при розрахунках рівномірно протягом року - до 10 числа місяця, наступного за звітним, при розрахунках за розміщення тимчасових споруд для проведення гастрольних, розважальних, рекламних та інших заходів на термін до 10 діб - до початку проведення заходу.

Пунктом 2.1.1 договору встановлений обов`язок відповідача своєчасно здійснювати оплату пайової участі (внеску) в користуванні об`єктами благоустрою м.Маріуполь відповідно до умов договору.

Відповідно до п.2.4. договору Уповноважений орган має право вимагати від Замовника своєчасної оплати пайової участі (внеску) в користуванні об`єктом благоустрою м.Маріуполя відповідно до умов договору.

У разі невиконання Замовником умов Договору щодо пайової участі (внеску) в користуванні об`єктом благоустрою м.Маріуполь щодо перерахування в повному обсязі коштів, Уповноважений орган здійснює заходи щодо стягнення вказаних коштів у встановленому порядку (п.3.1. договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Строк дії договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою один рік та продовжується автоматично на строк один рік за відсутності підтверджених фактів систематичного (більше трьох) порушення протягом останнього календарного року. Строк дії договору становить з 01.12.2016 до 01.12.2017 (п.п.4.1-4.2 договору).

Згідно п.5.1. договору зміни до цього договору вносяться в установленому законодавством порядку за взаємною згодою сторін, шляхом укладення відповідних угод, які є невід`ємною частиною договору.

За умовами п. 5.2. договору договір може бути розірвано за ініціативою однієї із сторін, при цьому ініціатор повинен письмово повідомити іншу сторону за 30 календарних днів, в результаті чого укладається угода про розірвання договору.

Відповідно до п.5.3. договору одностороння зміна умов або одностороння відмова від Договору неприпустима крім випадків, передбачених Положенням про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності.

Усі додатки до Договору підписуються Сторонами і є його невід`ємною частиною (п.5.5. договору).

Підписання договору означає, що замовник ознайомлений та згоден з вимогами Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності та інших нормативних актів, що регламентують підприємницьку діяльність в м.Маріуполь (п.5.7. договору).

Договір підписаний сторонами у встановленому чинним законодавством порядку, без будь-яких заперечень.

14.04.2017 позивачу було видано паспорт прив`язки тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності по вул. 9 Авіадивізії (№Ц п-з 025), вказаний паспорт дійсний до 01.12.2017р.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогами, зокрема №2053/2019 від 25.03.2019 та №26.5-41800-26.1 від 19.07.2019, в яких повідомив відповідача про наявність заборгованості за договором №352-001 від 01.12.2016 та просив погасити заборгованість протягом 5 днів з дня отримання вимоги.

Відповідач листом від 16.08.2019 повідомив позивача про важке матеріальне становище та зобов`язався сплатити заборгованість за всіма договорами щодо пайової участі.

Посилаючись на невиконання відповідачем встановленого договором обов`язку по оплаті пайової участі (внеску) за період з 01.12.2016 по 30.11.2017, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 16'074,00грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань за договором щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою №352-001від 01.12.2016.

Зважаючи на статус сторін та характер правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3 Господарського кодексу України регламентуються, насамперед, його положеннями та іншими актами господарського законодавства, зокрема Цивільним кодексом України, а також умовами договору щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою №361-001 від 01.12.2016.

Згідно із ст. 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів" та Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 21.10.2011 N 244.

Підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової споруди. Встановлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив`язки. Розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється (п.п.2.1, 2.20, 2.31 Порядку).

За приписами п.п.2.10. та 2.12. вказаного Порядку, паспорт прив`язки тимчасової споруди оформлюється органом з питань містобудування та архітектури за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку, та підписується керівником (заступником керівника) відповідного органу з питань містобудування та архітектури виконавчого органу міської ради.

