ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2020 року м. Дніпро Справа № 908/2223/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач)

судді Кузнецов В.О., Парусніков Ю.Б.

секретар Манчік О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну

скаргу Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест"

на рішення Господарського суду Запорізької області від 23.12.2019 року (повний текст складено 27.12.2019 року)

у справі № 908/2223/19 (суддя Дроздова С.С., м. Запоріжжя)

за позовом Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

до Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест", м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Комунальне підприємство "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7", м. Запоріжжя

про врегулювання розбіжностей та визнання укладеною в редакції позивача додаткової угоди

за зустрічним

позовом Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест", м. Київ

до Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, м. Запоріжжя

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7", м. Запоріжжя

про визнання укладеною з 23.01.2019 року додаткової угоди від 05.06.2019 року до договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року в редакції Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради з урахуванням змін, викладених в протоколі розбіжностей Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест"

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

20.08.2019 року Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7", про врегулювання розбіжностей та визнання укладеною в редакції Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради додаткової угоди від 05.06.2019 року з врахуванням протоколу розбіжностей від 15.08.2019 року до Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року нежитлового приміщення загальною площею 111,2 кв. м., розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Богдана Хмельницького, 23, укладеного між Приватним акціонерним товариством "Фарлеп-Інвест", Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Комунальним підприємством "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7".

16.09.2019 року до Господарського суду Запорізької області надійшла зустрічна позовна заява Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест" до Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (позивача за первісним позовом) Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7", про визнання укладеною з 23.01.2019 року Додаткової угоди від 05.06.2019 року до Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року в редакції Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради з урахуванням змін, викладених в протоколі розбіжностей Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест" від 18.07.2019 року.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 23.12.2019 року задоволено первісні позовні вимоги. Врегульовано розбіжності та визнано укладеною в редакції Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради додаткову угоду від 05.06.2019 року з врахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 15.08.2019 року до Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року нежитлового приміщення загальною площею 111,2 кв. м., розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Богдана Хмельницького, 23, укладеної між Приватним акціонерним товариством "Фарлеп-Інвест", Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Комунальним підприємством "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7". Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест" на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради 1 921,00 грн. судового збору. У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Відповідач за первісним позовом подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 23.12.2019 року, зустрічні позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест" задовольнити, а в задоволенні позовних вимог Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради відмовити, судові витрати покласти на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.

Відповідач за первісним позовом 12.03.2020 року звернувся до апеляційного господарського суду із доповненнями до апеляційної скарги, в яких зазначив, зокрема, що у разі розірвання договору оренди, оператор вимушений буде демонтувати телекомунікаційне обладнання та припинити надання телекомунікаційних послуг 1 240 споживачам. Розірвання договору оренди № 670/3 від 23.11.2004 року суперечить суспільним інтересам громади Дніпровського району м. Запоріжжя.

За приписами частин 1, 2 статті 266 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Згідно із частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (частина 1). Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина 2).

Як вбачається із матеріалів справи, апеляційне провадження у даній справі відкрито судом апеляційної інстанції 07.02.2020 року, а доповнення до апеляційної скарги подані скаржником 12.03.2020 року, тобто вони надійшли на адресу апеляційного господарського суду з порушенням строку на апеляційне оскарження, без відповідного клопотання про його поновлення. В зв`язку з чим, враховуючи приписи статті 118 Господарського процесуального кодексу України такі доповнення судом апеляційної інстанції залишаються без розгляду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень статті 266 Господарського процесуального кодексу України викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі № 926/1059/19.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Скаржник посилається на те, що рішення суду прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України, суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи. Суд першої інстанції невірно застосував норми як матеріального, так і процесуального права. Розглядаючи дану справу, місцевий господарський суд не взяв до уваги, що Додаткова угода від 05.06.2019 року до Договору від 23.03.2004 року № 670/13 підписана скаржником із застереженням "договір є дійсним за умови підписання сторонами протоколу розбіжностей від 18.07.2019 року", а застереження щодо протоколу узгодження розбіжностей від 15.08.2019 року Додаткова угода від 05.06.2019 року до Договору від 23.01.2004 року № 670/13 не містить. Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не надав відповідного висновку по заяві ПрАТ "Фарлеп-Інвест" щодо застосування строків позовної давності. Приймаючи рішення на користь орендодавця, суд необґрунтовано переклав на орендаря обов`язок матеріально відшкодувати орендодавцю його недбалість по зміні розміру площі орендованого приміщення до договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року. Скаржник під час розгляду справи надавав суду заперечення, пояснення щодо тлумачення умов договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року та чинного законодавства по зміні орендної ставки. Висновок суду про те, що підстави для обов`язкового застосування орендної ставки у розмірі 18 % відсутні, на думку скаржника, є несправедливим та неправомірним. Суд при розгляді даної справи не врахував доводів скаржника та не захистив його права. В оскаржуваному рішенні суд зазначив: "позивач (за первісним позовом) в протоколі узгодження розбіжностей погодив позицію орендаря, а саме нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Сума ПДВ, нарахована в обсязі 100 відсотків на 30 % орендної плати, перераховується орендарем на поточний рахунок балансоутримувача". Проте, пункт 3.5 в редакції скаржника викладено так: "нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Сума ПДВ, нарахована в обсязі 100 відсотків від орендної плати, перераховується орендарем на поточний рахунок балансоутримувача". Послуги з надання орендодавцем комунального майна в оренду є об`єктом оподаткування ПДВ незалежно від того, чи розподіляє орендар суму орендної плати, чи перераховує її на рахунок орендодавця в повному обсязі. На дату виникнення податкових зобов`язань з ПДВ балансоутримувач майна складає податкову накладну на всю суму орендної плати, передбачену договором оренди, без урахування витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна та комунальних послуг і енергоносіїв. В заяві до зустрічного позову позивач за зустрічним позовом зазначив про технічну описку в зустрічній позовній заяві, вказавши "визнати укладеною з 23.01.2019 року Додаткову угоду від 05.06.2019 року" замість "визнати укладеною з 05.06.2019 року Додаткову угоду від 05.06.2019 року". У вказаній заяві позивач за зустрічним позовом не відступив від своєї вимоги, а тільки додатково для більшого зрозуміння своїх вимог виклав повністю пункти протоколу розбіжностей від 18.07.2019 року.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Позивач за первісним позовом у відзиві на апеляційну скаргу просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити в повному обсязі. Посилається на те, що рішення Господарського суду Запорізької області від 23.12.2019 року у даній справі є законним та обґрунтованим.

Щодо застосування орендної ставки в розмірі 40 % позивач за первісним позовом звертає увагу на наступне. 25.01.2012 року сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору оренди нежитлового приміщення № 670/13 від 23.01.2004 року, відповідно до якої орендна плата згідно з рішенням сесії Запорізької міської ради № 47 від 06.04.2011 року встановлюється у розмірі 40 % (розміщення телекомунікаційного обладнання). Вказана ставка була застосована Додатковою угодою до прийняття Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 року № 930 "Про внесення змін до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу". Зазначеною постановою не встановлений порядок застосування відповідних змін до Договорів, що вже укладені до дати набрання нею чинності. До господарсько-правових відносин між юридичними особами не застосовується зворотна дія в часі.

Щодо встановлення в Додатковій угоді від 05.06.2019 року орендної плати за використання нежитлового приміщення площею 111,2 кв. м. з 11.08.2016 року позивач за первісним позовом посилається на те, що за даними технічного паспорту Приватне акціонерне товариством "Фарлеп-Інвест" користується з 11.08.2016 року нежитловим приміщенням загальною площею 111,2 кв. м., розташованим за адресою: м. Запоріжжя, вул. Богдана Хмельницького, 23, а саме приміщення № 25 першого поверху (літ. А-3) площею 58,2 кв. м. та підвалу VІІ площею 53,0 кв. м. Пунктом 7.4 Положення про порядок передачі в оренду об`єктів права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 27.04.2012 року № 42, зазначено, що зміни характеристик орендованого об`єкта нерухомого майна в частині площі, якщо такі зміни були встановлені поточною технічною інвентаризацією об`єкта, мають знайти відповідне відображення в договорі оренди. Зміни до договору вносяться шляхом укладення додаткової угоди без прийняття додаткових розпорядчих актів та отримання узгоджень. З метою продовження дії Договору оренди позивачем за первісним позовом було запропоновано відповідачу за первісним позовом укласти Додаткову угоду від 05.06.2019 року до Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року з урахуванням даних, зазначених в новій незалежній оцінці майна, на яку було надано протокол розбіжностей. При складанні протоколу розбіжностей до Додаткової угоди від 05.06.2019 року до Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року зауважень щодо площі 111,2 кв. м. немає. Орендар не погоджується, що саме з 11.08.2016 року повинен сплачувати орендну плату за використання площі 111,2 кв. м. В протоколі розбіжностей до Додаткової угоди від 05.06.2019 року орендар пропонує не зазначати в Договорі пункт 3, який викладений в наступній редакції: "дія пункту 1.1. цієї Додаткової угоди відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України розповсюджується на правові відносини, що виникли до її укладення, а саме з 11.08.2016 року.

Позивач за первісним позовом в додаткових поясненнях, зокрема, звернув увагу на постанову Верховного Суду від 12.02.2019 року у справі № 914/2649/17, в якій зазначено, що за положеннями, наведеними у частинах 1, 2 статті 284 Господарського кодексу України, об`єкти оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації), орендна плата з урахуванням її індексації є істотними умовами договору оренди. Розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (частина 1 статті 286 Господарського кодексу України). Сторони не дійшли згоди щодо зміни розміру орендної плати, а Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 року № 930 не передбачено обов`язку сторін договору вносити зміни щодо орендної плати до договору в обов`язковому порядку. Таким чином, відсутні підстави для внесення змін до договору щодо застосування орендної ставки в розмірі 40 %. Водночас за частиною 4 статті 652 Цивільного кодексу України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Третя особа наданими їй процесуальними правами не скористалась та не направила суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду судового рішення.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 04.03.2020 року.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2020 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 18.03.2020 року.

