ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2020 р. Справа№ 910/149/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Яковлєва М.Л.

Шаптали Є.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця", м. Одеса

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2020

у справі №910/149/20 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго", м. Львів

в особі відокремленого підрозділу "Ладижинська теплова електрична станція" Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго", Вінницька обл., м. Ладижин

до відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

про стягнення вартості недостачі вантажу у розмірі 49 690,02 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

Акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго" в особі відокремленого підрозділу "Ладижинська теплова електрична станція" (далі -АТ "ДТЕК Західенерго", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", відповідач) про стягнення 49 690,02 грн. збитків, завданих втратою вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані незабезпеченням відповідачем схоронності вантажу під час його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу, у зв`язку з чим заявлено вимоги про відшкодування вартості втраченого вантажу.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.05.2020 у справі №910/149/20 позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" в особі відокремленого підрозділу "Ладижинська теплова електрична станція" Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" 49 690, 02 грн. збитків та судовий збір у розмірі 1 921 грн.

Обґрунтовуючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем доведено неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором перевезення, в частині збереження прийнятого ним до перевезення вантажу, зазначеного у залізничних накладних, що призвело до втрати частини вантажу. Факт недостачі вантажу підтверджено матеріалами справи та відповідачем не спростований. Доказів на підтвердження того, що недостача поставленого вантажу сталася не з вини відповідача, як і доказів відшкодування фактичних збитків відповідачем не надано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця") звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2020 скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволені позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та з неповним з`ясуванням обставин справи. На думку відповідача, місцевим господарським судом не враховано, що завантаження вантажу у вагони №№53505301, 56955164, 59955161, 56443286, 62584487, 5352535 здійснювалося відправником, а не залізницею, що свідчить про наявність вини вантажовідправника за втрату вантажу, оскільки вантаж містив дрібні фракції та був завантажений засобами і силами вантажовідправника у вагони, що не були власністю залізниці і така втрата вантажу сталася внаслідок комерційної несправності вагонів, яка не була визначена та усунена вантажовідправником.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/149/20 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді (судді - доповідача) Кравчука Г.А., суддів Козир Т.П. та Коробенка Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 поновлено АТ "Українська залізниця" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2020 у справі №910/149/20 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2020 у справі №910/149/20, постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 призначено повторний автоматизований розподіл справи, в зв`язку з перебуванням суддів Козир Т.П. та Коробенка Г.П., у відпустці.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2020, справу №910/149/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Яковлєва М.Л. та Шаптали Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 вищезазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2020 у справі №910/149/20.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до умов договору поставки від №1-1-2016/006 27.01.2016 в редакції додаткової угоди від 03.12.2018, АТ "ДТЕК Західенерго" (покупець) та Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Трейдінг" (постачальник) є сторонами договору поставки, за яким постачальник зобов`язався передати (поставити) у власність покупця кам`яне вугілля і вугільну продукцію в кількості, асортименті, за ціною і на умовах, погоджених сторонами в цьому договорі і специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього договору, а покупець зобов`язався прийняти вугілля та оплачувати його вартість (п.п.1.1, 1.2).

Перелік виробників, вантажовідправників, вантажоодержувачів, станцій відправлення, станцій призначення, строк поставки, найменування, категорія якості, загальна орієнтована кількість вугілля, що підлягає поставці, його асортимент, пайове співвідношення по марках, розмірів кусків, ціна однієї тонни, приплати/знижки до базової ціни і вартість вугілля встановлюються сторонами у цьому договорі і специфікаціях до нього (п. 2.1 додаткової угоди від 03.12.2018 до договору поставки №1-1-2016/006 від 27.01.2016).

Згідно положень п. 3.2 додаткової угоди від 03.12.2018 до договору поставки №1-1-2016/006 від 27.01.2016 поставка продукції здійснюється залізничним транспортом у відкритих справних на піввагонах (вагонах) за відвантажувальними реквізитами, вказаними покупцем на умовах "DDP, стація призначення" відповідно до Інкотермс в редакції 2000 року.

Строк дії договору було встановлено до 31.01.2020 (п.12.1 додаткової угоди від 03.12.2018 до договору поставки №1-1-2016/006 від 27.01.2016).

