ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" серпня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1265/20

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача : не з`явився;

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС РЕНТАЛС" до відповідача Фізичної особи-підприємця Сафронова Юрія Володимировича про стягнення 307 152,47 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

07.05.2020 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС РЕНТАЛС" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №1306/20) до відповідача - Фізичної особи-підприємця Сафронова Юрія Володимировича про стягнення 307 152,47 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.05.2020р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу прийнято розглядати за правилами спрощеного позовного провадження та підготовче засідання призначено на "11" червня 2020 р. о 10:00 год.

01.06.2020р. до канцелярії Господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання за вх.№13936/20 про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням внесенням змін згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2020р. №239 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" установлено з 12.03.2020р. до 24.04.2020р. на усій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням внесенням змін згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.2020р. "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" установлено термін дії карантину до 11.05.2020р. на усій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням внесенням змін згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2020р. "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" установлено термін дії карантину до 22.06.2020р. на усій території України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020р. №540-IХ розділ Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України доповнено п. 4 такого змісту: "Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.06.2020р. було відкладено судове засідання на "02" липня 2020 р. о 10:30 год.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням внесенням змін згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2020р. "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" установлено термін дії карантину до 31.07.2020р. на усій території України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.07.2020р. було відкладено судове засідання на "16" липня 2020 р. о 11:20 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.07.2020р. було відкладено судове засідання на "04" серпня 2020 р. о 16:30 год.

У даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України Про доступ до судових рішень).

Представник відповідача Фізичної особи-підприємця Сафронова Юрія Володимировича в судові засідання по справі не з`явився, правом на відзив в порядку ст. 165 ГПК України не скористався. Ухвали господарського суду Одеської області були направлені за належною адресою відповідача, що підтверджується Витягом з ЄДР від 12.06.2020р., а тому за приписами ч.7 ст.120ГПК України відповідач вважається повідомленим належним чином про відкриття провадження у справі.

За приписами ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не було надано жодного клопотання про відкладення розгляду справи, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", з метою запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, що не позбавляє суд можливості прийняти рішення за наявними матеріалами справи.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Одеської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

04.08.2020р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані позивачем докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Як встановлено господарським судом, 27 березня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС РЕНТАЛС» (надалі - Орендодавець) та ФОП Сафронов Юрій Володимирович (надалі - Орендар) було укладено Договори оренди №№ ТР/ПВ-А21, ТР/ПВ-А24 (надалі - Договори).

Відповідно до п.1. розділу 1 «Предмет Договору» Договорів, Позивач надав Відповідачу у тимчасове платне користування частини нежитлового приміщення загальною площею 35,24 кв.м.( згідно внутрішньої дислокації №№ А21,А24) (надалі Об`єкти), розташованого в Торгівельному ринку за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 110.

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС РЕНТАЛС» є власником нежитлової будівлі торгівельно-розважального центру за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 110.

Право власності підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.02.2018р.; індексний номер витягу: 113534740; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; номер запису про право власності: 24751248, виданий державним реєстратором Хоменко Ю. А., КП «Реєстраційна служба Одеської області».

Актами приймання-передачі від 01 грудня 2017 р. Об`єкти були переданні у користування Відповідачу.

Відповідно до умов Договорів, Відповідач зобов`язаний з 1 по 5 число кожного місяця вносити плату за користування Об`єктами (орендна плата) за поточний місяць на поточний рахунок Позивача згідно виставленого рахунку та відшкодовувати Відповідачеві всі витрати по оплаті спожитих комунальних послуг. (п.4.1. і п.4.2. розділу 4 «Орендна плата, інші платежі і порядок розрахунків» Договорів).

Відповідно до п.3.3.3. розділу 3 «Права та обов`язки Сторін» Договорів, Відповідач зобов`язаний вносити своєчасно плату за користування Об`єктами та інші платежі в порядку і на умовах, передбачених Договорами.

Пунктом 3.3.18. розділу 3 «Права та обов`язки Сторін» Договорів, Обов`язок по своєчасному отриманню рахунку на оплату орендної плати і інших платежів покладається на Орендаря. Не отримання, рахунків, за будь-яких підстав, не може служити підставою для несплати орендної плати і інших платежів.

Всупереч своїм зобов`язанням відповідач несвоєчасно сплачував орендну плату та не відшкодовував позивачеві всі витрати по оплаті спожитих комунальних послуг, що призвело до виникнення заборгованості за двома вищезазначеними Договорами, яка становить 70 057,24грн.

11.01.2019р. позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення за вих.№11-юр про необхідність погасити заборгованість за Договорами.