Центральний апеляційний господарський суд ухвалою від 18.03.2020 року відклав розгляд апеляційної скарги у даній справі на період дії особливого режиму роботи Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.05.2020 року розгляд апеляційної скарги призначено на 17.06.2020 року.

В судовому засіданні 17.06.2020 року оголошено перерву до 08.07.2020 року.

08.07.2020 року в судовому засіданні оголошено перерву до 12.08.2020 року.

Під час розгляду справи представник відповідача за первісним позовом надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги, просив її задовольнити,

Інші учасники провадження у справі наданими їм процесуальними правами не скористались та не забезпечили явку в судові засідання своїх повноважних представників, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляд справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників провадження у справі.

3.2. Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

23.01.2004 року між Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради (Орендодавець), Комунальним підприємством "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 13" (Балансоутримувач) та ТОВ "Люза" (Орендар) укладений Договір оренди № 670/13 нежитлового приміщення загальною площею 99,13 кв. м., розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Богдана Хмельницького, 23 (надалі - Договір). Дане нежитлове приміщення вбудоване в підвал та 1 поверх 3-поверхового житлового будинку. Приміщення використовується Орендарем для розміщення телекомунікаційного обладнання.

Строк дії договору встановлений з 23.01.2004 року по 23.01.2007 року. В подальшому, термін дії Договору продовжувався до 23.01.2010 року на підставі частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Додатковою угодою від 29.04.2011 року строк дії Договору продовжений на три роки, тобто до 23.01.2013 року.

Додатковою угодою від 01.06.2011 року Орендодавця змінено з Управління житлового господарства Запорізької міської ради на Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.

Додатковою угодою від 22.12.2011 року Орендаря було змінено з ТОВ "Люза" на Приватне акціонерне товариство "Фарлеп-Інвест".

Додатковою угодою від 14.06.2013 року строк дії Договору продовжений до 23.01.2016 року. Додатковою угодою від 19.02.2016 року строк дії Договору продовжений до 23.01.2019 року.

Станом на 31.12.2018 року була проведена незалежна оцінка майна, за висновками якої ринкова вартість об`єкта оцінки становить 387 403,00 грн.

В зв`язку з проведенням оцінки об`єкта оренди та визначення його ринкової вартості 05.06.2019 року Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради підготовлена Додаткова угода, яка надана Приватному акціонерному товариству "Фарлеп-Інвест" 12.07.2019 року.

Згідно Додаткової угоди від 05.06.2019 року строк дії Договору продовжений на 2 роки 11 місяців - до 23.12.2021 року; Балансоутримувача змінено на Комунальне підприємство "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7".

Листом від 31.07.2019 року № 188/01-10/03-4 Приватним акціонерним товариством "Фарлеп-Інвест", який надійшов до Департаменту 01.08.2019 року, надано протокол розбіжностей до Додаткової угоди від 05.06.2019 року до Договору оренди № 670/13 нежитлового приміщення по вул. Богдана Хмельницького, 23, з наданням згоди щодо врегулювання розбіжностей, що залишились неврегульованими, у судовому порядку.

Розглянувши протокол розбіжностей до Додаткової угоди від 05.06.2019 року до Договору оренди № 670/13 нежитлового приміщення по вул. Богдана Хмельницького, 23, Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради листом від 16.08.2019 року № 3927/01/01-07 направив протокол узгодження розбіжностей та повідомив відповідача про передачу на розгляд суду розбіжностей, що залишилися неврегульованими.

Згідно із протоколом узгодження розбіжностей від 15.08.2019 року пункт 3.5 Додаткової угоди від 05.06.2019 року позивачем за первісним позовом запропоновано викласти в наступній редакції: "Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Сума ПДВ, нарахована в обсязі 100 відсотків на 30 % орендної плати, перераховується орендарем на поточний рахунок балансоутримувача".

Пославшись на те, що запропонована позивачем за первісним позовом редакція пункту 3.5 Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року в редакції від 05.06.2019 року, суперечить вимогам чинного законодавства, відповідач за первісним позовом відмовився від підписання протоколу узгодження розбіжностей від 15.08.2019 року та повернув непідписаними 3 примірники протоколу узгодження розбіжностей до Додаткової угоди від 05.06.2019 року до Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року в новій редакції від 05.06.2019 року.

Позивач за первісним позовом не згоден з пропозицією Орендаря не зазначати в Договорі пункт 3, який викладений в наступній редакції: дія пункту 1.1. цієї Додаткової угоди відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України розповсюджується на правові відносини, що виникли до її укладання, а саме з 11.08.2016 року.

Також, Орендар не згоден з пунктом 3.2. щодо застосування орендної плати, яка змінена у зв`язку із збільшенням орендованої площі, за період з 11.08.2016 року (дата проведення технічної інвентаризації) по 23.01.2019 року (дата пролонгації дії договору).

На думку позивача за первісним позовом пункти 1.1, 3.2 Додаткової угоди від 05.06.2019 року не суперечать чинному законодавству України та є правомірними.

Крім того, орендодавець застосовує орендну ставку в розмірі 40 %. При цьому, на думку орендаря, орендна ставка повинна бути застосована в розмірі 18 % відповідно до змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 року № 930 "Про внесення змін до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу" до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 "Про Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції їх розподілу"

Таким чином, позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом до відповідача про врегулювання розбіжностей та визнання укладеною в редакції Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради Додаткової угоди від 05.06.2019 року з врахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 15.08.2019 року до Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року нежитлового приміщення загальною площею 111,2 кв. м., розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Богдана Хмельницького, 23, укладеної між Приватним акціонерним товариством "Фарлеп-Інвест", Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Комунальним підприємством "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7".

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача за первісним позовом до місцевого господарського суду з даною позовною заявою.

Разом з тим, відповідач за первісним позовом також звернувся до місцевого господарського суду із зустрічною позовною заявою про визнання укладеною з 23.01.2019 року Додаткової угоди від 05.06.2019 року до Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року в редакції Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради з урахуванням змін, викладених в протоколі розбіжностей Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест" від 18.07.2019 року.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що внесення з 11.08.2016 року змін до пункту 1.1 Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року в новій редакції від 05.06.2019 року в частині збільшення площі орендованого приміщення шляхом застосування частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України є неправомірним. Внесення змін до пункту 1.1 Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року в новій редакції від 05.06.2019 року щодо збільшення площі переданого в оренду приміщення з 99,13 кв. м. до 111,2 кв. м. фактично призведе до передачі в оренду приміщення поза конкурсом, що є порушенням вимог Положення про порядок передачі в оренду об`єктів права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя. Інвентаризація приміщення по вул. Богдана Хмельницького, 23, переданого в оренду була зроблена 11.08.2016 року, а з позовом до суду позивач за первісним позовом звернувся лише 20.08.2019 року. Тобто, позивачем пропущений строк позовної давності в частині збільшення площі орендованого приміщення. Застосування пункту 3.1 Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року в новій редакції від 05.06.2019 року не має правових підстав та порушує права орендаря. Орендна плата Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року в редакції від 05.06.2019 року розрахункова величина, яку сторони повинні розраховувати на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786. 23.11.2016 року Постановою Кабінету Міністрів України № 930 "Про внесення змін до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу" було визначено орендну ставку 18 % за розміщення технічних засобів і антен операторів телекомунікацій, які надають послуги рухомого (мобільного) зв`язку, операторів та провайдерів телекомунікацій, які надають послуги доступу до Інтернету. Таким чином, на думку відповідача за первісним позовом, з 26.11.2016 року сторони мали привести Договір оренди від 23.01.2004 року № 670/13 в частині встановлення розміру орендної плати у відповідність до вимог чинного законодавства шляхом встановлення тарифу у розмірі 18 % від вартості об`єкту нерухомості та укласти відповідну додаткову угоду до Договору. ПрАТ "Фарлеп-Інвест" вважає, що пункт 3.5 Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року в редакції від 05.06.2019 року необхідно викласти в його редакції, оскільки відповідно до статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості, тобто виходячи з повної вартості орендної плати незалежно від розмежування вартості орендної плати у визначених договором розмірах. Таким чином, оскільки за умовами Договору, орендар самостійно здійснює розмежування платежів і проводить перерахування до бюджету належних 70 % орендної плати, то на рахунок балансоутримувача спрямовуються належні 30 % орендної плати та сума ПДВ, обчислена з повної вартості орендної плати. Дана правова позиція підтверджується судовою практикою, викладеною в постанові Вищого господарського суду України у справі № 6/41-713 від 15.06.2011 року.

23.12.2019 року до місцевого господарського суду від відповідача за первісним позовом надійшла заява до зустрічної позовної заяви, в якій зазначено, що у зустрічній позовній заяві допущено технічну описку щодо визнання укладеної з 23.01.2019 року Додаткової угоди замість визнання укладеної з 05.06.2019 року Додаткової угоди. Також, в порядку статті 42 Господарського процесуального кодексу України відповідач за первісним позовом просив суд: "Задовольнити зустрічний позов та визнати укладеною з 05 червня 2019 року Додаткову угоду від 05.06.2019 року до Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року в редакції Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради з урахуванням змін, викладених у протоколі розбіжностей Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест" від 18.07.2019 року.

Відповідно до частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Згідно із частиною 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Звертаючись до господарського суду із зустрічною позовною заявою, позивач, просив суд визнати укладеною з 23.01.2019 року Додаткову угоду від 05.06.2019 року до Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року в редакції Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради з урахуванням змін, викладених в протоколі розбіжностей ПрАТ "Фарлеп-Інвест" від 18.07.2019 року. Разом з тим, звертаючись із заявою до зустрічного позову, позивач вже просив визнати укладеною з 05.06.2019 року Додаткову угоду від 05.06.2019 року до Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року в редакції Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради з урахуванням змін, викладених в протоколі розбіжностей ПрАТ "Фарлеп-Інвест" від 18.07.2019 року; виключити з Додаткової угоди від 05.06.2019 року пункт 3; викласти пункти 3.1, 3.2, 3.5 Договору та Додаток № 1 до Договору оренди в новій редакції. Таким чином, заява до зустрічного позову, подана позивачем за зустрічним позовом є заявою про уточнення позовних вимог та містить зміну предмету позову. При цьому, ухвалою від 20.11.2019 року місцевий господарський суд відповідно до вимог статті 183 Господарського процесуального кодексу України закрив підготовче засідання та призначив справу для розгляду по суті в той самий день після закінчення підготовчого засідання. Отже, заява до зустрічного позову подана позивачем за зустрічним позовом 23.12.2019 року, тобто після закінчення підготовчого засідання.

За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення заяви про уточнення зустрічної позовної заяви без задоволення.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

3.3.1. Юридична оцінка доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4). У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Укладення, зміна або припинення договірних стосунків вимагає від їх сторін чітко вираженої волі та волевиявлення.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Підстави виникнення господарських зобов`язань визначені в статті 174 Господарського кодексу України. Зокрема, господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 2 статті 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до частин 1-3 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання.

Згідно із частинами 1, 2 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до частин 1-4 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

За змістом частини 5 статті 181 Господарського кодексу України сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Згідно із частинами 6-8 статті 181 Господарського кодексу України у разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Аналіз вищенаведених норм чинного законодавства дозволяє дійти висновку, що укладання господарського договору в судовому порядку можливе в таких випадках: якщо укладення договору є обов`язковим в силу закону, або якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, за згодою іншої сторони, передає до суду розбіжності, що залишились неврегульованими, у двадцятиденний строк з дати отримання протоколу розбіжностей.

Матеріали справи свідчать, що Приватне акціонерне товариство "Фарлеп-Інвест" з листом від 31.07.2019 року направило Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради протокол розбіжностей до Додаткової угоди від 05.06.2019 року до Договору оренди від 23.01.2004 року, в якому запропонувало виключити пункт 3 угоди та викласти редакцію пунктів 3.1., 3.2., 3.5., абзац 2 розділу 14 та Додатку № 1 до договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року.

Згідно з протоколом узгодження розбіжностей від 15.08.2019 року Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради була погоджена редакція пункту 3.5. та абзацу 2 розділу 14 договору. Зазначений протокол представниками ПрАТ "Фарлеп-Інвест" не було підписано.

Оскільки сторонами не було врегульовано розбіжності при укладенні Додаткової угоди від 05.06.2019 року до Договору оренди № 670/13, то такі розбіжності було правомірно передано на розгляд суду.

Щодо пропозиції відповідача за первісним позовом про виключення пункту 3 Додаткової угоди від 05.06.2019 року до Договору оренди від 23.01.2004 року № 760/13 нежитлового приміщення по вул. Богдана Хмельницького, 23 колегія суддів враховує наступне.

Як вбачається із змісту пункту 4 Додаткової угоди від 05.06.2019 року до Договору оренди від 23.01.2004 року № 670/13 дія цієї Додаткової угоди відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України розповсюджується на правові відносини, що виникли до її укладення, а саме з 23.01.2019 року.

Разом із тим, пунктом 3 спірної Додаткової угоди передбачено, що дія пункту 1.1 цієї Додаткової угоди відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України розповсюджується на відносини, що виникли до її укладення, а саме з 11.08.2016 року.

Відповідач за первісним позовом згідно з протоколом розбіжностей від 18.07.2019 року пропонує виключити вказаний пункт із Договору оренди.

Правомірність даного пункту Додаткової угоди позивач за первісним позовом обґрунтовував тим, що Договором оренди було передбачено, що орендарю надано нежитлове приміщення загальною площею 99,13 кв. м. Згідно даних ТОВ "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" станом на 11.08.2016 року нежитлове приміщення VII (поверх підвальний літ. А-3 по вул. Богдана Хмельницького, 23) складає 53,0 кв. м.; частина нежитлового приміщення № 25 (поверх І літ. А-3), якою користується орендар, складає 58,2 кв. м. Станом на 11.08.2016 року загальна площа, якою фактично користується орендар складає 111,2 кв. м., тобто площа є більшою на 12,07 кв. м.

Таким чином, необхідність визначення в Договорі оренди більшої площі орендованого приміщення позивач за первісним позовом пов`язує з фактом не вірно визначеної при укладенні Договору оренди фактичної площі орендованого приміщення.

Виходячи з положень частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України, сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Разом із тим, відповідач за первісним позовом заперечує проти визначення нового розміру площі орендованого приміщення з 11.08.2016 року, посилаючись на те, що площа орендованого приміщення була визначена при укладенні Договору оренди № 670/13від 23.01.2004 року та відповідна інформація містилася в оголошеннях про передачу майна в оренду. Крім цього, із позовом про внесення змін до Договору оренди в частині збільшення площі орендованого приміщення позивач за первісним позовом звернувся в строк, більший за 3 роки від часу проведення інвентаризації.