Як слідує з матеріалів справи, протягом вересня-жовтня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЗФ Селидівська" здійснено відправку вугілля кам`яного на адресу Відокремленого підрозділу "Ладижинська теплова електрична станція" Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" залізничним транспортом зі станції Новогродовка Донецької залізниці до станції призначення Ладижин Одеської залізниці, що підтверджується залізничними накладними №№ 51509842, 51733855, 51555597 (дс 51582872), 51774180 (дс 47453964), 52141355, 52147006.

Залізницею було проведено комісійне переважування маси вантажу та за результатами зважування виявлено, що частину вантажу було втрачено, про що складено комерційні акти №409009/84 від 30.09.2019, №409009/85 від 03.10.2019, №409009/88 від 15.10.2019, (№454201/88/91 від 29.09.2019 по станції Чапліне Придніпровської залізниці), №409009/92 від 27.10.2019, №409009/93 від 27.10.2019.

Спір у справі виник у зв`язку з наявністю, на думку позивача, вини відповідача у частковій втраті вантажу під час його перевезення, внаслідок чого позивачу заподіяно збитки на загальну суму 49 690,02 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Питання, пов`язані з перевезенням вантажів, в тому числі залізничним транспортом, регулюються ст. ст. 908-928 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст. 306-315 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Згідно ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Матеріалами справи (залізничні накладні №№51509842, 51733855, 51555597 (дс 51582872), 51774180 (дс 47453964), 52141355, 52147006) підтверджується прийняття вантажу до перевезення АТ "Українська залізниця" (перевізник) від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЗФ Селидівська" (вантажовідправник) та здійснення його перевезення зі станції відправлення до станції призначення Ладижин Одеської залізниці.

За змістом ч. 5 ст. 307 ГК України, яка кореспондує з положеннями ч. 2 ст. 908 та ст. 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин (ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт") .

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі іншому підприємству згідно з Правилами видачі вантажу.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин (ст. 113 Статуту залізниць України).

Статтею 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

За приписами ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Згідно з ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Суд першої інстанції встановив, що за результатами зважування вантажу, який перевозився згідно залізничних накладних №№51509842, 51733855, 51555597 (дс 51582872), 51774180 (дс 47453964), 52141355, 52147006 виявлено його часткову втрату у вагонах №№53505301, 56955164, 59955161, 56443286, 62584487, 5352535, на підтвердження чого перевізником складено відповідні комерційні акти.

Зі змісту наявних в матеріалах справи комерційних актів вбачається, що втрата вантажу у вище перелічених вагонах склала: згідно комерційного акту №409009/84 від 30.09.2019 недостача у вагоні №53505301 складає 4750 кг, згідно комерційного акту №409009/85 від 03.10.2019 недостача у вагоні №56955164 складає 2950 кг, згідно комерційного акту №409009/88 від 15.10.2019 недостача у вагоні №59955161 складає 4400 кг, згідно комерційного акту №454201/88/91 від 29.09.2019 недостача у вагоні №56443286 складає 7450 кг, згідно комерційного акту №409009/92 від 27.10.2019 недостача у вагоні №62584487 складає 2800 кг, згідно комерційного акту №409009/93 від 27.10.2019 недостача у вагоні №53528535 складає 2400 кг.

Вказані комерційні акти правомірно визнані судом першої інстанції належними та допустимими доказами на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної в залізничних накладних, фактичній масі вантажу, оскільки вони за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855.

Залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу вантажу у разі, зокрема, коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення (ст. 111 Статуту залізниць України).

Місцевим господарським судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що недостача вантажу виникла із незалежних від перевізника причин. За змістом комерційних актів сталася втрата вантажу, оскільки над люками вагонів виявлене поглиблення вантажу, маркування порушене, в той час як вагон в технічному стані справний, люки зачинені. Отже, у комерційних актах зафіксовано ознаки втрати вантажу під час перевезення.

