РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2020Справа № 910/1993/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріел Пауер Сеплай" м. Києва

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" м. Києва,

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтохімімпекс" м. Києва

третя особа приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович

про визнання права власності, зняття арешту з майна, ціна позову 3308000 грн.

Суддя Паламар П.І.

Секретар судового засідання Божко Д.О.

Представники:

від позивача: Пінак Є.Р.,

від відповідача: 1. Горобець Р.В., 2. не з`явився,

від третьої особи: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

у лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріел Пауер Сеплай" звернулося в суд з указаним позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтохімімпекс".

Ухвалою суду від 28 квітня 2020 р. замінено відповідача Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста".

Позивач зазначав, що 26 грудня 2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником Володимиром Леонідовичем (далі-третьою особою) у виконавчих провадженнях № 60381323 та № 60381507 за участю Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтохімімпекс" (далі-відповідача 2.) накладено арешт на транспортні засоби, зокрема, автомобілі: "Mercedes-Benz", д.н. НОМЕР_1 , "Volksvagen", д.н. НОМЕР_2 .

Посилаючись на те, що вказані транспортні засоби належать йому на праві власності на підставі укладених з відповідачем 2. договорів купівлі-продажу автомобіля №№ 20/09-18/1, 20/09-19/1 від 20 вересня 2019 р., позивач відповідно до вимог ст. 334 ЦК України, ст. 59 Закону України "Про виконавче провадежння" просив задовольнити позов, зняти арешт з належного йому вищевказаного майна.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги. У процесі розгляду справи заявив клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Північним апеляційним господарським судом апеляційної скарги на ухвалу суду від 28 квітня 2020 р. у справі № 910/1993/20 про заміну відповідача правонаступником. У задоволенні клопотання судом відмовлено, оскільки розгляд вищевказаної апеляційної скарги не перешкоджає розгляду цього господарського спору.

Відповідач 1. у відзиві на позовну заяву, його представник у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що зазначені позивачем договори купівлі-продажу не були оформлені відповідно до чинного законодавства, тому позивач не набув права власності на вказані транспортні засоби.

Відповідач 2. заявою від 27 квітня 2020 р. позов визнав. Його представник у судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений в установленому порядку. На електронну адресу суду надіслав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю його представника Мартиновського О .В. в інших судових засіданнях. У задоволенні цього клопотання судом відмовлено, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтохімімпекс" не надано доказів неможливості представлення в судове засідання іншого повноважного представника

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення повідомлена в установленому порядку. Подала клопотання про розгляд справи без її участі та покладалася при прийнятті рішення на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача 1., розглянувши наявні матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича знаходяться два накази господарського суду Полтавської області № 910/2542/19 від 30 липня 2019 р. про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Атол", Товариства з обмеженою відповідальністю "УАУ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтохімімпекс" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" 203669109,88 грн. заборгованості, а також про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Атол", Товариства з обмеженою відповідальністю "УАУ", Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтохімімпекс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім Вагонзавод" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" витрати по сплаті судового збору в сумі 672350 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича ВП № 60381323 від 26 грудня 2019 р. накладено арешт на майно боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтохімімпекс" в межах суми стягнення, у т.ч. на транспортні засоби, зокрема, автомобілі "Mercedes-Benz", д.н. НОМЕР_1 та "Volksvagen", д.н. НОМЕР_2 .

Відомості про таке обтяження зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 26 грудня 2019 р. за № 27359988.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями вищевказаних постанови, витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 63967865 від 26 грудня 2019 р., поясненнями позивача та відповідача 1.

Також встановлено, що між позивачем та відповідачем 2. (боржником у справі № 910/2542/19) були підписані договори купівлі-продажу автомобіля №№ 20/09-18/1, 20/09-19/1 від 20 вересня 2019 р. та складені акт приймання-передачі від 31 жовтня, 29 листопада 2019 р., на підставі яких останній продав позивачу транспортні засоби: "Mercedes-Benz", д.н. НОМЕР_1 , "Volksvagen", д.н. НОМЕР_2 .

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Законі України "Про дорожній рух" та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 р. (далі - Порядок).

Згідно вимог ч. 11 ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Згідно пункту 8 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін`юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою підрозділу Державтоінспекції про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах Державтоінспеції, не допускається.

Отже, для переходу права власності на транспортні засоби, що мають ідентифікаційні номери, встановлений спеціальний правовий механізм.

За правилами вищевказаного Порядку якщо транспортні засоби перебували в експлуатації, то для відчуження необхідно зняти їх з обліку в підрозділах Державтоінспекції пред`явивши свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Всупереч ст. 74 ГПК України позивачем не надано суду доказів того, що до укладення з позивачем договорів купівлі-продажу автомобіля №№ 20/09-18/1, 20/09-19/1 від 20 вересня 2019 р. відповідач 2. зняв автомобілі "Mercedes-Benz", д.н. НОМЕР_1 , "Volksvagen", д.н. НОМЕР_2 з обліку в підрозділах Державтоінспекції.

Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Оскільки спірні автомобілі в установленому порядку не були зняті з обліку в уповноваженому органі МВС України та продовжується їх державна реєстрація за відповідачем 2., то саме по собі укладення договорів на їх купівлю-продаж, передача у володіння позивача після сплати обумовленої ціни не створили правових наслідків у вигляді набуття позивачем права власності на це майно.

Тому підстави для задоволення позову про зняття арешту з майна на підставі ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" відсутні.

Крім цього, суд звертає увагу, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір (у тому числі й договір купівлі-продажу) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення коштів, що набрало законної сили.

Боржник (відповідач 2., продавець), проти якого ухвалено рішення суду про стягнення коштів та відкрито виконавче провадження у справі № 910/2542/19, та позивач (покупець), які укладають договори купівлі-продажу автомобіля після відкриття провадження у вищевказаній справі, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки уклали договори, які порушують майнові інтереси кредитора і направлені на недопущення звернення стягнення на майно боржника.

Як наслідок, особи чиї права та охоронювані законом інтереси порушені, вправі ставити питання про визнання таких договорів недійсними, направлених на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ст. 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК України).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28 лютого 2019 року у справі № 646/3972/16-ц.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі судові витрати, стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріел Пауер Сеплай" м. Києва відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складене 3 серпня 2020 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар