ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 серпня 2020 року Справа № 903/271/20

Господарський суд Волинської області в складі судді Дем`як В. М., за участю секретаря судового засідання Русинчук М. М., розглянувши справу

за позовом: Приватного підприємства "Прем`єра Південь", м. Херсон

до відповідача: Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України ", м. Луцьк

про стягнення 595 712,45 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Дубовий Ігор Анатолійович, ордер серія ЧК №130412;

від відповідача: не прибув;

Встановив: Приватне підприємство "Прем`єра Південь" звернулось з позовом до Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України " та просить стягнути 615 712,45 грн. заборгованості з них: 600 794 ,78 грн. - основного боргу, 3 764,67 грн. інфляційних втрат та 11 153,00 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору купівлі продажу товарів №20 від 11.02.2019 в частині своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою суду від 21.04.2020 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.05.2020 на 10:20 год.

Ухвалами суду з метою надання можливості учасникам справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи строки розгляду справи та завдання господарського судочинства, зважаючи на приписи постанови КМУ від 11.03.2020 № 211 з відповідними змінами та листа Ради суддів України від 16.03.2020 № 9рс-186/20 розгляд справи неодноразово відкладався.

05.06.2020 позивач через електронну пошту суду подав заяву за вих. №б/н від 05.06.2020 (вх. №01-68/37/20) уточнення позовних вимог, у якій просить уточнити розмір позовних вимог в сторону зменшення у зв`язку зі сплатою відповідачем 10 000,00 грн. В підтвердження долучив копію платіжного доручення №8618 від 04.06.2020 на суму 10 000,00грн. з призначенням платежу "за бітум по дог. №20 від 11.02.19р. пров. проц. держ.зак. не передб. у сумі 8 333,33грн.". До заяви долучено докази направлення відповідачу.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання.

Оскільки зменшення розміру позовних вимог це процесуальне право, передбачене ГПК України, суд прийняв заяву позивача за вх. №01-68/37/20 від 05.06.2020 про уточнення розміру позовних вимог, а відтак має місце нова ціна позову - 595 712,45 грн. з якої і вирішується спір.

09.06.2020 відповідач через електронну пошту суду подав відзив за вх. №01-57/3599/20, в якому позовні вимоги заперечує. В обгрунтування заперечень посилається на п. 7.3.13 договору, згідно якого загальний розмір відповідальності покупця за договором не може перевищувати 1% від загальної суми порушених зобов`язань. Згідно п. 7.3.13 договору максимальна сума має складати не більше 6 007,94 грн.

Згідно оголошення розміщеного на сайті Судової влади України від 08.06.2020 робота Господарського суду Волинської області з 09.06.2020 тимчасово зупинена з ціллю проведення дезінфекції приміщень і профілактичних заходів, а тому судове засідання 10.06.2020 у справі №903/271/20 не відбулось, про що помічником судді складено відповідну довідку про неможливість проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 08.07.2020 призначено розгляд справи по суті на 10.08.2020 на 12:00 год.

Представник позивача в судовому засіданні 10.08.2020 позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 10.08.2020 не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом надіслання процесуального документа на електронну адресу (ІНФОРМАЦІЯ_1). Заяв та клопотань до судового засідання через відділ документального забезпечення та контролю суду не подав.

Відповідно до ч.6 ст. 246 ГПК України, якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що сторони були належним чином повідомлені про дату і час розгляду справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.1997 N 475/97-ВР, гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

У цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей ст. 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Отже, за змістом указаних приписів закону позивач і відповідач мають право (і суд надає їм таку можливість) реалізувати всі свої процесуальні права та добросовісно виконати свої обов`язки, передбачені законом з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи.

Критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає в разі нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при переданні або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів для дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторного направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Усі ці обставини суди мають враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п. 1 ст. 6 Конвенції, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж держави Україна на міжнародному рівні, а й призводить до значних втрат державного бюджету.

Згідно зі статті 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 ГПК України суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Суд, розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, встановив:

16.02.2019 між Приватним підприємством "Прем`єра Південь" (постачальник) та Дочірнім підприємством "Волинський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу №20 (поставки) товарів (з доставкою) (а.с. 7-10), в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупця, а покупець - прийняти та оплатити товар наступний товар Мазут М-100 (п.1.1).