За змістом ст. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

На підтвердження вартості втраченого вантажу позивачем надано довідки №84 від 15.11.2019, №85 від 14.11.2019, №88 від 14.11.2019, №91 від 15.11.2019, №92 від 07.11.2019, №93 від 07.11.2019 про вартість вугільної продукції, які складені Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЗФ Селидівська", підписані директором та головним бухгалтером Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЗФ Селидівська", скріплені печаткою підприємства, що узгоджується з вимогами ст.115 Статуту залізниць України.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення (ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України).

У пункті 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (далі - Правила видачі вантажів), встановлено норми природної втрати та граничного розходження у визначенні маси, а саме передбачено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1) 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже; 2) 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 3) 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі; 4) 0,5 % маси всіх інших вантажів. Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці; від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Разом з цим місцевим господарським судом встановлено, вантажовідправник передав відповідачу для перевезення вугілля кам`яне, яке відповідно до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), Митного тарифу України, встановленого Законом України №584-VII від 19.09.2013 (Група 27 Палива мінеральні; нафта і продукти її перегонки; бітумінозні речовини; воски мінеральні) та розділу 1 ДСТУ 4082-2002 "Паливо тверде. Ситовий метод визначання гранулометричного складу", затвердженого наказом Держстандарту України №163 від 19.03.2002 є мінеральним паливом.

Суд першої інстанції, враховуючи положення п. 27 Правил видачі вантажів, а також те, що втраченим вантажем за залізничними накладними №№51509842, 51733855, 51555597 (дс 51582872), 51774180 (дс 47453964), 52141355, 52147006 було вугілля кам`яне - мінеральне паливо, дійшов висновку обґрунтованого застосування позивачем норми природних втрат у розмірі 1 % від маси вантажу, зазначеної в перевізних документах, при розрахунку збитків.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку збитків, суд першої інстанції встановив, що такий розрахунок є правильним, а сума збитків, заподіяних позивачеві внаслідок втрати частини вантажу з вини перевізника, з урахуванням норми природних втрат, становить 49 690,02 грн.

Щодо доводів апелянта в частині наявності відповідальності вантажовідправника за втрату вантажу, оскільки вантаж містив дрібні фракції та був завантажений засобами і силами вантажовідправника у вагони, що не були власністю залізниці і така втрата вантажу сталася внаслідок комерційної несправності вагонів, яка не була визначена та усунена відправником, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Відповідно до пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Приписами частини 3 статті 917 ЦК України визначено право перевізника відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Судом встановлено, що вантаж прийнятий залізницею до перевезення без зауважень, оскільки залізничні накладні №№51509842, 51733855, 51555597 (дс 51582872), 51774180 (дс 47453964), 52141355, 52147006 таких відміток не містять.

Тобто залізниця, оглянувши завантажені вагони №№53505301, 56955164, 59955161, 56443286, 62584487, 5352535 прийняла їх до перевезення, проставивши календарні штемпелі станції Новогродовка у залізничних накладних №№51509842, 51733855, 51555597, 51774180, 52141355, 52147006, Гродовка у досилочній залізничній накладній № 51582872 та Чаплино у досилочній залізничній накладній № 47453961.

Жодних актів щодо наявності несправностей у вагонах №№53505301, 56955164, 59955161, 56443286, 62584487, 5352535 залізницею складено не було, що свідчить про відсутність зауважень до вагону, як у комерційному, так і у технічному відношенні.

Враховуючи положення чинного законодавства та встановлений судом першої інстанції факт, якого не спростував відповідач в апеляційній скарзі, втрати під час перевезення частини вантажу, а також неспростування відповідачем (перевізником) наявності у його діях вини за незбереження прийнятого до перевезення вантажу, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правильним висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ "ДТЕК Західенерго" до АТ "Українська залізниця" про стягнення 49 690,02 грн. збитків, які виникли у зв`язку із незбереженням вантажу під час перевезення.

У зв`язку з наведеним, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, фактичні обставини у справі, встановлені судом першої інстанції під час її вирішення, підтверджують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з АТ "Українська залізниця" на користь АТ "ДТЕК Західенерго" суми збитків, які виникли у зв`язку з незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 49 690, 02 грн.

Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2020 у справі №910/149/20 про задоволення позову є таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2020 у справі №910/149/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.05.2020 у справі №910/149/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/149/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді М.Л. Яковлєв

Є.Ю. Шаптала