ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2020 р. Справа№ 910/13570/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Буравльова С.І.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

За участю представників:

Від позивача1: не з`явився;

Від позивача 2: Самсонович О.А. ( ордер серія КВ №471772 від 03.08.2020);

Від відповідача: Скрипець Т.А. ( довір. №122д від 27.12.19);

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" та Публічного акціонерного товариства "Трансамміак"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.05.2020

у справі № 910/13570/19 (суддя Гумега О.В.)

за позовом 1.Публічного акціонерного товариства "Трансамміак"

2.Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот"

до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак"

про визнання права, зобов`язання вчинити дії, внесення змін до контракту та стягнення 795 825, 65 дол.США

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі №910/13570/19 вирішено роз`єднати позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Трансамміак" та Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак":

1) визнати право ПАТ "Тольяттіазот" та ПАТ "Трансамміак" на отримання від ДП "Укрхімтрансаміак" щотижневих проміжних Актів передачі-прийому рідкого аміаку для транспортування по аміакопроводу до ОПЗ, складених на підставі приладів обліку на Насосній станції 9 (НС-9), згідно умов п. 3.2 Контракту № 026/А/2007 про надання послуг з транзиту аміаку рідкого через територію України магістральним трубопроводом від 24.12.2007;

2) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформлювати та надати ПАТ "Тольяттіазот" та ПАТ "Трансамміак" Акти здачі-приймання аміаку рідкого російського походження, відповідно до п. 3.1 Контракту, з зазначенням в ньому показів приладів обліку на КС-15, на підставі яких було розраховано обсяг відтранспортованого аміаку ПАТ "Тольяттіазот" до ОПЗ, та з виключенням слів "поставлено" та "поставлено в аммиакопровод для транспортировки";

3) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформляти та надавати ПАТ "Тольяттіазот" та ПАТ "Трансамміак" щотижневі акти згідно п. 3.2 Контракту з зазначенням показів приладів обліку на НС-9;

4) стягнути з ДП "Укрхімтрансаміак" на користь ПАТ "Тольяттіазот" вартість втрат в 2018 році, в розмірі 795 825,65 дол. США;

5) внести до Контракту зміни шляхом визнання укладеною Додаткової угоди до Контракту № 026/А/2007 від 24 грудня 2007 року в редакції, наведеній в прохальній частині позовної заяви,

виділивши їх у самостійні провадження.

2. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак":

1) визнати право ПАТ "Тольяттіазот" на отримання від ДП "Укрхімтрансаміак" щотижневих проміжних Актів передачі-прийому рідкого аміаку для транспортування по аміакопроводу до ОПЗ, складених на підставі приладів обліку на Насосній станції 9 (НС-9), згідно умов п. 3.2 Контракту;

2) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформлювати та надати ПАТ "Тольяттіазот" Акти здачі-приймання аміаку рідкого російського походження, відповідно до п. 3.1 Контракту, з зазначенням в ньому показів приладів обліку на КС-15, на підставі яких було розраховано обсяг відтранспортованого аміаку ПАТ "Тольяттіазот" до ОПЗ, та з виключенням слів "поставлено" та "поставлено в аммиакопровод для транспортировки";

3) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформляти та надавати ПАТ "Тольяттіазот" щотижневі акти згідно п. 3.2 Контракту з зазначенням показів приладів обліку на НС-9;

4) стягнути з ДП "Укрхімтрансаміак" на користь ПАТ "Тольяттіазот" вартість втрат в 2018 році, в розмірі 795 825,65 дол. США;

5) внести до Контракту зміни шляхом визнання укладеною Додаткової угоди до Контракту № 026/А/2007 від 24 грудня 2007 року в редакції, наведеній в прохальній частині позовної заяви, -

розглядати в межах справи № 910/13570/19.

3. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Трансамміак" до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак":

1) визнати право ПАТ "Трансамміак" на отримання від ДП "Укрхімтрансаміак" щотижневих проміжних Актів передачі-прийому рідкого аміаку для транспортування по аміакопроводу до ОПЗ, складених на підставі приладів обліку на Насосній станції 9 (НС-9), згідно умов п. 3.2 Контракту;

2) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформлювати та надати ПАТ "Трансамміак" Акти здачі-приймання аміаку рідкого російського походження, відповідно до п. 3.1 Контракту, з зазначенням в ньому показів приладів обліку на КС-15, на підставі яких було розраховано обсяг відтранспортованого аміаку ПАТ "Тольяттіазот" до ОПЗ, та з виключенням слів "поставлено" та "поставлено в аммиакопровод для транспортировки";

3) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформляти та надавати ПАТ "Трансамміак" щотижневі акти згідно п. 3.2 Контракту з зазначенням показів приладів обліку на НС-9;

4) внести до Контракту зміни шляхом визнання укладеною Додаткової угоди до Контракту № 026/А/2007 від 24 грудня 2007 року в редакції, наведеній в прохальній частині позовної заяви, -

виділити у самостійне провадження з наступним присвоєнням цим вимогам окремого номеру справи.

4. Залишити без розгляду позов Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак" у справі № 910/13570/19 з такими позовними вимогами:

1) визнати право ПАТ "Тольяттіазот" на отримання від ДП "Укрхімтрансаміак" щотижневих проміжних Актів передачі-прийому рідкого аміаку для транспортування по аміакопроводу до ОПЗ, складених на підставі приладів обліку на Насосній станції 9 (НС-9), згідно умов п. 3.2 Контракту;

2) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформлювати та надавати ПАТ "Тольяттіазот" Акти здачі-приймання аміаку рідкого російського походження, відповідно до п. 3.1 Контракту, з зазначенням в ньому показів приладів обліку на КС-15, на підставі яких було розраховано обсяг відтранспортованого аміаку ПАТ "Тольяттіазот" до ОПЗ, та з виключенням слів "поставлено" та "поставлено в аммиакопровод для транспортировки";

3) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформляти та надавати ПАТ "Тольяттіазот" щотижневі акти згідно п. 3.2 Контракту з зазначенням показів приладів обліку на НС-9;

4) стягнути з ДП "Укрхімтрансаміак" на користь ПАТ "Тольяттіазот" вартість втрат в 2018 році, в розмірі 795 825,65 дол. США;

5) внести до Контракту зміни шляхом визнання укладеною Додаткової угоди до Контракту № 026/А/2007 від 24 грудня 2007 року в редакції, наведеній в прохальній частині позовної заяви.

Ухвала місцевого господарського суду (в частині, що підлягає оскарженню відповідно до вимог ГПК України - залишення без розгляду позову) ґрунтується на тому, що:

- між ПАТ «Тольяттіазот» та ДП «Укрхімтрансаміак» укладено угоду про передачу спору на вирішення міжнародного комерційного арбітражу;

- ДП «Укрхімтрансаміак» до початку розгляду справи по суті подано клопотання, яке містить заперечення проти вирішення спору у господарському суду з підстав наявної між сторонами угоди ;

- в матеріалах справи відсутні докази, що арбітражна угода між ПАТ «Тольяттіазот» та ДП «Укрхімтрансаміак» про передачу спору на вирішення МКАС при ТПП України є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Не погоджуючись з ухвалою, відповідач 2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Північний апеляційний господарський суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судовою колегією встановлено, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині роз`єднання позовних вимог (п.1 резолютивної частини ухвали), щодо позовних вимог ПАТ «Тольяттіазот» до ДП «Укрхімтрансаміак» (п.2 резолютивної частини ухвали) розглядати в межах справи №910/13570/19, позовні вимоги ПАТ « Трансамміак» виділити у самостійне провадження з наступним присвоєнням окремого номеру справи (п.3 резолютивної частини ухвали), відповідно до вимог ст. 255 ГПК України не оскаржується, отже в даному апеляційному провадженні переглядається ухвала суду від 28.05.2020 в частині залишення позову без розгляду (п.4 резолютивної частини ухвали).

