ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2020м. ДніпроСправа № 904/2723/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу

за позовом Комунального підприємства "Кривбасводоканал" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

до Фізичної особи-підприємця Терлецького Володимира Йосиповича (м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області)

про стягнення заборгованості зі плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до систем централізованого водовідведення у загальному розмірі 14 294 грн. 56 коп.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Терлецького Володимира Йосиповича (далі - відповідач) заборгованість зі плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до систем централізованого водовідведення у загальному розмірі 14 294 грн. 56 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 11 714 грн. 75 коп. - основний борг;

- 1 522 грн. 92 коп. - пеня;

- 820 грн. 03 коп. - 7% штрафу;

- 70 грн. 29 коп. - інфляційні втрати;

- 166 грн. 57 коп. - 3% річних.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення № 846 від 21.12.2007 в частині повної та своєчасної оплати рахунку № 143 від 07.10.2019 на суму 11 714 грн. 75 коп., який було виставлено в оплату додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями у систему централізованого водовідведення за період з 29.06.2019 по 26.09.2019. Так, вказана в рахунку плата була розрахована позивачем у відповідності до пункту 6.8. Правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення м. Кривого Рогу № 79 від 13.02.2019. За прострочення виконання зобов`язання з оплати вказаного рахунку на підставі пункту 3.2. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 16.10.2019 по 12.04.2020 в сумі 1 522 грн. 92 коп. та на підставі пункту 5.1. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 7% вартості у сумі 820 грн. 03 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з листопада 2019 року по березень 2020 року у сумі 70 грн. 29 коп. та 3% річних за період прострочення з 16.10.2019 по 12.04.2020 у сумі 166 грн. 57 коп.

Ухвалою суду від 26.05.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву (вх. суду № 24671/20 від 05.06.2020), які до цього надходила на електронними засобами зв`язку (вх. суду № 24265/20 від 03.06.2020) в яких він проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на наступне

- відповідач дійсно підписав акт від 26.09.2019, але своїм підписом підтвердив лише факт відбору проб; зауважень до процедури не мав;

- представниками позивача відповідачу не було роз`яснено право про можливість відбору паралельної проби згідно з пунктом 4.10 Правила № 79;

- з 26.09.2019 по 23.12.2019 ніяких листів, претензій, повідомлень, актів тощо від КП "Кривбасводоканал" відповідач не отримував; отримано листа 23.12.2019 про інвентаризацію дебіторської заборгованості № 13741 від 13.12.2019;

- для з`ясування виникнення заборгованості відповідач особисто звернувся до начальника інспекції промислового водовідведення Приступи Ксенії Олександрівни, від якої дізнався про причин нарахування 11 714 грн. 73 коп. і того ж дня від неї отримав повідомлення № 10529 від 03.10.2019;

- дізнавшись про перевищення у відібраних пробах допустимих концентрацій забруднюючих речовин, відповідач не погодився з результатами досліджень хіміко-бактеріологічної лабораторії та надіслав позивачу лист про свою незгоду (лист від 02.01.2020). Відповіді на цей лист відповідач не отримав;

- крім того, відповідач не отримав жодних претензій, повідомлень, рахунків (зокрема рахунку № 143 від 07.10.2019), про який йдеться в позовній заяви.

Від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 26026/22 від 15.06.2020), в якій він не погоджується з доводами відповідача та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на таке:

- укладаючи двосторонній Акт розмежування балансової належності мереж водовідведення та експлуатаційної відповідальності сторін від 18.12.2007 КП "Кривбасводоканал" та ФОП Терлецький В.Й. визначили місце відбору проб стічних вод, а саме: каналізаційний колодязь КК2, чим останній взяв на себе відповідальність за якість стічних проб, що надходять до каналізаційного колодязя КК2;

- пунктом 1.2. Правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення м. Кривого Рогу № 79 від 13.02.2019 передбачено сферу дії Правил, а саме: ці Правила поширюються на суб`єктів господарювання, які надають послуги з централізованого водовідведення (відведення та/або очищення стічних вод) (надалі - виробники), на юридичних осіб незалежно від форм власності, фізичних осіб-підприємців, фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність і взяті на облік як самозайняті особи в контролюючих органах згідно з Податковим кодексом України, які скидають стічні води до систем централізованого водовідведення Кривого Рогу або безпосередньо в каналізаційні очисні споруди міста (надалі - споживачі);

- правовідносини між сторонами регулюються не тільки укладеним договором, а також Законами України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", "Про житлово-комунальні послуги", відповідними нормативно-правовими актами у сфері надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення, у тому числі: Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженими Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 27.06.2008 № 190 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 за № 936/15627 (далі за текстом - Правила № 190), "Правилами приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення" та "Порядком визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення", затвердженими наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316 (далі - Правила № 316), "Правилами приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення м. Кривого Рогу", затвердженими рішенням Криворізької міської ради від 13.02.2019 № 79 (далі - Правила № 79);

- у розділ "Зауваження споживача" Акту № 302 від 26.09.2019 ніяких зауважень представником споживача внесено не було. Пропозицій щодо відбору паралельної проби зі сторони споживача не надходило. Відповідач не скористався своїм правом, наданим споживачу пунктом 4.10 Правил № 79, та не ініціював проведення паралельного та арбітражного аналізу контрольної проби;

- відповідно до пункту 4.6. Правил № 79 відбір контрольних проб стічних вод споживачів виконує раптово представник виробника протягом доби, не погоджуючи зі споживачами заздалегідь;

- механізм проведення контролю за скиданням стічних вод до системи централізованого водовідведення м. Кривого Рогу чітко визначений розділом 4 Правил № 79;

- згідно з пунктом 4.1. Правил № 79, якість контрольної проби визначається контрольним аналізом лабораторії виробника відповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" і вимог чинного законодавства України та підтверджується документами встановленого зразка: актом відбору проб стічних вод і протоколом дослідження якості стічних вод;

- акт про відбір проб стічних вод № 302 від 26.09.2019, Протокол № 743 від 01.10.2019 дослідження якості стічних вод є належними та допустимими доказами порушення відповідачем вимог щодо скидання споживачами до системи централізованого водовідведення м. Кривого Рогу забруднень, що кількісно та якісно не відповідають вимогам Правил № 79;

- позивачем була нарахована відповідачу додаткова плата за скид споживачем стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин, що встановлено контрольним аналізом, Актом про відбір проб стічних вод № 302 від 26.09.2019 та Протоколом № 743 від 01.10.2019 дослідження якості стічних вод, у розмірі 11 714 грн. 75 коп. за період з 29.06.2019 по 26.09.2019, на був виставлений рахунок № 143 від 07.10.2019, який було відправлено позивачем відповідачу 10.10.2019 цінним листом від 08.10.2019 вих. № 10672;

- на адресу відповідача також було направлено розрахунок величини додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями ФОП Терлецький В.Й. до системи централізованого водовідведення міста Кривого Рогу за період з 29.06.2019 по 26.09.2019, та рахунок № 143 від 07.10.2019 на суму 11 714 грн. 75 коп. з описом вкладення до цінного листа.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

З приводу строку вирішення даного спору суд вважає за необхідне вказати таке.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Провадження у даній справі було відкрито ухвалою суду від 26.05.2020.

При цьому, господарським судом під час розгляду даної справи враховано, що на підставі рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 та відповідно до положень статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215, від 25.03.2020 № 239, від 04.05.2020 № 343, з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, з 12.03.2020 по 22.05.2020 на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 було внесено зміни до постанови від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", а саме: продовжено період карантину до 22.06.2020. В подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500 продовжено період карантину до 31.07.2020; постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 продовжено період карантину до 31.08.2020.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Разом з тим, у відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

В той же час, відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла до 17.07.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 731-IX від 18.06.2020, який набрав чинності 17.07.2020, та яким були внесені зміни до пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, - процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30.03.2020, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Отже, строк на вирішення даної справи господарським судом не є порушеним.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Ухвалою суду від 26.05.2020, з урахуванням вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу у 5-ти денний строк з дня отримання від позивача відповіді на відзив (за наявності) надати суду, а також усім учасникам справи заперечення з урахуванням вимог частин третьої - шостої статті 165 та статті 167 ГПК України.

При цьому, слід відзначити, що вказані в ухвалі строки для надання вказаних заперечень були продовження в силу закону (пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України). Таким чином, відповідачу була надана можливість у строки, визначені, зокрема, пунктом 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, надати заперечення протягом всього строку дії карантину (до 17.07.2020 - дня, в який набули чинності зміни до вказаної процесуальної норми).

В подальшому, з набранням чинності 17.07.2020 змін, якими було скасовано автоматичне продовження строків та надано можливість протягом 20 днів (з 17.07.2020 по 05.08.2020) звернутися із клопотанням про їх продовження, відповідач з таким клопотанням до суду не звертався.

Враховуючи положення пункту 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України у діючій редакції, відповідач мав подати заперечення в строк по 05.08.2020 включно.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 12.08.2019 строк на подання заперечень, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 731-IX від 18.06.2020, який набрав чинності 17.07.2020, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання заперечень та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Більше того, суд відзначає, що правова позиція у даному спорі була викладена відповідачем у запереченнях від 05.06.2020 (а.с.55).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, а також доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з наявністю підстав для стягнення плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до систем централізованого водовідведення.

Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" утворено відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Цивільного та Господарського кодексів України. Засновником підприємства та власником його майна є територіальна громада міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради (пункти 1.1. та 1.2. Статуту підприємства). Відповідно до пунктів 2.1. та 2.2 Статуту комунального підприємства "Кривбасводоканал" підприємство створене з метою отримання прибутку за рахунок виробництва та надання послуг з центрального водопостачання та водовідведення населенню, підприємствам, установам та організаціям. Основними напрямками діяльності підприємства є, зокрема, забезпечення потреб населення та інших споживачів послугами водопостачання, транспортування питної води споживачам по водопровідним мережам; забезпечення транспортування стічних вод по колекторам та каналізаційним мережам, їх очищення на очисних спорудах.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зі змісту статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" вбачається, що до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, серед яких централізоване водопостачання та централізоване водовідведення.

Згідно з вимогами пунктів 2.1. та 2.2. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 (далі - Правила № 190), договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України "Про питну воду і питне водопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги". Істотні умови договору між виробником та споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення визначаються відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до частин 1 та 3 статті 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є:

1) споживачі (індивідуальні та колективні);

2) управитель;

3) виконавці комунальних послуг.

Згідно із статтею 19 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" № 2918-ІІІ від 10.02.2002 укладення договору між підприємством водопостачання та споживачем на надання послуг з водопостачання є обов`язковим.

Відповідно до статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 №1875-ІУ, який був чинний у період виникнення боргу (далі - Закон № 1875-ІУ), споживач комунальних послуг зобов`язаний укласти договір та оплачувати спожиті комунальні послуги.

Наказом Міністерства житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 затверджено "Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовід ведення в населених пунктах України" (далі - Правила № 190), які визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316 затверджено "Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення" та "Порядок визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення" (далі - Правила № 316).

З метою забезпечення в м. Кривому Розі дії механізму приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, відповідно до вимог статей 13, 13-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", пункту 4 розділу І Правил № 316 рішенням Криворізької міської ради від 13.02.2019 № 79 затверджено "Правила приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення м. Кривого Рогу" (далі - Правила №79).

Між Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" (далі - позивач, КП "Кривбасводоканал") та Фізичною особою-підприємцем Терлецьким Володимиром Йосиповичем (далі - відповідач, ФОП Терлецький В.Й., споживач) укладено у письмовій формі договір № 846 від 21.12.2007 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення (далі - договір, а.с.14-18).

Згідно з пунктами 1.1-1.3 зазначеного договору, виробник зобов`язується забезпечити споживача питною водою, виробником якої є ДПП "Кривбаспромводопостачання" з якістю, що відповідає Держстандарту 2874-82 "Вода питна", та прийняти від нього стічні води (на підставі Правил № 2202 від 29.09.2004), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити питну воду за встановленими тарифами згідно наданої заявки орієнтовно в обсязі 1140 м3/рік, а також стічні води в обсязі 756 м3/рік.

Відповідно до пункту 1.2. договору зазначений об`єкт користування водопостачанням та водовідведенням: автосервіс з кафетерієм та магазином непродовольчих товарів, м. Кривий Ріг, вул. Кимівська.

Відповідно до пункту 1.5. договору вода подається споживачу при наявності водовимірювальних приладів, встановлених за рахунок споживача, своїми силами, згідно з технічними умовами виробника, та зазначено дані про встановлені засоби обліку води: водолічильник КВ 25, заводський номер № 302095, начальні показання 00257, місце встановлення: вул. Кимівська.

Засоби обліку води беруться виробником на абонентський облік після їх опломбування представником виробника в місцях їх приєднання до трубопроводів. Неопломбовані засоби обліку до експлуатації не допускаються (пункт 1.7. договору).

Всі водолічильники в обумовлені паспортом строки, підлягають повірці з встановленням пломби з перевірочним тавром Держстандарту (пункт 1.9. договору).

Відповідно до пункту 1.12. договору кількість стічних вод, що надходять до каналізації, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел

водопостачання (з врахуванням втрат води на технологічні потреби), згідно з показниками приладів обліку.

Згідно з пунктом 1.13. договору за кількісний та якісний склад стічних вод субабонента повну відповідальності несе споживач.

Відповідно до пункту 2.1. договору тарифи на послуги водопостачання та водовідведення на день підписання договору затверджені рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 852 від 12.12.2007 та складає: за 1 м3 з ПДВ: вода питна -3,06 грн.; стоки - 3,16 грн.

Відповідно до пункту 2.2. договору у разі затвердження нових тарифів на послуги водопостачання та водовідведення, виробник письмово повідомляє споживача, згідно з діючим законодавством України без додаткового узгодження розмірів та термінів введення нових тарифів.

Відповідно до пункту 3.1. договору розрахунки за надані послуги водопостачання та водовідведення здійснюються споживачем у грошовій формі протягом трьох банківських днів після пред`явлення платіжного доручення, рахунку або квитанції. Можливі інші форми оплати наданих послуг, які не суперечать діючому законодавству України.

Відповідно до пункту 3.7. договору величина плати за скидання стічних вод в комунальну каналізаційну мережу розраховується згідно з пунктом 6 "Правил приймання стічних вод в комунальну каналізаційну мережу м. Кривого Рогу". При перевищенні вмісту забруднюючих речовин у стічних водах у контрольному колодязі споживача, в порівнянні з встановленими у Дозволі на скидання стічних вод, останній сплачує КП "Кривбасводоканалу" додаткову плату, яка нараховується з урахуванням встановленого нормативу плати за скидання понаднормативних забруднень та коефіцієнтом кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми.

Відповідно до пункту 4.2. договору споживач взяв на себе зобов`язання, зокрема:

- своєчасно вносити плату за надані послуги на умовах договору;

- не перешкоджати здійсненню контролю "Кривбасводоканал" за технічним станом водопровідних мереж та обладнання;

- забезпечити можливість проведення "Кривбасводоканал" у будь-який час доби контролю за скидом стічних вод включаючи надання необхідних відомостей та присутність свого представника.

Відповідно до пункту 4.3. договору відповідальною особою за водопостачання та водовідведення об`єктів споживача, цілісність пломб на них та пристроїв водомірного вузла Споживача призначено Терлецького В.Й.

Точки розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виробника до споживача зазначені у актах розмежування балансової належності, які є невід`ємною частиною договору (пункт 6.1 договору).

Згідно з пунктом 9.1 договору набирає чинності з 21.12.2007 і діє в частині надання послуг водопостачання і водовідведення до 29.05.2009, а в частині здійснення розрахунків за надані послуги - до повного погашення заборгованості.

Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна сторона не заявить про намір його розірвати або внести в нього зміни (пункт 9.2. договору).

Водокористувачі зобов`язані дотримуватися встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території (пункт 3 частини 1 статті 44 Водного кодексу України).

Відповідно до підпункту 4.5. пункту 1. розділу II Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення" № 316 від 01.12.2017 виробники повинні, зокрема контролювати якість, кількість і режим скидання стічних вод споживачами; здійснювати раптовий відбір контрольних проб, пред`являти підприємствам у встановленому порядку рахунки на оплату за скид понаднормативних забруднень із застосуванням коефіцієнта кратності. який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень, при порушенні як цих Правил, так і місцевих Правил приймання. Порядок та періодичність відбору проб визначаються в місцевих Правилах приймання.

Згідно з пунктом 2 Правил № 316 підприємства зобов`язані, виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки Водоканалу за надані послуги; дотримуватись установлених Водоканалом кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках підприємства; оплачувати рахунки на оплату за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників.

Пунктом 6 розділу VI Правил № 316 встановлено, що з метою контролю якості стічних вод споживачів, виробник здійснює відбір контрольних проб. Виявлені в цих пробах перевищення допустимих концентрації (далі - ДК) забруднюючих речовин у стічних водах є достатньою підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень. Відбір контрольних проб стічних вод споживачів виконує уповноважений представник виробника, що фіксується у спеціальному журналі або акті, який підписують як представник виробника, так і представник споживача.

Пунктом 1.2 Правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення м. Кривого Рогу № 79 від 13.02.2019 передбачено сферу дії Правил, а саме: ці Правила поширюються на суб`єктів господарювання, які надають послуги з централізованого водовідведення (відведення та/або очищення стічних вод) (надалі - виробники), на юридичних осіб незалежно від форм власності, фізичних осіб-підприємців, фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність і взяті на облік як самозайняті особи в контролюючих органах згідно з Податковим кодексом України, які скидають стічні води до систем централізованого водовідведення Кривого Рогу або безпосередньо в каналізаційні, очисні споруди міста (надалі - споживачі).

