РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.08.2020Справа № 913/671/19

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін

справу за позовом Приватного підприємства «Донремсервіс» (вул. Іванівська, буд. 1, м. Харків, 61022) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волнухинський кар`єр» (вул. Кар`єрна, буд. 1, с. Волнухине, Лутугинський район, Луганська область, 92031), Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізоляційні матеріали» (вул. Мала Житомирська, буд. 10В, м. Київ, 01001) про стягнення 164062,40 грн,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Приватне підприємство «Донремсервіс», звернувся до Господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волнухинський кар`єр», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізоляційні матеріали», в якому просить суд стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізоляційні матеріали», Товариства з обмеженою відповідальністю «Волнухинський кар`єр» на користь Приватного підприємства «Донремсервіс» 164062,40 грн; судові витрати (судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу) покласти на відповідачів.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує порушенням відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізоляційні матеріали» своїх зобов`язань за договором поставки № 14 від 20.11.2018 у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість у солідарному порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2019 позовну заяву Приватного підприємства «Донремсервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волнухинський кар`єр», Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізоляційні матеріали» про стягнення 164062,40 грн направлено за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2020 позовна заява прийнята до розгляду, у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу запропоновано у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, позивачу запропоновано у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву подати відповідь на відзив в порядку статті 166 Господарського процесуального кодексу України, визначено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримано позивачем 03.03.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, направленою судом за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізоляційні матеріали» згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (вул. Мала Житомирська, буд. 10В, м. Київ, 01001), відповідачем не отримано, копія ухвали повернулася до суду без вручення.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Волнухинський кар`єр» повідомлявся судом про відкриття провадження у справі шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Господарського суду міста Києва у розділі «Інформація для учасників судового процесу, які знаходяться на окупованій території проведення АТО».

Статтею 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Факт неотримання адресатом поштової кореспонденції, враховуючи, що суд, з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

При цьому за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Суд враховує mutatismutandis висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), провадження № 11-268заі18).

Також за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку Суд застосовує як джерело права, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 41 рішення ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, заява № 3236/03).

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи 01.02.2019 постачальником Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізоляційні матеріали» виставлено Приватному підприємству «Донремсервіс»:

1. рахунок-фактуру № СФ-0000002 про сплату 51703,20 грн за поставку товару на підставі договору № 14 від 20.11.2018;

2. рахунок-фактуру № СФ-0000003 про сплату 25657,20 грн за поставку товару на підставі договору № 14 від 20.11.2018.

07.02.2019 позивачем Приватним підприємством «Донремсервіс» здійснено оплату за вказаними рахунками, що підтверджується платіжними дорученнями № 577 на суму 25657,20 грн та № 578 на суму 51703,20 грн.

Позивачем до матеріалів справи також додано рахунок-фактуру № СФ-0000001 від 01.03.2019 про сплату 41010,00 грн та рахунок-фактуру № СФ-0000002 від 01.03.2019 про сплату 40692,00 грн. Вказані рахунки не містять підпису з боку уповноваженої особи постачальника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізоляційні матеріали». При цьому за вказаними рахунками позивачем проведено оплати на користь постачальника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізоляційні матеріали», що підтверджується платіжними дорученнями № 709 від 07.03.2020 на суму 40692,00 грн та № 710 від 07.03.2019 на суму 41010,00 грн.

18.03.2019 позивач звернувся до відповідача ТОВ «Ізоляційні матеріали» із листом за вих. № 18/03-19, в якому висловлену вимогу про повернення грошових коштів у розмірі 159062,40 грн, перерахованих в якості передплати, протягом семи днів з моменту отримання вимоги.

Судом встановлено, що позивач Приватне підприємство «Донремсервіс», звертався до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізоляційні матеріали», в якому (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 23.05.2019) в просив суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізоляційні матеріали`на свою користь 159 062,40 грн передоплати, що була перерахована відповідачу за договором поставки №14 від 20.11.2018.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.07.2019 у справі №922/973/19 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Ізоляційні матеріали» на користь ПП «Донремсервіс» - 159 062,40 грн передоплати, 2385,93 грн судового збору та 5000,00 грн на професійну правничу допомогу. В решті позову - відмовлено.

В подальшому постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.08.2019 рішення Господарського суду Харківської області від 09.07.2019 у справі № 922/973/19 скасовано.

Зі змісту вказаної постанови апеляційної інстанції вбачається, що 20.11.2018 між ТОВ «Ізоляційні матеріали» (постачальник, відповідач по справі) та ПП «Донремсервіс» (покупець, позивач по справі) був укладений договір поставки №14, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію, у т.ч. власного виробництва, а саме - теплоізоляцію, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити її. Найменування, одиниці виміру та загальна кількість продукції, що підлягає поставці за цим договором, асортимент, сортамент, номенклатура якої зазначаються у рахунках-фактурах, товарних накладних, що є додатками до цього договору (п. 1.2 договору).

Поставка товару здійснюється відповідно до письмової заявки покупця, що має бути узгоджена з постачальником. Умови поставки та місце здійснення поставки продукції EXW - склад постачальника. Право власності на продукцію переходить до покупця з моменту відвантаження на складі постачальника. Відповідальність за збереження продукції та всі пов`язані з цим ризики несе покупець з моменту переходу права власності на продукцію (п. п. 2.1 - 2.2 договору). Ціна на товар встановлюється постачальником у національній валюті України та вказується в рахунках-фактурах, товарних накладних, що є невід`ємними частинами цього договору. Оплата продукції здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в національній валюті України. Порядок оплати - попередня оплата у розмірі 100% від загальної суми замовлення. Ціна за договором є звичайною, з урахуванням кількості (обсягу) продукції, умов розподілу між сторонами ризиків і вигод, умов і строків виконання зобов`язань, здійснення платежів, звичайних для такої поставки (п.п. 3.1-3.4 договору).

Відповідно до п. 9.1 договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2019. У разі, якщо до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомила про свій намір припинити ці договірні відносини, цей договір вважається продовженим на той же строк на тих же умовах.

Відповідачем 01.02.2019 позивачу були виставлені рахунки-фактури на оплату товару: №СФ-000002 на суму 51 703,20 грн та №СФ-000003 на суму 25 657,20 грн, разом на 77 360,40 грн. Позивач здійснив передоплату підприємству відповідача за поставку товару платіжними дорученнями: №577 від 07.02.2019 на суму 25 657,20 грн, № 578 від 07.02.2019 на суму 51 703,20 грн, разом на суму 77 360,40 грн.

Також, позивач перерахував відповідачу оплату за товар: до рахунку №СФ-0000002 від 01.03.2019 - платіжним дорученням №709 від 07.03.2019 на суму 40 692,00 грн, до рахунку №СФ-0000001 від 01.03.2019 - платіжним дорученням №710 від 07.03.2019 на суму 41 010,00 грн (разом 81 702,00 грн).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в даній господарській справі фігурує договір поставки без чітко встановленого терміну (строку) виконання, який, у відповідності до наведених норм законодавства, повинен відраховуватись від дня пред`явлення покупцем вимоги про виконання. Проте, матеріали справи № 922/973/19 не містили доказів направлення позивачем відповідачу вимоги. В той же час в позовній заяві ПП «Донремсервіс» посилається на лист-звернення №18/03-19 від 18.03.2019 з вимогою про повернення суми передоплати в розмірі 159 062,40 грн протягом семи днів з моменту отримання цієї вимоги, в зв`язку з тим, що продукцію ТОВ «Ізоляційні матеріали» на адресу позивача так і не було поставлено. Разом із зазначеним листом позивач надав докази його направлення на адресу відповідача.