Згідно із ст. 15 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" власник тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованої на території об`єкта благоустрою державної та комунальної власності, зобов`язаний забезпечити належне утримання прилеглої до тимчасової споруди території або може брати пайову участь в утриманні цього об`єкта благоустрою на умовах договору, укладеного із підприємством або балансоутримувачем. Фінансування заходів з благоустрою населених пунктів, утримання та ремонт об`єктів благоустрою здійснюється за рахунок коштів їх власників або користувачів, якщо це передбачено умовами відповідних договорів, а також за рахунок пайових внесків власників тимчасових споруд, розміщених на території об`єкта благоустрою, інших передбачених законом джерел фінансування (ст. 36 зазначеного Закону).

У відповідності до ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до компетенції міських рад відноситься встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст.40 зазначеного Закону, виконавчі органи забезпечують організацію благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

На виконання приписів Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" 28 вересня 2016 року Маріупольською міською радою рішенням від 28.09.2016 №7/11-729 затверджено в тому числі "Положення про користування об`єктами благоустрою комунальної власності на території м.Маріуполя".

Пунктом 1.4 Положення встановлено, що об`єкт благоустрою комунальної власності на території міста Маріуполя - це вулиці, дороги, провулки, проїзди, площі, бульвари, майдани, пляжу, території загального користування, парки, тощо.

Пайова участь в користуванні об`єктами благоустрою - це визначена у договорі плата (внесок на фінансування заходів з благоустрою міста, утримання, ремонту та будівництва об`єктів благоустрою), яку сплачують до бюджету міста власники тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення у грошовому виразі без ПДВ.

У відповідності до п.1.2. Положення про користування об`єктами благоустрою комунальної власності на території м.Маріуполя є місцевим нормативно-правовим актом, який регулює правові відносини, що виникають у зв`язку із розміщенням окремих елементів для здійснення підприємницької діяльності.

Положення є обов`язковим для виконання усіма розміщеними на території міста Маріуполя органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, підприємствами, установами, організаціями, незалежно від форми власності та підпорядкування, їх посадовими та службовими особами (п.1.3 Положення).

За змістом вказаного Положення, діючого на час підписання між сторонами спірного договору, порядок користування об`єктом благоустрою передбачав подання суб`єктом господарювання відповідної заяви до Комісії з питань користування об`єктами благоустрою на території м. Маріуполя.

Як зазначалось, відповідач звернулася з такою заявою 10.11.2016.

За змістом п.п. 3.6, 3.7 Положення, після прийняття відповідного рішення, протягом 5 робочих днів суб`єкту господарювання пропонується підписати договір щодо пайової участі в користуванні об`єктами благоустрою за типовою формою наведеною в додатку 5 до Положення та зберігається за останнім право відмовитися від укладання договору.

У відповідності до зазначеного Положення, розміщенню тимчасової споруди передує укладання договору про пайову участь в користуванні об`єктом благоустрою, залишаючи за суб`єктом підприємницької діяльності право розмістити тимчасову споруду протягом строку дії договору.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, як вже встановлено судом, 01.12.2016 між сторонами укладений договір №352-001, за умовами якого відповідач прийняв на себе зобов`язання взяти пайову участь (внесок) в користуванні об`єктами благоустрою м. Маріуполь та перерахувати на рахунок позивача кошти на їх утримання при розрахунку єдиним платежем - протягом двадцяти календарних днів після підписання договору, при розрахунках рівномірно протягом року - до 10 числа місяця, наступного за звітним (п.1.5 договору).

Таким чином, з огляду на приписи статей 627-629 Цивільного кодексу України, при укладенні договору №352-001 від 01.12.2016 сторони, зокрема відповідач, не був позбавлений права на вільне визначення умов договору, на свій розсуд та з власної волі узгодив умови договору, а тому, в повній мірі погодився зі змістом договору, у тому числі з порядком та умовами здійснення платежів, і визнав умови щодо сплати внесків обов`язковими для виконання, прийнявши на себе ризик настання негативних наслідків невиконання умов договору.