В апеляційній скарзі позивач 2 зазначає про те, що:

- ПАТ «Трансаміак», ПАТ «Тольяттіазот» та ДП «Укрхімтрансаміак» не досягалася угода про передачу спору (ів), що виникає(ють) між ними, на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для застосування судом положень п.7 ч.1 ст. 226 ГПК України до спільної позовної заяви ПАТ «Трансамміак» та ПАТ «Тольяттіазот».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 ( в частині залишення позову Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак" без розгляду), справу № 910/13570/19 призначено до розгляду на 04.08.2020.

24.07.2020 надійшла заява ПАТ «Трансамміак» про приєднання до апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот", в якій ПАТ «Трансамміак» просить задовольнити заяву, апеляційну скаргу ПАТ «Тольяттіазот» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2020 прийнято до провадження заяву Публічного акціонерного товариства "Трансамміак" про приєднання до апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі № 910/13570/19, заяву Публічного акціонерного товариства "Трансамміак" про приєднання до апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі № 910/13570/19 розглянути сумісно з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" на дане судове рішення.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині: роз`єднання позовних вимог (п.1 резолютивної частини ухвали), щодо позовних вимог ПАТ «Тольяттіазот» до ДП «Укрхімтрансаміак» (п.2 резолютивної частини ухвали) розглядати в межах справи №910/13570/19, виділення у самостійне провадження з наступним присвоєнням окремого номеру справи позовних вимог ПАТ « Трансамміак» (п.3 резолютивної частини ухвали), відповідно до вимог ст. 255 ГПК України не оскаржується, отже в даному апеляційному провадженні переглядається ухвала суду від 28.05.2020 про залишення позову без розгляду (п.4 резолютивної частини ухвали).

В заяві ПАТ « Трансамміак» про приєднання до апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі № 910/13570/19, позивач 1 зазначає про те, що:

- судове рішення про залишення позову без розгляду прийнято після та у звязку з роз`єднанням судом першої інстанції позовних вимог в окреме провадження, яке в свою чергу відбулось з грубим порушенням норм процесуального законодавства України та фактично є не роз`єднанням позовних вимог, а роз`єднанням позивачів, що взагалі не передбачено положеннями ГПК України.

Від відповідача (27.07.2020) надійшов відзив на апеляцйну скаргу, в якому відповідач зазначає про те, що:

- позивач 2 навмисно ігнорує той факт, що ухвалою від 28.05.2020 суд виділив позовні вимоги позивача 1 в самостійне провадження, а розгляд позовних вимог позивача 2 до відповідача вирішив розглядати в рамках справи №910/13570/19, тобто сторонами спору у справі №910/13570/19 залишилися ПАТ «Тольяттіазот» - позивач 2 та Державне підприємство «Укрхімтрансаміак» - відповідач;

- суд залишив без розгляду не спір між трьома сторонами ПАТ «Трансамміак» - позивач 1, ПАТ «Тольяттіазот» - позивач 2 та ДП «Укрхімтрансаміак», та саме щодо цього спору, суд, встановивши наявність арбітражної угоди про передачу данного спору, що виник в рамках виконання контракту, на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, та наявність заперечення відповідача щодо розгляду даного спору господарським судом, правомірно застосував приписи п.7 ч.1 ст. 226 ГПК України.

В судове засідання апеляційного господарського суду 04.08.2020 не з`явився представник позивача 1.

Від позивача 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обгрунтоване тим, що на дату призначеного судового засідання щодо перегляду ухвали від 28.05.2020, ПАТ «Тольяттіазот» отримало від ДП «Укрхімтрасаміак» копію відзиву на апеляційну скаргу на ухвалу від 28.05.2020 з доданими до них документами тільки 03.08.2020р., що унеможливлює реалізацію ПАТ «Тольяттіазот» права на підготовку та подання у встановлений в ухвалі від 13.07.2020 строк пояснення на відзив на апеляційну скаргу.

Колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання позивача 2 про відкладення розгляду справи, оскільки воно не відповідає вимогам ст. 216, 202 ГПК України.

Крім того, колегія суддів зазначає про те, що до відзиву на апеляційну скаргу відповідачем додано докази направлення копій відзиву на апеляційну скаргу з додатками позивачам у справі.

При вирішенні питання про можливість розгляду справи у відсутності представника позивача 1 колегією суддів враховано, що про час та місце розгляду справи позивач 1 повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, явка учасників судового процесу не визнана обов`язковою, неявка представника позивача, повідомного належним чином, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги у справі по суті, судова колегія ухвалила розгляд апеляційної скарги у справі без участі представника позивача 1.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача 2 та відповідача судовою колегією встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем-1 (ПАТ "Трансамміак") та позивачем-2 (ПАТ "Тольяттіазот") в порядку ст. 47 ГПК України спільно подано позов до Господарського суду міста Києва з пред`явленням таких вимог до ДП "Укрхімтрансаміак" (відповідача):

1) визнати право ПАТ "Тольяттіазот" та ПАТ "Трансамміак" на отримання від ДП "Укрхімтрансаміак" щотижневих проміжних Актів передачі-прийому рідкого аміаку для транспортування по аміакопроводу до ОПЗ, складених на підставі приладів обліку на Насосній станції 9 (НС-9), згідно умов п. 3.2 Контракту № 026/А/2007 про надання послуг з транзиту аміаку рідкого через територію України магістральним трубопроводом від 24.12.2007 (далі - Контракт або Контракт № 026/А/2007 від 24.12.2007) (далі - вимога-1);

2) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформлювати та надати ПАТ "Тольяттіазот" та ПАТ "Трансамміак" Акти здачі-приймання аміаку рідкого російського походження, відповідно до п. 3.1 Контракту, з зазначенням в ньому показів приладів обліку на КС-15, на підставі яких було розраховано обсяг відтранспортованого аміаку ПАТ "Тольяттіазот" до ОПЗ, та з виключенням слів "поставлено" та "поставлено в аммиакопровод для транспортировки" (далі - вимога-2);

3) зобов`язати ДП "Укрхімтрансаміак", починаючи з січня 2018 р., оформляти та надавати ПАТ "Тольяттіазот" та ПАТ "Трансамміак" щотижневі акти згідно п. 3.2 Контракту з зазначенням показів приладів обліку на НС-9 (далі - вимога-3);

4) стягнути з ДП "Укрхімтрансаміак" на користь ПАТ "Тольяттіазот" вартість втрат в 2018 році, в розмірі 795 825,65 дол. США (далі - вимога-4);

5) внести до Контракту зміни шляхом визнання укладеною Додаткової угоди до Контракту № 026/А/2007 від 24 грудня 2007 року в редакції, наведеній в прохальній частині позовної заяви (далі - вимога-5).

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем прав та інтересів позивачів у зв`язку з неналежним виконанням умов Контракту № 026/А/2007 від 24.12.2007 щодо приймання-передачі обсягів вантажу, прийнятого для перевезення, що спричинило втрати аміаку позивача-2 у великому розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач-1 (ПАТ "Трансамміак") та позивач-2 (ПАТ "Тольяттіазот") є юридичними особами, які зареєстровані та діють відповідно до законодавства Російської Федерації, а відповідач (ДП "Укрхімтрансаміак") - юридичною особою, яка зареєстрована та діє відповідно до законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів пов`язаних із здійсненням господарської діяльності та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 365 ГПК України передбачено, що іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 366 ГПК України підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У міжнародному праві категорія "підсудність" застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду господарських справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Отже, на господарські справи з іноземним елементом поширюються як загальні, так і спеціальні правила територіальної підсудності. Основним питанням при розгляді справи з іноземним елементом є з`ясування судом питання про те, чи поширюється його територіальна компетенція на розгляд даної справи.

Вирішуючи питання підсудності справ з іноземним елементом, суди України відповідно до вимог ст. 3, 366 ГПК України повинні керуватися як нормами ГПК України, так і нормами Закону України "Про міжнародне приватне право" та нормами відповідних міжнародних договорів.

Наведену правову позицію викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 17.03.2020 у справі № 907/930/15.

Відповідно до ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Судом першої інстанції встановлено, що Контракт № 026/А/2007 від 24.12.2007, на підставі якого позивачами спільно пред`явлено даний позов до відповідача, укладений між позивачем-2 та відповідачем.

У розділі 8 цього Контракту міститься арбітражна угода (застереження). Пунктом 8.2 Контракту сторони узгодили, що всі спори і розбіжності, що виникли по цьому Контракту, чи в зв`язку з ним, які не були врегульовані шляхом переговорів, підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення в МКАС при ТПП України відповідно до його Регламенту. Арбітражний суд складається з трьох арбітрів. Місце проведення засідання арбітражного суду м. Київ, України. Мова арбітражного розгляду - російська. Право України. Рішення арбітражного суду є обов`язковим і остаточним для кожної із сторін.

Розглянувши клопотання відповідача від 27.02.2020 в частині роз`єднання позовних вимог, судом встановлено наступне.

Позивачами об`єднано позовні вимоги у спільній позовній заяві на підставі ст. 47, ч. 1 ст. 173 ГПК України.

Відповідно до частини 6 статті 173 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Судом першої інстанції з урахованням обставин даної справи, зокрема те, що Контракт, на підставі якого позивачами подано спільний позов, укладено між позивачем-2 та відповідачем, Контракт містить арбітражне застереження, з огляду на подане відповідачем клопотання від 27.02.2020 стосовно роз`єднання позовних вимог, роз`єднано позовні вимоги ПАТ "Трансамміак" та ПАТ "Тольяттіазот" до ДП "Укрхімтрансаміак", виділивши їх у самостійні провадження на підставі частини 6 статті 173 ГПК України, що сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

18.02.2020 та 27.02.2020 від відповідача надійшли клопотання про закриття провадження у справі № 910/13570/19 в частині позовних вимог, заявлених ПАТ "Тольяттіазот" (позивач-2).

Судом першої інстанції встановлено наступне.

У якості підстави для закриття провадження у справі № 910/13570/19 в частині позовних вимог, заявлених ПАТ "Тольяттіазот", відповідач визначає приписи ст.231 ГПК України.

Підставою для закриття провадження у справі за позовом ПАТ "Тольяттіазот" до ДП "Укрхімтрансаміак" відповідач визначає приписи п. 1 ч.1 ст. 231 ГПК України, згідно яких господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Суд дійшов висновку, що клопотання від 27.02.2020 в частині закриття провадження у справі № 910/13570/19 за позовом ПАТ "Тольяттіазот" до ДП "Укрхімтрансаміак" задоволенню не підлягає, оскільки визначена п.1ч.1 статті 231 ГПК України підстава для закриття провадження у даному випадку відсутня.

У якості підстави для закриття провадження у справі за позовом ПАТ "Трансамміак" до ДП "Укрхімтрансаміак" відповідач визначає приписи п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, згідно яких господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання від 27.02.2020 в частині закриття провадження у справі за позовом ПАТ "Трансамміак" до ДП "Укрхімтрансаміак" на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Стаття 231 ГПК містить норму, визначену у пункті 5 частини 1 цієї статті, згідно якої господарський суд закриває провадження у справі, якщо після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконаною.

Арбітражна угода (застереження) була укладена між сторонами Контракту до відкриття провадження у справі № 910/13570/19, яке було відкрито ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 № 910/13570/19. Наведене, в свою чергу, виключає можливість застосування приписів п. 5 ч. 1 ст. 231 ГПК України як підстави для закриття провадження у справі № 910/13570/19 в частині позовних вимог, заявлених ПАТ "Тольяттіазот".

Враховуючи вищевикладене, в клопотанні від 18.02.2020 про закриття провадження у справі № 910/13570/19 в частині позовних вимог, заявлених ПАТ "Тольяттіазот", на підставі п.5 ч.1 ст. 231 ГПК України судом першої інстанції відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач заперечував проти вирішення спору у справі № 910/13570/19 (за позовом ПАТ "Тольяттіазот" до ДП "Укрхімтрансаміак") в господарському суді в порядку п.7 ч.1 ст.226 ГПК України.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Згідно частини 5 статті 4 ГПК України, угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 22 ГПК України:

1. Спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім:

1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті;

2) спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7-13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, з урахуванням частини другої цієї статті;

3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.

2. Спори, передбачені пунктом 3 частини першої статті 20 цього Кодексу, що виникають з договору, можуть бути передані на вирішення міжнародного комерційного арбітражу лише на підставі арбітражної угоди, укладеної між юридичною особою та всіма її учасниками.

Цивільно-правові аспекти спорів, зазначених у пунктах 2, 7 частини першої, пункті 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі, можуть бути передані на вирішення міжнародного комерційного арбітражу.

3. Будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

За загальним правилом, неарбітрабельними є спори, які віднесені до виключної підсудності державних судів та не можуть бути передані на розгляд до арбітражу. Оцінюючи, чи є спір арбітрабельним, необхідно враховувати суб`єктний склад учасників спору та предмет спору.

Наведену правову позицію викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 17.03.2020 у справі № 907/930/15.

ПАТ "Тольяттіазот" не надано обґрунтування, що даний спір (що виник на підставі Контракту, укладеного між позивачем-2 та відповідачем) не може бути переданий на розгляд до арбітражу.

Відповідно до визначення статті 1 Закону України "Про міжнародне приватне право" (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин), іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

- хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

- об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

- юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Згідно з частиною 1 статті 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що суди (суди України) можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

У частинах 2, 4 статті 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися, зокрема, спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном. Цей Закон не зачіпає дії будь-якого іншого закону України, в силу якого певні спори не можуть передаватися до арбітражу або можуть бути передані до арбітражу тільки згідно з положеннями іншими, ніж ті, що є в цьому Законі.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітраж - це будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України.

Стаття 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" передбачає, що арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається в письмовій формі. Угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, електронними повідомленнями, якщо інформація, що міститься в них, є доступною для подальшого використання, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням інших засобів електрозв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, або шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, в яких одна із сторін стверджує наявність угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди.

Відповідно до статті 2 Конвенції про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень (Нью-Йорк, 10 червня 1958 року), підписантом якої є Україна (дата набрання чинності для України 08 січня 1961 року), кожна Договірна держава визнає письмову угоду, за якою сторони зобов`язуються передавати в арбітраж всі або деякі спори, що виникли чи можуть виникнути між ними у зв`язку з конкретними чи іншими правовідносинами, об`єкт яких може бути предметом арбітражного розгляду.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" (в чинній редакції) суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що:

- суди можуть приймати до свого провадження та розглядати справи з іноземним елементом, однак наведене не стосується тих випадків, коли між сторонами спору укладено арбітражну угоду, яка є дійсною, не втратила чинність та щодо якої не встановлено неможливості її виконання, оскільки суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, зобов`язаний, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу;

- господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди.

Подібну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28.08.2018 по справі № 906/493/16 та Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постановах від 01.04.2019 у справі №910/4272/18, від 24.07.2019 у справі №904/3096/18, від 16.01.2020 у справі № 908/2743/18.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості."

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Контракт № 026/А/2007 був укладений між позивачем-2 та відповідачем 24.12.2007.

У розділі 8 Контракту міститься арбітражна угода (застереження), зокрема, у п. 8.2 Контракту сторони узгодили, що всі спори і розбіжності, що виникли по цьому Контракту, чи в зв`язку з ним, які не були врегульовані шляхом переговорів, підлягають передачі на розгляд і остаточне вирішення в МКАС при ТПП України відповідно до його Регламенту. Арбітражний суд складається з трьох арбітрів. Місце проведення засідання арбітражного суду м. Київ, України. Мова арбітражного розгляду - російська. Право України. Рішення арбітражного суду є обов`язковим і остаточним для кожної із сторін.