Згідно п. 1.2 найменування (номенклатура, асортимент) товару Мазут М-100. Кількість товару, що підлягає поставці згідно умов цього договору становить 50 (п`ятдесят) тонн. Кількість товару є орієнтовною, остаточна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором визначається відповідно до заявок покупця, оформлених згідно вимог цього договору. Покупець на свій суд, керуючись, власними господарськими потребами визначає загальну кількість заявок на поставку товару та не зобов`язаний замовляти товар на всю суму, визначену сторонами як ціна договору.

Пунктами п.п. 3.1, 3.2. договору визначено, ціна цього договору становить 712 750,00 грн, що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості товару. Загальна вартість товару за цим договором складається із вартості кожної партії товару, поставленої в межах строку дії цього договору. Загальна вартість товару за цим договором складається із вартості кожної партії товару, поставленої в межах строку дії цього договору.

У п. п. 4.1-4.3 сторони погодили, що розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом оплати покупцем рахунку постачальника за умови отримання від нього всіх документів, зазначених у пункті 4.2 договору, проте у будь-якому випадку після отримання покупцем повного розрахунку від замовника по відповідній ціні. Рахунок приймається до оплати при отриманні товару та всіх документів, що підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних у яких вказуються дані про виробничий підрозділ покупця, який безпосередньо отримав партію товару, ТТН та інших первинних документів, передбачених для даного виду товару постачальник має зареєструвати податкову накладну в єдиному електронному реєстрі у передбачені законодавством строки. Сторони свідчать, що покупець зобов`язується розрахуватися за поставлений товар на протязі 30-60 календарних днів з моменту отримання від постачальника документів, зазначених в п. 4.1, п. 4.2 договору, проте в будь-якому випадку лише після отримання повного розрахунку від замовника на відповідні цілі. У випадку затримки постачальником повного пакету передачі документів, визначених договором цінним листом з описом вкладення покупцю, обов`язок сплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання постачальником взятих на себе зобов`язань.

Постачальник здійснює поставку товару на умовах DDP (склад покупця, транспортні витрати за рахунок постачальника). Покупець надає постачальнику письмову заявку. У заявці покупця вказується:

- найменування товару;

- найменування структурного підрозділу, до складу якого постачається товар;

- адреса місця постачання;

- перелік матеріально-відповідальних осіб, що уповноважені покупцем одержувати товар.

Постачальник розглядає заявку покупця в 3 денний строк та акцептує її або надає покупцю обґрунтоване заперечення у письмовій формі (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 10.1, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2019. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії цього договору (п. 10.3 договору).

Додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частинами та мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками. Договір складений при повному розумінні сторонами його умов та термінології українською мовою у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу. Зміни та доповнення до даного договору вносяться в письмовій формі шляхом укладання додаткових угод, які є невід`ємною частиною даного договору (п.п. 11.3, 11.4 даного договору).

18.04.2019 між сторонами підписано Додаток №1 до договору, згідно п. 1 якого керуючись п. 3.4 договору №20 від 11.02.2019 сторони узгодили ціну 1 т мазуту М-100 на рівні 15 680, 50 грн.

Угода підписана сторонами та скріплена відтисками печаток господарюючих суб`єктів (а.с. 9-10).

Суд встановив, цивільні права та обов`язки між Приватним підприємством "Прем`єра Південь" (постачальник) та Дочірнім підприємством "Волинський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" носять договірний характер, укладений між ними договір купівлі-продажу №20 від 16.03.2019 предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Статтею 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з положеннями статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 527, Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

25.02.2019, 18.04.2019 відповідачем було направлено заявки за № 13-2/243, № 13-2/586 на поставку мазуту М-100 у кількості 25 тон (а.с. 11, а.с. 14 на звороті).

На виконання умов договору позивач здійснив відповідачу поставку товару на суму 774 844,78 грн., що підтверджується видатковими накладними №2 від 28.02.2019 на суму 367 779,00 грн, №28 від 20.04.2019 на суму 407 065,78 грн (а.с. 12, на звороті, а.с. 15).