Однак вказане повідомлення було залишено відповідачем без відповіді, заборгованість не погашено.

Відповідно до вимог п. 5.1. розділу 5 «Відповідальність Сторін і особливі умови» Договорів, за невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань Сторони несуть відповідальність відповідно до цих Договорів та чинного законодавства України.

Згідно п.5.2. розділу 5 «Відповідальність Сторін і особливі умови» Договорів, за порушення термінів внесення плати за користування Об`єктами і інших платежів, передбачених цими Договорами (розділ 4), Відповідач сплачує Позивачеві пеню у розмірі 2,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення (включаючи день оплати), а також відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмірі 150% річних. Пеня нараховується без обмеження 6-ти місячного терміну і підлягає стягненню в межах термінів позовної давності.

Відповідно до ст.ст.1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996р. №543/96-ВР (із змінами та доповненнями), який регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача інфляційне зростання за Договором оренди №ТР/ПВ-А21 від 27.03.2017р. у розмірі - 3 573,13грн., 150% річних за період користування чужими грошима за Договором оренди №ТР/ПВ-А21 від 27.03.2017р. у розмірі - 99 869,54грн., пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми заборгованості за кожен день прострочення за Договором оренди №ТР/ПВ-А21 від 27.03.2017р. у розмірі - 22 265,25грн., інфляційне зростання за Договором оренди №ТР/ПВ-А24 від 27.03.2017р. у розмірі - 3 231,89грн., 150% річних за період користування чужими грошима за Договором оренди №ТР/ПВ-А24 від 27.03.2017р. у розмірі - 88 390,26грн. та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми заборгованості за кожен день прострочення за Договором оренди №ТР/ПВ-А24 від 27.03.2017р. у розмірі - 19 766,05грн.

Неналежне виконання Фізичною особою-підприємцем Сафроновим Юрієм Володимировичем своїх зобов`язань за Договором оренди №ТР/ПВ-А21 від 27.03.2017р. та Договором оренди №ТР/ПВ-А24 від 27.03.2017р. перед Товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС РЕНТАЛС" і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідач згідно Витягу з ЄДР припинив свою підприємницьку діяльність з 30.08.2018 року.

Дійсно з матеріалів справи вбачається, що Сафронов Юрій Володимирович за власним рішення припинив підприємницьку діяльність 30.08.2018р., що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № від 12.06.2020, реєстратором 30.08.2018 внесено запис № 2120309 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця Сафронова Юрія Володимировича.

Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли щодо виконання фізичною особою-підприємцем умов господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача з втратою статусу фізичної особи-підприємця не припинилися.

Суд зазначає, що у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеним договором не припиняється, а продовжує існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном (п. 4.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18).

Отже, у разі припинення суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (виключення з відповідного реєстру) її зобов`язання за Договором не припиняються, тобто відповідач повинен продовжувати належним чином виконувати умови чинного Договору.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані сторонами докази, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Приписами ч.ч.1, 2 ст. 20 ГК України встановлено, що держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Згідно з ст. 173 ГК України зазначено, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України , відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 27 березня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС РЕНТАЛС» (надалі - Орендодавець) та ФОП Сафронов Юрій Володимирович (надалі - Орендар) було укладено Договори оренди №№ ТР/ПВ-А21, ТР/ПВ-А24 (надалі - Договори).

Відповідно до п.1. розділу 1 «Предмет Договору» Договорів, Позивач надав Відповідачу у тимчасове платне користування частини нежитлового приміщення загальною площею 35,24 кв.м.( згідно внутрішньої дислокації №№ А21,А24) (надалі Об`єкти), розташованого в Торгівельному ринку за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 110.

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС РЕНТАЛС» є власником нежитлової будівлі торгівельно-розважального центру за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 110.

Право власності підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.02.2018р.; індексний номер витягу: 113534740; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; номер запису про право власності: 24751248, виданий державним реєстратором Хоменко Ю. А., КП «Реєстраційна служба Одеської області».

Актами приймання-передачі від 01 грудня 2017 р. Об`єкти були переданні у користування Відповідачу.

Відповідно до умов Договорів, Відповідач зобов`язаний з 1 по 5 число кожного місяця вносити плату за користування Об`єктами (орендна плата) за поточний місяць на поточний рахунок Позивача згідно виставленого рахунку та відшкодовувати Відповідачеві всі витрати по оплаті спожитих комунальних послуг. (п.4.1. і п.4.2. розділу 4 «Орендна плата, інші платежі і порядок розрахунків» Договорів).