Позивач відповідно до підпункту 4.5. пункту 1 розділу II Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення № 316 від 01.12.2017 та підпункту 3.1.5 розділу 3 Правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення м. Кривого Рогу №79 від 13.02.2019, виконуючи свій обов`язок щодо контролю за якістю, кількістю і режимом скидання стічних вод споживачами, здійснив раптовий відбір контрольних проб на об`єкті відповідача:

26.09.2019 на підставі договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення № 846 від 21.12.2007 та "Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення м. Кривого Рогу", затвердженими рішенням виконкому Криворізької міської ради від 13.02.2019 № 79 (далі - Правила № 79), з метою здійснення контролю за якістю стічних вод, що надходять до системи централізованого водовідведення м. Кривого Рогу, у контрольному колодязі КК2, з каналізаційного випуску, згідно з Актом розподілу балансової належності мереж водовідведення й експлуатаційної відповідальності сторін від 08.12.2007 на об`єкті ФОП Терлецький В.Й.; за адресою: вул.Збагачувальна (стара назва вул. Кимівська), 1г, у присутності представника - Терлецького В.Й. було здійснено відбір проб стічних вод (проба № 201, контрольна, арбітражна), про що складено відповідний Акт про відбір проб стічних вод № 302 від 26.09.2019, підписаний як представниками КП "Кривбасводоканал" так і ФОП ТЕрлецьким В.Й. (а.с.19).

У розділ "Зауваження споживача" Акту № 302 від 26.09.2019 ніяких зауважень представником споживача внесено не було. Пропозицій щодо відбору паралельної проби зі сторони споживача не надходило.

Отже, відповідач не скористався своїм правом, наданим споживачу пунктом 4.10 Правил № 79, та не ініціював проведення паралельного та арбітражного аналізу контрольної проби.

Вказане свідчить про необґрунтованість заперечень відповідача щодо непогодження з порушенням, встановленими за наслідками відбору проб 26.09.2019. Відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджено відсутність порушення.

Згідно з пунктом 6.1. договору, точки в яких здійснюється передача послуг від КП "Кривбасводоканал" до споживача, зазначені в Акті розмежування балансової належності мереж водовідведення та експлуатаційної відповідальності сторін, який є невід`ємною частиною договору.

Укладаючи даний двосторонній Акт розмежування балансової належності мереж водовідведення та експлуатаційної відповідальності сторін від 18.12.2007, КП "Кривбасводоканал" та ФОП Терлецький В.Й. визначили місце відбору проб стічних вод, а саме: каналізаційний колодязь КК2, чим останній взяв на себе відповідальність за якість стічних проб, що надходять до каналізаційного колодязя КК2.

Згідно з пунктом 4.11 Правил № 79, якість контрольної проби визначається контрольним аналізом лабораторії виробника відповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" і вимог чинного законодавства України та підтверджується документами встановленого зразка: актом відбору проб стічних вод і протоколом дослідження якості стічних вод.

Відповідно до результатів хімічного аналізу контрольної проби № 201 стічних вод споживача ФОП Терлецький В.Й., відібраних 26.09.2019 у каналізаційному колодязі КК2 з адресою: м. Кривий Ріг, вул. Збагачувальна, 1,г виконаного хіміко-бактеріологічною лабораторією КП "Кривбасводоканал", про що складено Протокол № 743 від 01.10.2019 дослідження якості стічних вод, яким встановлено, що якість стічних вод не відповідає вимогам Правил № 79.

Так, у відібраних пробах № 201 з контрольного колодязя КК2 ФОП Терлецький В.Й. 26.09.2019 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Збагачувальна, 1г, в результаті випробувань було виявлено перевищення допустимих концентрацій вмісту забруднюючих речовин за наступними показниками:

- Фосфати - 15,3 мг/дм3, при допустимій концентрації 3,7 мг/дм3;

- Нафтопродукти - 4,52 мг/дм3, при допустимій концентрації 1,8 мг/дм3;

- Феноли - 0,066 мг/дм3, при допустимій концентрації 0,036 мг/дм3;

- Азот амонійний - >50мг/дм3, при допустимій концентрації 36,2 мг/дм3 (а.с.20).

Хіміко-бактеріологічна лабораторія Комунального підприємства "Кривбасводоканал" за результатами аудиту системи вимірювань відповідає вимогам ДСТУ ІSО 10012:2005 "Системи керування вимірюваннями. Вимоги до процесів вимірювання та вимірювального обладнання", про що отримане у 2019 році Свідоцтво про відповідність системи вимірювань вимогам ДСТУ ISO 10012:2005 від 02.01.2019 № 08-0007/2019, яке чинне протягом трьох років з дати реєстрації. Сферу об`єктів вимірювань та процесів системи вимірювань, на які поширюється свідоцтво, наведено у додатку, який є невід`ємною частиною цього свідоцтва.