Відповідно до ст. ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. (з наступними змінами та доповненнями), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Судом встановлено, що зазначені вище накладні на відпуск позивачем відповідачу товару та його отримання ДП "Волинський облавтодор", підписані уповноваженими представниками сторін, скріплені відтисками печаток суб`єктів господарювання, містять в собі всі визначені законодавством обов`язкові реквізити, в повному об`ємі відображають зміст та обсяги здійснених сторонами на їх підставі, згідно умов підписаного договору №20 від 16.02.2019 господарських операцій.

Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання по оплаті за поставлений товар виконав частково, в сумі 174 050,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №6020 від 07.06.2019 на суму 24 050,00 грн., №6122 від 21.06.2019 на суму 20 000,00 грн., №6255 від 01.07.2019 на суму 15 000,00 грн., №6344 від 11.07.2019 на суму 10 000,00 грн., від 05.08.2019 на суму 50 000,00 грн., №6978 від 26.09.2019 на суму 10 000,00 грн., №7582 від 10.12.2019 на суму 10 000,00 грн., від 24.12.2019 на суму 5 000,00 грн., №7877 від 27.01.2020 на суму 5 000,00 грн., №8062 від 14.02.2020 на суму 5 000,00 грн., №8043 від 20.03.2020 на суму 10 000,00 грн., №8078 від 26.03.2020 на суму 10 000,00 грн. (а.с. 19 -22).

Крім того після відкриття провадження у справі відповідачем було сплачено 20 000,00 грн., що згідно платіжних доручень №8304 від 04.05.2020 на суму 10 000,00 грн., №8618 від 004.06.2020 на суму 10 000,00 грн.

03.03.2020 позивачем було надіслано відповідачу претензію про сплату боргу за поставлений товар в 30-ти денний термін з моменту її отримання (а.с. 23-24). Претезія отримана відповідачем 06.03.2020, що підтверджується інформацією з офіційного сайту ДП "Укрпошта" щодо відстеження поштових пересилань за штрихкодовим ідентифікатором №515.

Отже, з огляду на викладене, враховуючи укладення між сторонами договору, відпуск позивачем на виконання його умов відповідачу товару, їх отримання відповідачем та не проведення при цьому всіх належних розрахунків пред`явлений позивачем до відповідача позов в частині стягнення заборгованості в сумі 580 794,78 грн. підставний та підлягає до задоволення.

Згідно з поданими господарському суду розрахунками позивачем відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України було нараховано відповідачу 3 764,00 грн. суми інфляційних втрат та 11 153,00 грн. трьох відсотків річних.

У відзиві на позовну заяву за вх. №01-57/3599/20 від 09.06.2020 відповідач вказує, що відповідно до п. 7.3.13 договору дані нарахування не можуть перевищувати 1% від загальної вартості порушених зобов`язань.

Як встановлено судом, п. 7.3.13 договору купівлі-продажу (поставки) визначено, що загальний розмір відповідальності покупця за договором не може перевищувати 1% від загальної вартості порушених зобов`язань покупця.

Представник позивача в судовому засіданні проти таких доводів заперечує, посилаючись на те, що дані умови стосуються лише пені. Однак, з такими доводами погодитись не можливо, оскільки, із тексту п.7.1.13 договору таке твердження не вбачається.

Водночас, диспозиція ст. 625 ЦК України визначає відповідальність за порушення грошових зобов`язань і саме про порядок стягнення сум, нарахованих в порядку відповідальності сторони узгодили в п. 7.1.13 договору.

Як уже зазначалась вище, даний договір є дійсним, підписаний сторонами та предметом судового розгляду не виступав.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення сум інфляційних та процентів річних, перевіривши методику та періоди їх нарахування, з врахуванням обмежень вказаних в п. 7.1.13 договору, суд вважає, що останні підставні в розмірах 3 764,67 грн інфляційних втрат та 2 192,45 грн. річних.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи наведене, заявлені позовні вимоги є правомірними та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (43016, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Ковельська, 41, ) на користь Приватного підприємтсва "Прем`єра Південь" (73020, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Куліша, 11 кв. 22, ) 580 794,78 - основної заборгованості, 3 764,67 грн. інфляційних втрат, 2 192,45 грн. річних та 9 101,28 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено

12.08.2020

Суддя В. М. Дем`як