Обов`язковою умовою для здійснення поставки товару у випадку, коли термін (строк) поставки у договорі не конкретизовано є наявність факту пред`явлення покупцем до постачальника вимоги про виконання. При цьому, в пункті 2.1 спірного договору сторони визначили, що поставка здійснюється відповідно до письмової заявки покупця, що має бути узгоджена з постачальником. При цьому, місце здійснення поставки склад постачальника. Однак, з листа позивача вбачається вимога щодо повернення грошових коштів, перерахованих в якості передоплати, в зв`язку з тим, що продукцію не було поставлено на адресу позивача. При цьому, слід відмітити, що позивач не надав доказів на підтвердження отримання відповідачем зазначеного листа-звернення. Враховуючи, що відповідач повинен виконати обов`язок з поставки товару у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, а також те, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача з вимогою щодо поставки товару за договором, права та інтереси позивача не були порушені, що не було встановлено судом першої інстанції. Водночас, господарським судом було встановлено факт направлення рахунків-факту позивачу, але з їх змісту також не вбачається строку поставки товару покупцю, а тому, застосуванню підлягала саме частина 2 ст. 530 Цивільного кодексу України. Таким чином, зважаючи на відсутність у договорі поставки умови щодо повернення суми передоплати за товар, відсутність погодженого між сторонами строку поставки, а також відсутність вимоги поставки товару - у позивача немає права вимоги повернення суми попередньої оплати, оскільки строк виконання зобов`язання у спірних правовідносинах є таким, що не настав.

Згідно із ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В подальшому 22.08.2019 позивач звернувся до ТОВ «Ізоляційні матеріали» із листом за вих. № 22/08-19/1, в якому просив повідомити про готовність товару для його отримання та подачі транспорту для завантаження, а також направлено на адресу даного відповідача заявки на купівлю матеріалів №№ 119, 120, 245, 246 від 21.08.2019.

Згідно заявки на купівлі матеріалів № 120 від 21.08.2019 термін поставки товару на загальну вартість 51703,20 грн згідно договору № 14 від 20.11.2018 визначено до 28.08.2019 (включно) та не пізніше.

Відповідно до заявки на купівлю матеріалів № 119 від 21.08.2019 термін поставки товару на загальну вартість 25657,20 грн згідно договору № 14 від 20.11.2018 визначено до 28.08.2019 (включно) та не пізніше.

Відповідно до заявки на купівлю матеріалів № 246 від 21.08.2019 термін поставки товару на загальну вартість 41010,00 грн згідно договору № 14 від 20.11.2018 визначено до 28.08.2019 (включно) та не пізніше.

Згідно із заявкою на закупівлю матеріалів № 245 від 21.08.2019 термін поставки товару на загальну вартість 40692,00 грн згідно договору № 14 від 20.11.2018 визначено до 28.08.2019 (включно) та не пізніше.

24.10.2019 позивач звернувся до відповідача ТОВ «Ізоляційні матеріали» із листом, в якому просив повідомити про готовність товару для його отримання та подачі транспорту для завантаження, а також направлено заявки на купівлю матеріалів №№ 119, 120, 245, 246 від 24.10.2019 та визначено термін поставки товару до 29.10.2019 включно згідно заявок.

Також, 24.10.2019 позивач звернувся до відповідача ТОВ «Ізоляційні матеріали» із листом за вих. № 24/10-19, в якому просив повідомити про готовність товару для його отримання та подачі транспорту для завантаження, а також направлено заявки на купівлю матеріалів №№ 119, 120, 245, 246 від 21.08.2019 та визначено термін поставки товару до 29.10.2019 включно згідно заявок.

08.11.2019 позивачем направлено на адресу відповідача ТОВ «Ізоляційні системи» (вул. Мала Житомирська, буд. 10В, м. Київ, 01001) лист із вимогою протягом семи днів з моменту отримання повернути позивачу грошові кошти, перераховані в якості передплати, у сумі 159062,46 грн.

Судом також встановлено, що для забезпечення виконання зобов`язань за договором поставки № 14 від 20.11.2018 з боку постачальника ТОВ «Ізоляційні матеріали», 21.11.2018 між Приватним підприємством «Донремсервіс» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Волухинський кар`єр» (поручитель) укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізоляційні матеріали» (боржник) по зобов`язанням щодо виконання умов договору поставки № 14 від 20.11.2018 відшкодування збитків, пов`язаних з не поставкою ізоляційних матеріалів за договором поставки № 14 від 20.11.2018 та повернення грошових коштів перерахованих в якості передплати за договором поставки № 14 від 20.11.2018, у разі не поставки ізоляційних матеріалів за вказаним договором.