Згідно із ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таке імперативне врегулювання договірних відносин, усуває будь-які сумніви щодо юридичного значення умов договору: вони є юридично обов`язковими, гарантують право учасникам договірних відносин бути впевненими в тому, що кожна із сторін має виконувати умови договору належним чином, а цивільні права, що ґрунтуються на його умовах, підлягають захисту в тій же мірі і в той же спосіб, що і права, які прямо передбачені актами цивільного законодавства або випливають із них.

З огляду на вищевикладене, відповідач, скориставшись правами та свободами, наданими чинним законодавством України, добровільно уклав договір щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою, а отже погодився з усіма наслідками, які можуть настати у разі невиконання зобов`язань за договором.

Суд також відзначає, що в матеріалах справи відсутні докази звернення жодної зі сторін до іншої сторони або до суду з вимогами про зміну або розірвання вказаного договору як це передбачено умовами 5.2. договору протягом його дії (до 01.12.2017).

Враховуючи відсутність звернень позивача з вимогою про розірвання договору в односторонньому порядку внаслідок двомісячної несплати відповідачем внесків, суд вважає, що доводи відповідача стосовно розірвання договору №352-001 від 01.12.2016 на підставі п.3.4 договору не знайшли свого підтвердження, отже, не приймаються судом до уваги. Крім того, отримання відповідачем паспорту прив`язки тимчасової споруди 14.04.2017, тобто через чотири місяця після укладання договору, свідчить про відсутність наміру розірвати спірний договір.

Враховуючи викладене, протягом строку дії договору позивач мав обґрунтовані очікування на отримання грошових коштів від відповідача, який в будь-який час протягом строку дії договору може розмістити тимчасову споруду на земельній ділянці об`єкта благоустрою.

Відповідно до приписів ст.204 Цивільного кодексу України, згідно з якими правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Статтею 629 Цивільного кодексу України констатовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, з огляду на не спростування сторонами презумпції правомірності договору №352-001 від 01.12.2016 всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Як вже зазначалося, пунктом 2.1.1 договору встановлений обов`язок відповідача своєчасно здійснювати оплату пайової участі (внеску) в користуванні об`єктами благоустрою м.Маріуполь, у пункті 1.4. договору сторони погодили розмір пайової участі.

Враховуючи, що обов`язок відповідача здійснити оплату за користування об`єктом благоустрою виникає на підставі договору від 01.12.2016 №352-001, який за згодою сторін набрав чинності з моменту його підписання, тобто з 01.12.2016, є належні підстави для виникнення у відповідача грошових зобов`язань, визначених умовами вказаного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи з встановлених п.1.5 договору строків оплати внеску за договором щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою, враховуючи невиконання відповідачем умов договору щодо пайової участі в користуванні об`єктами благоустрою, стягнення з відповідача суми заборгованості за період дії договору №352-001 з 01.12.2016 по 30.11.2017 включно у розмірі 16074,00 грн. є обґрунтованими.

Суд не погоджується з твердженням відповідача щодо відсутності у останнього обов`язку зі сплати плати за пайову участь у зв`язку з нерозміщенням на земельній ділянці тимчасової споруди, оскільки обов`язок відповідача щодо сплати за користування об`єктом благоустрою виник на підставі договору №352-001 від 01.12.2016, враховуючи, що умов щодо звільнення відповідача від виконання такого обов`язку у зв`язку з відсутністю доказів розміщення на земельній ділянці тимчасової споруди, спірний договір не містить.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ст.2 ст.73 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 ст.73 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи викладене, оскільки докази сплати суми заборгованості за пайову участь в користуванні об`єктом благоустрою суду не надані, вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 16' 074,00грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача повністю.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 , м.Маріуполь Донецької області, про стягнення 16'074,00грн заборгованості за договором щодо пайової участі в користуванні об`єктом благоустрою №352-001 від 01.12.2016 - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Іллічівським РВ у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області 16 листопада 2013; ІПН НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Маріупольської міської ради (87555, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Миру, 70; ) заборгованість у розмірі 16'074,00грн та судовий збір у розмірі 2102,00грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

Згідно із ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Повний текст рішення складено та підписано 31.07.2020.

Суддя Ю.В. Макарова