Свідоцтво про відповідність системи вимірювань вимогам ДСТУISO 10012:2005 від 02.01.2019 № 08-0007/2019 Хіміко-бактеріологічній лабораторії Комунального підприємства "Кривбасводоканал" видане Державним підприємстві "Криворізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації".

Державне підприємство "Криворізький науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" (ДП "Кривбасстандартметрологія") проводило повірку (калібрування) засобів вимірювальної техніки КП "Кривбасводоканал" на підставі Свідоцтва про уповноваження (атестацію) № ПК 030-2014, виданого 29.12.2014, строком дії до 29.12.2019, виданого Міністерством економічного розвитку і торгівлі України.

ДП "Кривбасстандартметрологія" у 2019 році внесено до Державного реєстру наукових метрологічних центрів і повірочних лабораторій, уповноважених на проведення повірки законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, під № 47, отримало свідоцтво про уповноваження № П-51-2019 від 04.12.2019, строк дії до 04.12.2024.

Правилами приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення м.Кривого Рогу № 79 від 13.02.2019, затверджено Порядок визначення розміру плати за скид стічних вод до систем централізованого водовідведення при порушенні вимог щодо якості й режиму їх скидання.

Відповідно до пункту 6.8 Правил № 79 визначення величини плати за скид стічних вод до систем централізованого водовідведення виробника (Рс) розраховується за формулою:

Рс = Т х Qd + 5Т х Qрd + Кк х Т х Qрz,

де: Т - тариф, установлений з надання послуг централізованого водовідведення споживачам, віднесеним до відповідної категорії, грн/м3;

віднесеним до відповідної категорії, грн/м3,

Т= 13,152 грн/м3 (з ПДВ) з 01.01.2019;

Qd - об`єм скинутих споживачем стічних вод у межах, обумовлених договором, м3;

Qpd - об`єм скинутих споживачем стічних вод понад обсяги, обумовлені договором, м3;

Qpz - обсяг скинутих стічних вод з понаднормативними забрудненнями, м3;

Кк - коефіцієнт кратності, який, враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми.

Відповідно до пункту 6.16. Правил № 79, якщо виробником встановлено факт одночасного скиду до системи централізованого водовідведення кількох забруднень у концентраціях, що перевищують ДК, застосовується коефіцієнт кратності.

Відповідно до пункту 6.17 Правил № 79 додаткова плата за скид споживачем стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій (ДК), що встановлено контрольним аналізом і підтверджено актом відбору проб стічних вод та протоколом дослідження якості стічних вод, стягується за період від попереднього відбору контрольної проби, проведеного виробником, до дати зафіксованого порушення, але не більше дев`яноста днів.

У відповідності до вимог пункту 4.26 Правил № 79 про виявлені порушення та необхідність застосування заходів по приведенню якості стічних вод відповідача у відповідність до Правил № 79, було повідомлено відповідача листом від 03.10.2019 № 10529 з додатком: протоколом досліджень якості стічних вод № 743 від 01.10.2019, про що свідчить копія чеку поштового переказу від 04.10.2019 (а.с.21-22).

Позивачем була нарахована відповідачу додаткова плата за скид споживачем стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин, що встановлено контрольним аналізом актом про відбір проб стічних вод № 302 від 26.09.2019, та Протокол №743 від 01.10.2019 дослідження якості стічних вод у розмірі 11 714 грн. 75коп. за період з 29.06.2019 по 26.09.2019, та виставлений рахунок № 143 від 07.10.2019, який було відправлено позивачем відповідачу 10.10.2019 цінним листом від 08.10.2019 вих. № 10672.

На адресу відповідача, також було направлено розрахунок величини додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями ФОП Терлецький В.И. до системи централізованого водовідведення міста Кривого Рогу за період з 29.06.2019 по 26.09.2019, та рахунок № 143 від 07.10.2019 на суму 11 714 грн. 75 коп. з описом вкладення до цінного листа.