ПАТ "Тольяттіазот" та ДП "Укрхімтрансаміак" вільно, самостійно, на власний розсуд, тобто за волевиявленням обох сторін уклали вищевказану угоду, докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

В свою чергу, наведені приписи п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України та ч. 1 ст. 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" передбачають саме імперативний обов`язок суду залишити позов без розгляду не просто по факту, що сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення міжнародного комерційного арбітражу, а саме, якщо будь-яка із сторін цієї угоди, зокрема і відповідач, попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору і не пізніше початку розгляду справи по суті.

Тобто, фактично законодавець дає сторонам можливість як за волевиявленням всіх сторін укласти арбітражу угоду, так і за їх спільним волевиявленням змінити арбітражну підсудність та розглядати справу у відповідному господарському суді України, яке виражається в тому, що одна зі сторін угоди передає спір до такого суду і жодна зі сторін вказаної арбітражної угоди не заявляє заперечень проти цього до подання своєї першої заяви щодо суті спору і до початку розгляду справи по суті. Наведену правову позицію викладено Касаційним господарським судом у постанові від 16.01.2020 у справі № 908/2743/18.

Доводи позивачів в апеляційній скарзі про те, що оскільки між ПАТ "Трансамміак", ПАТ "Тольяттіазот" та ДП "Укрхімтрансаміак" не досягалася угода про передачу спору(ів), що виникають між ними, на розгляд міжнародного арбітражу, виключає поширення дії норм ст. 22 ГПК України на правовідносини сторін даного спору, судовою колегією не можуть бути покладені в основу рішення, оскільки той факт, що між ПАТ "Трансамміак", ПАТ "Тольяттіазот" та ДП "Укрхімтрансаміак" не досягалася угода про передачу спору(ів) на розгляд міжнародного арбітражу, не позбавляє ДП "Укрхімтрансаміак", як сторону Контракту, права заперечувати проти вирішення спору в господарському суді, що, в свою чергу, має наслідком застосування судом приписів п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Таким чином, враховуючи, що:

- між ПАТ "Тольяттіазот" та ДП "Укрхімтрансаміак" укладено угоду про передачу спору на вирішення міжнародного комерційного арбітражу;

- ДП "Укрхімтрансаміак" до початку розгляду справи по суті 18.02.2020 та 27.02.2020 подано клопотання, які містять заперечення проти вирішення спору за позовом ПАТ "Тольяттіазот" до ДП "Укрхімтрансаміак" у господарському суді з підстав наявної між сторонами угоди про передачу справи на вирішення міжнародного комерційного арбітражу, а також ДП "Укрхімтрансаміак" повторно висловлене таке клопотання у запереченнях від 21.04.2020;

- такі клопотання та заперечення подані ДП "Укрхімтрансаміак" до подання ним першої заяви щодо суті спору (ч. 2 ст. 161 ГПК України);

- в матеріалах справи відсутні докази, що арбітражна угода між ПАТ "Тольяттіазот" та ДП "Укрхімтрансаміак" про передачу спору (що виникає у сторін Контракту і пов`язаний з Контрактом) на вирішення МКАС при ТПП України є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана,

місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав відповідно до п.7 ч.1 ст.226 ГПК України для залишення без розгляду позову Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак" у справі № 910/13570/19.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 (в частині залишення позову Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак" без розгляду) не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.255, 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" та Публічного акціонерного товариства "Трансамміак" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 (в частині залишення позову Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак" без розгляду) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 у справі № 910/13570/19 (в частині залишення позову Публічного акціонерного товариства "Тольяттіазот" до Державного підприємства "Укрхімтрансаміак" без розгляду) залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/13570/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 07.08.2020

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.В. Кропивна

С.І. Буравльов