У відзиві на зустрічний позов Департамент комунальної власності і приватизації Запорізької міської ради посилався на ті обставини, що скан-копія технічного паспорту нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Богдана Хмельницького, 23, ним отримана лише у період з 08.08.2017 року по 08.12.2017 року.

Пунктом 7.4 Положення про порядок передачі в оренду об`єктів права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 27.04.2012 року № 42 зазначено, що зміни характеристик орендованого об`єкта нерухомого майна в частині площі, якщо такі зміни були встановлені встановлені поточною технічною інвентаризацією об`єкта, мають знайти відповідне відображення в договорі оренди. Зміни до договору вносяться шляхом укладення додаткової угоди без прийняття додаткових розпорядчих актів та отримання узгоджень.

Матеріали справи свідчать про те, що отримавши відомості ТОВ "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" щодо фактичного розміру площі орендованого приміщення позивач за первісним позовом не вжив будь-яких заходів щодо внесення змін до Договору оренди в частині розміру площі орендованого приміщення.

Звертаючись до ПрАТ "Фарлеп-Інвест" з листом від 14.05.2019 року про продовження дії Договору оренди на 2 роки 11 місяців Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради зазначив площу орендованого приміщення в розмірі 99,13 кв. м., тобто без врахування нових даних інвентаризації.

За наведених обставин, на відповідача за первісним позовом не може бути покладений обов`язок здійснювати оплату орендної плати з урахуванням збільшеної площі за весь період із дати виготовлення технічної документації на об`єкт ТОВ "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації", а саме з 11.08.2016 року до 23.01.2019 року. Так, пунктом 4 Додаткової угоди передбачено, що її дія поширюється на правовідносини, що виникли з 23.01.2019 року і цей факт не заперечується сторонами.

В зв`язку з чим, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що пункт 3 додаткової угоди щодо розповсюдження дії підпункту 1.1. цієї додаткової угоди на правовідносини , що виникли з 11.08.2016 року має бути виключений з додаткової угоди.

Щодо пункту 3.1 Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року в редакції Додаткової угоди від 05.06.2019 року слід враховувати наступне.

Редакція позивача за первісним позовом:

"Орендна плата визначається на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 (зі змінами від 14.09.2011 року № 961), рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 06.04.2011 року № 47 і складає 74 710,07 грн. (сімдесят чотири тисячі сімсот десять грн. 07 коп.) та 154 961,20 грн. (сто п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят одна грн. 20 коп.) на рік згідно з розрахунком (Додаток № 1)".

Редакція, запропонована відповідачем за первісним позовом:

"Орендна плата визначена на підставі умов Договору, постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 787 (зі змінами від 23.11.2016 року № 930), рішення Запорізької міської ради від 06.04.2011 року № 47 і складає 69 732,54 грн. (шістдесят дев`ять тисяч сімсот тридцять дві грн. 54 коп.) на рік згідно з розрахунком (додаток № 1)".

Матеріали справи свідчать про те, що з метою продовження дії Договору оренди № 670/13від 23.01.2004 року Департаментом комунальної власності і приватизації Запорізької міської ради запропоновано ПрАТ "Фарлеп-Інвест" укласти Додаткову угоду від 05.06.2019 року до Договору оренди з урахуванням даних, зазначених в новій незалежній оцінці майна, проведеної станом на 31.12.2018 року.

Із Додатку № 1 до Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року вбачається, що орендодавцем застосовано орендну ставку в розмірі 40 %. Разом з тим, орендар наполягає на застосуванні орендної ставки в розмірі 18 % відповідно до змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 року № 930 "Про внесення змін до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу" до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 "Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу".

Пунктом 1.2 Договору оренди передбачено, що приміщення передається в оренду для розміщення телекомунікаційного обладнання.

Згідно з пунктом 5.1 Договору оренди орендар зобов`язується використовувати орендоване приміщення виключно за його призначенням, визначеним умовами цього Договору.

Рішенням Запорізької міської ради від 06.04.2011 року № 47 передбачено, що при оренді нерухомого майна права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя застосовуються ставки орендної плати, які затверджуються Кабінетом Міністрів України для об`єктів права державної власності, за винятком випадків, передбачених пунктами 2-4 даного рішення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 786 "Про Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу" встановлено, що орендна ставка в розмірі 40 % застосовується для офісних приміщень операторів телекомунікацій, які надають послуги рухомого (мобільного) зв`язку, операторів та провайдерів телекомунікацій, які надають послуги доступу до Інтернету. Орендна ставка в розмірі 18 % застосовується для розміщення технічних засобів і антен операторів телекомунікацій, які надають послуги рухомого (мобільного) зв`язку, операторів та провайдерів телекомунікацій, які надають послуги доступу до Інтернету.

Пунктом 1 додаткової угоди від 25.01.2012 року орендна ставка згідно з рішенням Запорізької міської ради від 06.04.2011 року № 47 встановлюється в розмірі 40 % (розміщення телекомунікаційного обладнання).

Таким чином, ставка у розмірі 40 % застосована Додатковою угодою до прийняття вказаної вище Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 року № 930 "Про внесення змін до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу". У зазначеній постанові прямо не визначено порядку застосування відповідних змін до Договорів, що вже укладені до дати набрання нею чинності.

Разом із тим, сторони не позбавлені права при укладенні нової додаткової угоди внести зміни щодо застосування ставки орендної плати з урахуванням змін, внесених Кабінетом Міністрів України до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу.

Статтею 21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін.

Згідно з пунктом 3.6. Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року розмір орендної плати може бути переглянутий на вимогу однієї із сторін в разі зміни розрахунку цін, тарифів і ставок та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до положень частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, а у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно пункту 5 рішення Запорізької міської ради від 06.04.2011 року № 47 Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради здійснює заходи щодо перерахунку за згодою сторін розміру орендної плати за чинними договорами оренди з метою приведення орендних ставок у відповідність до норм цього рішення.

Вказане рішення передбачає при визначенні орендної плати нерухомого майна права комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя застосування ставок орендної плати, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, згідно з наведеними нормами права ставка орендної плати має встановлюватися не на розсуд сторін, а відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 року № 930 передбачено застосування до об`єктів розміщення технічних засобів і антен операторів, телекомунікацій, які надають послуги рухомого мобільного зв`язку, операторів та провайдерів телекомунікацій, які надають послуги доступу до Інтернету орендної ставки за використання нерухомого майна у розмірі 18 %.

Згідно з довідкою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації Приватне акціонерне товариство "Фарлеп-Інвест" знаходиться в реєстрі операторів, провайдерів телекомунікації із видами діяльності щодо надання послуг з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, надання послуг доступу до Інтернету.

За наведених обставин, обґрунтованою є пропозиція ПрАТ "Фарлеп-Інвест" відображена в протоколі розбіжностей від 18.07.2019 року щодо визначення орендної плати на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995року № 787 (зі змінами від 23.11.2016 року № 930). Розмір орендної плати складає 69 732,54 грн. на рік згідно з розрахунком, наведеним в Додатку № 1 до Договору оренди.

При цьому, Додаток № 1 до Договору оренди, який в протоколі розбіжностей від 18.07.2019 наведено з урахуванням ставки орендної плати 18 % та вартості майна згідно з його оцінкою має бути викладено в редакції відповідача за зустрічним позовом.

Щодо пункту 3.2 Договору оренди від 23.01.2004 року в редакції Додаткової угоди від 05.06.2019 року колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Редакція позивача за первісним позовом:

"За серпень 2016 року орендна плата без ПДВ складає 11 187,83 грн. (одинадцять тисяч сто вісімдесят сім грн. 83 коп.). Оплата з 11.08.2016 року по 23.01.2019 року. Орендна плата розраховується та спрямовується орендарем з 11.08.2016 року по 30.09.2018 року до місцевого бюджету на розрахунковий рахунок № 8006 УК у Дніпровському районі м. Запоріжжя, МФО 899998, , код платежу 22080401, банк отримувача Казначейство України (ЕАП). За січень 2019 року орендна плата без ПДВ складає 13 042,56 грн. (тринадцять тисяч сорок дві грн. 56 копі.). Оплата з 23.01.2019 року".

Редакція відповідача за первісним позовом:

"За січень 2019 року орендна плата без ПДВ складає 5 869,16 грн. (п`ять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять грн. 16 коп.). Оплата з 23.01.2019 року".

Таким чином, орендар не згоден з вказаним пунктом Договору оренди щодо застосування орендної плати, яка змінена у зв`язку із збільшенням орендованої площі за період з 11.08.2016 року (дата проведення технічної інвентаризації) по 23.01.2019 року (дата пролонгації дії Договору).

Аналізуючи вище пункт 3 Додаткової угоди щодо розповсюдження дії пункту 1.1. Додаткової угоди на правові відносини сторін з 11.08.2016 року апеляційний господарський суд встановив, що пункт 3 Додаткової угоди має бути виключений з Додаткової угоди. За таких обставин необґрунтованим є визначення в пункті 3.2. Додаткової угоди базового розміру орендної плати за серпень та встановлення періоду такої оплати з 11.08.2016 року по 23.01.2019 року.

Разом із тим, слід погодитись із запропонованою в протоколі розбіжностей до Додаткової угоди від 05.06.2019 року до Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року редакцією відповідача за зустрічним позовом, згідно з якою за січень 2019 року орендна плата має без ПДВ складати 5 869,16 грн., що узгоджується із розрахунком, який міститься в Додатку № 1 до Договору оренди. Оплата має здійснюватись з 23.01.2019 року.

Щодо пункту 3.5 Договору оренди № 670/13 в редакції від 05.06.2019 року слід враховувати наступне.