При цьому, судом відхиляються посилання відповідача на неотримання ним вказаного рахунку на оплату, оскільки в матеріалах справи наявний повний комплект поштових документів (поштовий опис вкладення від10.10.2019, поштова квитанція та накладна № 573). З вказаних доказів вбачається, що 10.10.2019 на юридичну адресу відповідача було направлено:

1) розрахунок величини додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями ФОП Терлецький В.И. до системи централізованого водовідведення міста Кривого Рогу за період з 29.06.2019 по 26.09.2019;

2) рахунок № 143 від 07.10.2019, додаткова плата за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до системи централізованого водовідведення за період з 29.06.2019 по 26.09.2019 на суму 11 714 грн. 75 коп. (а.с.26).

В той же час, слід відзначити, що відстеження отримання вказаного поштового відправлення на теперішній час є неможливим, оскільки вказаний сервіс на офіційному сайті Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" зберігає дані лише за останні 6 місяців. Однак, сам факт направлення вказаних документів на юридичну адресу відповідача, є достатнім для виникнення обов`язку з оплати, оскільки вручення такого відправлення залежить від волі відповідача (отримувача), а можливе невручення, якщо воно відбулось, то могло бути можливим через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою). Відповідач, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення контрагентів про зміну свого місцезнаходження.

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила).

Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу (фізичну особу-підприємця).

Пунктом 3.1 договору передбачено, що розрахунки за надані послуги водопостачання та водовідведення здійснюються споживачем у грошовій формі протягом трьох банківських днів після пред`явлення рахунку. Кінцевий строк оплати відповідачем рахунку № 143 від 07.10.2019 - 15.10.2019.

В установлений строк плата за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до систем централізованого водовідведення в сумі 11 714 грн. 75 коп. відповідачем сплачена не була.

При цьому, враховуючи визначені порядок та строки її оплати, господарський суд встановив, що строк оплати за рахунком № 143 від 07.10.2019 на суму 11 714 грн. 75 коп. є таким, що настав.

Частинами 1-3 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (стаття 216 Господарського кодексу України).

Приписами частини 2 статті 217 Господарського кодексу України встановлено, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Частиною 1 статті 218 Господарського кодексу України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Слід також відзначити, що додаткова плата за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями - не с оперативно-господарською санкцією, а підвищена плата за надання виробником послуг з водовідведення, нарахована споживачу з застосуванням коефіцієнту кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми. Додаткова плата відноситься (є складовою) до величини плати за скид стічних вод у систему централізованого водовідведення виробника.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження оплати додаткової плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями у систему централізованого водовідведення за період з 29.06.2019 по 26.09.2019 в сумі 11 714 грн. 75 коп. відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Більше того, відповідно до частин 1 та 2 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Таким чином, у зобов`язальних правовідносинах вина особи, яка порушила зобов`язання, презюмується і саме на неї покладається обов`язок з доведення відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання.

Вказана правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 908/1399/17.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства України та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлені строки.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до систем централізованого водовідведення у розмірі 11 714 грн. 75 коп., є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з листопада 2019 року по березень 2020 року у сумі 70 грн. 29 коп.

Так, господарським судом здійснено перевірку розрахунку інфляційних втрат, проведеного позивачем, та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суму заборгованості та період прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно. Отже, розрахунок інфляційних втрат, доданий до позовної заяви (а.с.13), визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 70 грн. 29 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України були заявлені до стягнення 3% річних за період прострочення з 16.10.2019 по 12.04.2020 у сумі 166 грн. 57 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних, зробленого позивачем (а.с.13), та встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суму заборгованості та період прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення 3% річних визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 166 грн. 57 коп.

Крім того, за прострочення виконання зобов`язання з оплати рахунку № 143 від 07.10.2019 на підставі пункту 3.2. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 16.10.2019 по 12.04.2020 в сумі 1 522 грн. 92 коп.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені, зробленого позивачем (а.с.13), та встановлено, що під час його проведення позивачем були вірно визначені сума заборгованості та період прострочення, арифметично розрахунок проведено також вірно.

Отже, розрахунок пені (а.с.13) визнається судом обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства, умовам договору та фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 1 522 грн. 92 коп. визнаються судом обґрунтованими.

Крім того, на підставі пункту 5.1. договору позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 7% вартості у сумі 820 грн. 03 коп.

Судом враховано, що одночасне стягнення штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно із статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, а у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 910/10939/18, від 27.09.2019 у справі № 923/760/16, від 19.09.2019 у справі №904/5770/18, від 28.08.2019 у справі № 910/11944/18, від 02.04.2019 у справі № 910/7398/18.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку заявленого до стягнення штрафу в сумі 820 грн. 03 коп. та встановлено, що він проведений у відповідності до умов договору та є арифметично вірним.