Відповідно до п. 1.2. розділу 1 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором по зобов`язанням згідно п. 1.1. цього договору у межах суми 5000,00 грн.

Згідно із п. 1.3. розділу 1 договору термін виконання зобов`язань згідно п.п. 1.1., 1.2. цього договору - 7 календарних днів з моменту невиконання боржником умов та/або своїх обов`язків, що витікають з договору поставки № 14 від 20.11.2018.

20.11.2019 позивачем направлено на адресу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Волухинський кар`єр» лист за вих. № 20/11-19 про сплату 5000,00 грн на підставі п. 1.2. розділу 1 договору.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 266 Господарського кодексу України передбачено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Як встановлено судом 20.11.2018 між позивачем як покупцем та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізоляційні матеріали» як постачальником укладено договір поставки № 14, за яким постачальник зобов`язався передати у власність покупця продукцію, у т.ч. власного виробництва, а саме теплоізоляцію, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити її.

Сторонами договору поставки № 14 від 20.11.2018 погоджено, що ціна на товар встановлюється постачальником у національній валюті України та вказується в рахунках-фактурах, товарних накладних, що є невід`ємними частинами цього договору. Оплата продукції здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в національній валюті України. Порядок оплати - попередня оплата у розмірі 100% від загальної суми замовлення.

Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Ізоляційні матеріали» виставлено до сплати позивачу рахунок-фактуру № СФ-0000002 від 01.02.2019 на суму 51703,20 грн, рахунок-фактуру № СФ-0000003 від 01.02.2019 на суму 25657,20 грн. Вказана сума коштів сплачена позивачем 07.02.2019, про що свідчать платіжні доручення № 577 та № 578 від 07.02.2019.

21.08.2019 позивачем здійснено оформлення заявок на купівлю матеріалів за № 120 та № 119 згідно оплачених рахунками-фактурами № СФ-0000002 та № СФ-0000003 від 01.02.2019.

При цьому в пункті 2.1 спірного договору, як встановлено судом апеляційної інстанції у справі № 922/973/19 сторони визначили, що поставка здійснюється відповідно до письмової заявки покупця, що має бути узгоджена з постачальником.

Таким чином, для здійснення поставки товару така поставка мала бути погоджена сторонами шляхом направлення позивачем відповідної заявки постачальнику.

Позивачем у заявці № 119 від 21.08.2019 та № 120 від 21.08.2019 визначено строк поставки товару до 28.08.2019 включно, лист із вказаними заявками направлено відповідачу 22.08.2019, про що свідчить накладна № 336.

Вказані заявки направлені за адресою постачальника, вказаною у рахунках-фактурах, а саме вул. Петровського, 2А/площа Перемоги, 23, м. Дергачі, Харківська область, 62303.

В подальшому 01.11.2019 приватним нотаріусом Куксіним С.Ю. здійснено реєстраційну дію за № 7022092 про зміну місцезнаходження, зміну додаткової інформації, зміни керівника юридичної особи та складу підписантів Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізоляційні матеріали». Станом на день розгляду справи зареєстрованою адресою місцезнаходження відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізоляційні матеріали» є: вул. Мала Житомирська, буд. 10В, м. Київ, 01001.

Згідно даних реєстру поштових відправлень http://www.ukrposhta.com/ відстежити інформацію про отримання поштового відправлення № 336 не є можливим станом на день розгляду справи.

Згідно даних офіційного сайту «Укрпошта», в частині відстеження поштових відправлень, який діяв станом на 22.08.2019, інформація про наявність та стан пересилання поштових відправлень постійно оновлюється й зберігається в системі протягом 6 місяців з моменту реєстрації.

Отже, враховуючи наявність підтверджуючих доказів прийняття поштового відправлення № 336 об`єктом поштового зв`язку «Укрпошта», Харків 22 до відправлення на адресу ТОВ «Ізоляційні матеріали», про що міститься відмітка на описі вкладення до цінного листа, суд доходить висновку про вчинення позивачем необхідних дій для направлення заявок № 119 та № 120 від 21.08.2019 постачальнику для погодження поставки товару згідно рахунків-фактур № СФ-0000002 та № СФ-0000003 від 01.02.2019.