Згідно протоколу узгодження розбіжностей від 15.08.2019 року до Додаткової угоди від 05.06.2019 року до Договору оренди від 23.01.2004 року № 670/13 нежитлового приміщення по вул. Богдана Хмельницького, 23:

- редакція орендодавця: "Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України";

- редакція орендаря: "Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Сума ПДВ, нарахована в обсязі 100 відсотків від орендної плати, перераховується орендарем на поточний рахунок балансоутримувача";

- редакція, погоджена орендодавцем з урахуванням редакції орендаря: "Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Сума ПДВ, нарахована в обсязі 100 відсотків на 30 % орендної плати, перераховується орендарем на поточний рахунок балансоутримувача".

Відповідно до пункту 14.1.178 Податкового кодексу України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування ПДВ є операції платника податку з постачання товарів та послуг, місце постачання яких знаходиться на митній території України.

Слід звернути увагу, що порядок нарахування, сплати і повернення сум податків регулюється спеціальними нормами податкового законодавства, а спори з питань оподаткування не відносяться до компетенції господарських судів і вирішуються в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, обґрунтованою є редакція пункту 3.5. Договору, запропонована позивачем за первісним позовом, згідно з якою нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Щодо абзацу 2 розділу 14 Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року в редакції Додаткової угоди від 05.06.2019 року апеляційний господарський суд враховує, що сторони не мають заперечень стосовно зазначеної у даному розділі особи балансоутримувача - Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7".

За таких обставин, відсутня необхідність у врегулюванні відповідних розбіжностей.

Виходячи із фактичних обставин справи, судом першої інстанції зроблено неправильні висновки про задоволення первісного позову та відсутність підстав для часткового задоволення зустрічних позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест".

3.3.2. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин щодо врегулювання розбіжностей, які виникли між сторонами під час укладення Додаткової угоди від 05.06.2019 року до Договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року.

З огляду на зазначене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути змінено шляхом викладення його резолютивної частини в новій редакції.

3.3.3. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 881,50 грн. покладаються на позивача за первісним позовом.

Керуючись статтями 275-282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 23.12.2019 року у справі № 908/2223/19 змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

"Первісні позовні вимоги Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради до Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест" - задовольнити частково.

Зустрічні позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест" до Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради задовольнити частково.

Врегулювати розбіжності та визнати укладеною додаткову угоду від 05.06.2019 року до договору оренди № 670/13 від 23.01.2004 року нежитлового приміщення загальною площею 111,2 кв. м., розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Б. Хмельницького, 23, між Приватним акціонерним товариством "Фарлеп-Інвест", Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради та Комунальним підприємством "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання № 7" в редакції Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради за виключенням пункту 3 додаткової угоди, пунктів 3.1., 3.2. договору та додатку № 1 до договору оренди, які викласти в редакції, запропонованій Приватним акціонерним товариством "Фарлеп-Інвест" у протоколі розбіжностей від 18.07.2019 року, а саме:

Виключити пункт 3 додаткової угоди щодо розповсюдження дії підпункту 1.1. цієї додаткової угоди на правовідносини , що виникли з 11.08.2016 року.

Пункт 3.1. договору: "Орендна плата визначена на підставі умов договору, постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року № 787 (зі змінами від 23.11.2016 року № 930), рішенням Запорізької міської ради від 06.04.2011 року № 47 і складає 69 732 (шістдесят дев`ять тисяч сімсот тридцять дві) грн., 54 коп. на рік згідно з розрахунком (додаток № 1)".

Пункт 3.2. договору: "За січень 2019 року орендна плата без ПДВ складає 5 869 (п`ять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять) грн. 16 коп. Оплата з 23.01.2019 року".

Додаток № 1 до Договору оренди № 670 від 23.01.2004 року:

"Розрахунок орендної плати

Орендар: Приватне акціонерне товариство "ФАРЛЕП-ІНВЕСТ"

Адреса: вул. Богдана Хмельницького,23 Площа: 111,2 кв. м.

Опл.м. = Опл.р /12

Мета використання: розміщення телекомунікаційного обладнання.

Опл.р. = Вп х Сор %/100% де:

Опл.р.- орендна плата за рік;

Опл.м.- орендна плата за місяць;

Вп-вартість майна визначена експертним шляхом,

Сор - ставка орендної плати, %

Вартість майна станом на 31.12.2018 становить 387 403,00 грн. на площу 111,2 кв. м.

Опл. р.= 387 403,00 грн. х 18 % / 100% = 69 732,54 грн. на рік

Опл.м.= 69 732,54 грн. /12 міс. = 5 811,05, грн. на місяць

Опл.м. (січень 2019) = 5 811,05 грн. х Іінф.01.2019 = 5 811,05 грн. х 1,010 = 5 869,16 грн.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається "Орендарем" самостійно шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць".

В задоволенні решти вимог первісного та зустрічного позовів відмовити".

Стягнути з Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради на користь Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест" 2 881,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. Видачу наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 14.08.2020 року.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя Ю.Б. Парусніков