В той же час, згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно із частиною 3 статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України одними із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Сторони є вільними у виборі контрагента, у визначенні умов договору, тощо, що відповідає нормам закону. Добросовісність, розумність та справедливість є засадами зобов`язальних правовідносин і зміст даних принципів полягає у тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права з дотриманням прав і інтересів інших осіб. В свою чергу, добросовісність є внутрішнім критерієм, в той час як справедливість і розумність - зовнішнім або об`єктивним, і зазначені принципи у сукупності є оціночними категоріями цивільного права.

Суд враховує і те, що цивільне законодавство не дає визначення даних принципів, віддаючи це на розсуд сторін зобов`язання, тобто укладаючи угоду сторони повинні керуватись внутрішнім критерієм - добросовісністю по відношенню до контрагента (вчиняти дії таким чином, щоб при цьому не завдавалася шкода, неможливість укладення зобов`язання на засадах обману, насильства, зловживання довірою, дотримуватись правової поведінки суб`єктів зобов`язання, вчиняти всі залежні від сторони зобов`язання дії щодо належного виконання зобов`язання та непорушення прав інших осіб), і виходити з зовнішнього критерію - справедливості та розумності, що виражається в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню, тобто кожна сторона у виконанні цивільно-правових зобов`язань повинна дотримуватись такої поведінки по відношенню до своїх прав і обов`язків, яка б виключала необ`єктивні (неупереджені, несправедливі) дії сторін зобов`язання стосовно одна одної.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності. Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18.

Згідно з частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

В аспекті права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Суд об`єктивно оцінивши даний випадок, приймає до уваги причини неналежного виконання зобов`язання відповідачем, надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, приймаючи до уваги, що:

- як зазначає відповідач, та не заперечує з цього приводу позивач, вказане порушення (перевищення допустимих концентрацій вмісту забруднюючих речовин у стічних водах) було виявлено на об`єкті відповідача вперше, при цьому, відповідач здійснює свою діяльність, як вбачається з матеріалах справи, з 2008 року;

- відповідач, керуючись тим, що за весь час ведення своєї господарської діяльності він дотримується вимог до якості стічних вод, будь-яких зауважень з цього приводу протягом 10 років до нього не надходило, таких порушень виявлено жодного разу не було, в момент відбору проб 26.09.2019 не скористався своїм правом на відбір паралельної та арбітражної проби;

- при цьому, після ознайомлення з висновками дослідження, якими було встановлено перевищення допустимих концентрацій вмісту забруднюючих речовин у стічних водах, відповідач, підтверджуючи свою добросовісність, звертався до позивача із листом № 1 від 02.01.2020, яким, зокрема, просив направити повторну інспекцію для забору стічних вод (а.с.56);

- з моменту отримання вимоги щодо сплати спірної заборгованості позивач звертався до позивача з листами щодо вирішення спірного питання та, як вбачається з наявних у матеріалах справи листів, сподівався на її вирішення, тому і не сплачував нараховану плату за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до систем централізованого водовідведення у розмірі 11 714 грн. 75 коп.;

- судом також враховано, що пеня та штраф є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може, окрім стягнення пені та штрафу позивач нараховує та стягує інфляційні втрати та 3 % річних, які в певній мірі також компенсують негативні наслідки порушення для позивача. Тому при зменшенні розміру пені та штрафу позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані.

Отже, беручи до уваги правове призначення штрафних санкцій, надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені в сумі 1 522 грн. 92 коп. до 10%, а саме: до 152 грн. 29 коп. та розмір штрафу в сумі 820 грн. 03 коп. до 10%, а саме: 82 грн. 00 коп.

Таке зменшення розміру пені та штрафу суд вважає розумним та оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги щодо стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 152 грн. 29 коп., вимоги позивача в частині стягнення штрафу підлягають частковому задоволенню в сумі 82 грн. 00 коп.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

При цьому, оскільки суд зменшує розмір пені та штрафу, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено, у зв`язку з чим відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 2 102 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства "Кривбасводоканал" до Фізичної особи-підприємця Терлецького Володимира Йосиповича про стягнення заборгованості зі плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до систем централізованого водовідведення у загальному розмірі 14 294 грн. 56 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Терлецького Володимира Йосиповича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Кривбасводоканал" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Єсеніна, будинок 6А; ідентифікаційний код 03341316) 11 714 грн. 75 коп. - плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями до систем централізованого водовідведення, 152 грн. 29 коп. - пені, 82 грн. 00 коп. - штрафу, 70 грн. 29 коп. - інфляційних втрат, 166 грн. 57 коп. - 3% річних та 2 102 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 13.08.2020.

Суддя Ю.В. Фещенко