Вказані заявки не погоджені зі сторони постачальника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізоляційні матеріали».

В подальшому 24.10.2019 позивачем направлялися повторні листи про розгляд заявок на поставку товару та повідомлення про готовність товару для отримання та подачі транспорту для завантаження, які направлені на адресу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізоляційні матеріали» (вул. Петровського, 2А/площа Перемоги, 23, м. Дергачі, Харківська область, 62303) у додатках до яких вказано заявки на купівлю матеріалів від 21.08.2019 та від 24.10.2019.

В той же час позивачем не долучено вказаних додатків до матеріалів справи у зв`язку з чим суд виходить із відомостей заявок на купівлю матеріалів за № 119 та № 120 від 21.08.2019, долучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Враховуючи, що умовами договору поставки № 14 від 20.11.2018 сторонами не погоджено строку виконання зобов`язань по поставці, а визначено лише погодження заявки про поставку, що було здійснено позивачем шляхом направлення відповідних заявок № 119 та № 120 від 21.08.2019 на адресу постачальника, суд доходить висновку про необхідність застосування у розрізі даного спору положень ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, після направлення заявок на купівлю матеріалів та відповідного не погодження останніх постачальником, не проведення поставки обумовленого товару позивач мав звернутися до постачальника ТОВ «Ізоляційні матеріали» із вимогою про виконання зобов`язань, що в свою чергу свідчило б про дотримання положень ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи те, що сторонами не погоджено кінцевий строк виконання поставки.

08.11.2019 уповноваженим представником позивача Ходош В.Ю. направлено на адресу зареєстрованого місцезнаходження відповідача ТОВ «Ізоляційні матеріали», станом на 08.11.2019 (вул. Мала Житомирська, буд. 10В, м. Київ, 01001), лист, в якому висловлено вимогу протягом семи днів з моменту отримання вимоги повернути позивачу грошові кошти, перераховані у якості передплати у розмірі 159062,46 грн відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України.

Таким чином, позивачем дотримано умов договору в частині направлення заявок на купівлю матеріалів № 119 та № 120 від 21.08.2019, проте не направлено відповідної вимоги постачальнику про виконання поставки товару, а фактично направлено на адресу відповідача ТОВ «Ізоляційні матеріали» вимогу про повернення передплати, при цьому не направлено будь-яких вимог про виконання зобов`язань за договором по поставці товару протягом семи днів від дня пред`явлення вимоги згідно ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України. Вказані обставини свідчать, що договір поставки № 14 від 20.11.2018, не припинив свою дію, враховуючи не погодження строку його дії. Позивачем не пред`явлено вимог про розірвання такого договору у зв`язку з чим суд доходить висновку про відсутність підстав для визнання відповідача ТОВ «Ізоляційні матеріали» таким, що порушив строки поставки товару. Дослідження питання виконання зобов`язання щодо рахунку-фактуру № СФ-0000001 від 01.03.2019 про сплату 41010,00 грн та рахунку-фактуру № СФ-0000002 від 01.03.2019 про сплату 40692,00 грн не досліджується, оскільки матеріали справи не містять доказів затвердження таких рахунків-фактур постачальником.

Враховуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, дослідивши надані суду докази, суд доходить висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізоляційні матеріали» та відмову в їх задоволенні. Беручи до уваги солідарний обов`язок відповідачів та похідний характер пред`явлених позовних вимог до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Волнухинський кар`єр» вказані позовні вимоги до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Волнухинський кар`єр» також не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

У відповідності до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 75, 76, 120, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В позові Приватного підприємства «Донремсервіс» (вул. Іванівська, буд. 1, м. Харків, 61022) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волнухинський кар`єр» (вул. Кар`єрна, буд. 1, с. Волнухине, Лутугинський район, Луганська область, 92031), Товариства з обмеженою відповідальністю «Ізоляційні матеріали» (вул. Мала Житомирська, буд. 10В, м. Київ, 01001) про стягнення 164062,40 грн - відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням положень п. 4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата складення та підписання рішення 07.08.2020.

Суддя В.О.Демидов