Відповідно до п.3.3.3. розділу 3 «Права та обов`язки Сторін» Договорів, Відповідач зобов`язаний вносити своєчасно плату за користування Об`єктами та інші платежі в порядку і на умовах, передбачених Договорами.

Пунктом 3.3.18. розділу 3 «Права та обов`язки Сторін» Договорів, Обов`язок по своєчасному отриманню рахунку на оплату орендної плати і інших платежів покладається на Орендаря. Не отримання, рахунків, за будь-яких підстав, не може служити підставою для несплати орендної плати і інших платежів.

11.01.2019р. позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення за вих.№11-юр про необхідність погасити заборгованість за Договорами.

Однак вказане повідомлення було залишено відповідачем без відповіді, заборгованість не погашено.

Всупереч своїм зобов`язанням відповідач несвоєчасно сплачував орендну плату та не відшкодовував позивачеві всі витрати по оплаті спожитих комунальних послуг, що призвело до виникнення заборгованості за двома вищезазначеними Договорами, яка становить 70 057,24грн.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця Сафронова Юрія Володимировича заборгованість за двома вищезазначеними Договорами, яка становить 70 057,24грн., підлягають судом задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статтей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частина 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 216, ст. 218 Господарського кодексу України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько- правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбаченим цим Кодексом, іншими законами та договором. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойка (пеня) штраф, то вона підлягає стягненню у повному розмірі незалежно від відшкодування збитків.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Згідно з ч. З ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до вимог п. 5.1. розділу 5 «Відповідальність Сторін і особливі умови» Договорів, за невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань Сторони несуть відповідальність відповідно до цих Договорів та чинного законодавства України.

Згідно п.5.2. розділу 5 «Відповідальність Сторін і особливі умови» Договорів, за порушення термінів внесення плати за користування Об`єктами і інших платежів, передбачених цими Договорами (розділ 4), Відповідач сплачує Позивачеві пеню у розмірі 2,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення (включаючи день оплати), а також відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмірі 150% річних. Пеня нараховується без обмеження 6-ти місячного терміну і підлягає стягненню в межах термінів позовної давності.

Відповідно до ст.ст.1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996р. №543/96-ВР (із змінами та доповненнями), який регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок сум інфляційного зростання, 150% річних за період користування чужими грошима та пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми заборгованості за кожен день прострочення за двома вищезазначеними Договорами, наданий позивачем, господарський суд встановив, що такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, здійснений належним чином, у зв`язку з чим позовні вимоги в даній частині підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано, в судові засідання відповідач не з`являвся хоча заздалегідь був повідомлений про дату час та місце судового засідання.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 20 73, 74, 76, 86, 126, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС РЕНТАЛС" до відповідача Фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 307 152,47 грн. - задовольнити.

2.Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС РЕНТАЛС» (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 25, ) загальну суму заборгованості за Договором оренди № ТР/ПВ-А21 від 27 березня 2017 р. у розмірі 163 066,18 грн (сто шістдесят три тисячі шістдесят шість гривень 18 копійок), що складається з: 37 358,26 грн (тридцять сім тисяч триста п`ятдесят вісім гривень 26 копійок) суми заборгованості з орендної плати та суми заборгованості з відшкодування комунальних послуг в розмірі, 3 573,13 грн (три тисячі п`ятсот сімдесят три гривні 13 копійок) інфляційного зростання, 99 869,54 грн (дев`ятсот дев`ять тисяч вісімдесят шістдесят дев`ять гривень 59 копійок) 150% річних за період користування чужими грошима, 22 265,25 грн (двадцять дві тисячі двісті шістдесят п`ять гривень 25 копійок) пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми заборгованості за кожен день прострочення.

3.Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС РЕНТАЛС» (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 25, ) загальну суму заборгованості за Договором оренди № ТР/ПВ-А24 від 27 березня 2017 р. у розмірі 144 086,29 грн (сто сорок чотири тисячі вісімдесят шість гривень 29 копійок), що складається з: 32 698,98 грн (тридцять дві тисячі шістсот дев`яносто вісім гривень 98 копійок) суми заборгованості з орендної плати та суми заборгованості з відшкодування комунальних послуг в розмірі, 3 231,89 грн (три тисячі двісті тридцять одна гривня 89 копійок) інфляційного зростання, 88 390,26 грн (вісімдесят вісім тисяч триста дев`яносто гривен 26 копійок) 150% річних за період користування чужими грошима, 19 766,05 грн (дев`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят шість гривень 05 копійки) пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми заборгованості за кожен день прострочення та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4607,28 грн. (чотири тисячі шістсот сім гривень 28 копійок.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України

Повний текст складено 10 серпня 2020 р.

Суддя С.Ф. Гут