РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2020Справа № 910/6088/20
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

позовом Іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна" (вул. Шевченка, 48, м. Жашків, Черкаська обл., 19200)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна компанія "Метрополія" (вул. Ломоносова, 75-А, офіс 129, м. Київ, 03189)

про стягнення 455 806,50 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна компанія "Метрополія" про стягнення 455 806,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано помилковим перерахуванням відповідачу грошових коштів у розмірі 455 806,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2020 № 910/6088/20 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

18.05.2020 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2020 відкрито провадження по справі № 910/6088/20, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

05.06.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

16.06.2020 на електронну пошту суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2020 відповідь на відзив у справі № 910/6088/20 повернуто позивачу без розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2020 у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі № 910/6088/20 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "АВУ ГРІН ЕНЕРДЖІ", відмовлено.

22.06.2020 на електронну пошту суду від позивача надійшли пояснення щодо позовної заяви.

22.06.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

30.06.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву аналогійний тому, що поданий 05.06.2020.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала про відкриття провадження у справі № 910/6088/20 була надіслана на адреси сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримана представниками позивача та відповідача, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

31.05.2020 Іноземне підприємство "Агро-Вільд Україна" перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна компанія "Метрополія" грошові кошти у розмірі 455 806,50 грн, що підтверджується платіжним дорученням №622 від 31.05.2018 із призначенням платежу: «За проектув схеми видачі потужності СЕС зг рах №50 від 30.05.18 р. по догов на викон проектн робіт № 03/02-03/01 від 27.03.18р.(Озерна) у т.ч. ПДВ 20% 75967,75 грн».

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує, що вказана сума коштів була перерахована відповідачу помилково, оскільки ніколи не замовляв у відповідача проектування схеми видачі потужності СЕС, не отримував рахунок № 50 від 30.05.2018 та не укладав договір на виконання проектних робіт № 03/02-03/01 від 27.03.2018. У зв`язку з цим, оскільки у позивача не було волевиявлення на перерахування грошових коштів за платіжним дорученням №622 від 31.05.2018, посилаючись на приписи статті 1212 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь безпідставно отримані кошти у розмірі 455 806,50 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає, що платіж, здійснений позивачем на користь відповідача за платіжним дорученням від 31.05.2018 № 622 на суму 455 806,50 грн, не є помилково (безпідставно) перерахованими коштами. Цей платіж здійснений позивачем за рахунком від 30.05.2018 № 50 на підставі укладених договорів, а саме: договору на виконання проектних робіт від 27.03.2018 № 03/02-03/01; договору від 30.05.2018 № 05/02-03/01 про виконання обов`язку третьою особою та припинення зобов`язання зарахуванням.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Надаючи оцінку доводам позивача, суди дійшов висновку, що правовою підставою позову визначено положення статей 1212, 1213 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частиною першою, другою статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15.

Відповідно до статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Для застосування зазначеної норми необхідно, по-перше, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна однієї сторони є результатом відповідного зменшення майна у іншої сторони. По-друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 910/13271/18.

Отже, задля застосування до спірних правовідносин у справі ст. 1212 Цивільного кодексу України, необхідно встановити факт наявності або відсутності між сторонами у справі правовідносин, які б свідчили про наявність або відсутність правових підстав для перерахування заявлених до стягнення грошових коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.05.2020 Іноземне підприємство "Агро-Вільд Україна" перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна компанія "Метрополія" грошові кошти у розмірі 455 806,50 грн, що підтверджується платіжним дорученням №622 від 31.05.2018 із призначенням платежу: «За проектув схеми видачі потужності СЕС зг рах №50 від 30.05.18 р. по догов на викон проектн робіт № 03/02-03/01 від 27.03.18р.(Озерна) у т.ч. ПДВ 20% 75967,75 грн».

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази існування між сторонами цього спору зобов`язальних правовідносин, зокрема, укладеного договору № 03/02-03/01 від 27.03.2018, так само відсутні докази виставлення відповідачем позивачу рахунку №50 від 30.05.2018.

Водночас, відповідач надав до суду договір № 03/02-03/01 на виконання проектних робіт від 27.03.2018, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна компанія "Метрополія" як виконавцем та між Товариством з обмеженою відповідальністю "АВУ Солар" як замовником.

Крім того, за твердженнями відповідача, 30.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна компанія "Метрополія", Товариством з обмеженою відповідальністю "АВУ Солар" та Іноземним підприємством "Агро-Вільд Україна" укладено договір № 05/02-03/01 про виконання обов`язку третьою особою та припинення зобов`язання зарахуванням, у якому сторони домовились про те, що Іноземне підприємство "Агро-Вільд Україна" замість Товариства з обмеженою відповідальністю "АВУ Солар" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна компанія "Метрополія" грошових коштів (авансу) у розмірі 45 806,50 грн за договором № 03/02-03/01 на виконання проектних робіт від 27.03.2018.

Також, відповідач надав рахунок на оплату від № 50 від 30.05.2018 на ім`я Іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна".

Однак, суд відхиляє посилання відповідача на вказані документи як на правову підставу виникнення між сторонами спору зобов`язальних правовідносин, оскільки договір № 05/02-03/01 від 30.05.2018 підписаний в односторонньому порядку лише відповідачем, доказів його підписання іншими сторонами (Товариством з обмеженою відповідальністю "АВУ Солар" та Іноземним підприємством "Агро-Вільд Україна") або доказів його направлення для підписання цим сторонам не надано, так само, як і не надано доказів виставлення (направлення) рахунку на оплату від № 50 від 30.05.2018 позивачу.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Встановлюючи обставини справи та надаючи оцінку доказам, наявним у справі, суд дійшов висновку, що позивачем доведено, а відповідачем більш вірогідними доказами не спростовано обставин набуття ним грошових коштів у розмірі 455 806,50 грн без достатньої правової підстави за платіжним дорученням № 622 від 31.05.2018.

Отже, з огляду на викладене, за переконанням суду, що кошти в сумі 455 806,50 грн отримані Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна компанія "Метрополія" від позивача за відсутності правової підстави, тому їх може бути витребувано згідно з положеннями статті 1212 ЦК України як безпідставно набуте майно.

Однак, оскільки відповідач в порушення зазначених норм Цивільного кодексу України не здійснив повернення помилково направлених йому позивачем грошових коштів, то позовні вимоги щодо стягнення 455 806,50 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені обставини, позовні вимоги Іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна" суд задовольняє у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічна компанія "Метрополія" (вул. Ломоносова, 75-А, офіс 129, м. Київ, 03189, ідентифікаційний код 40094822) на користь Іноземного підприємства "Агро-Вільд Україна" (вул. Шевченка, 48, м. Жашків, Черкаська обл., 19200, ідентифікаційний код 33353730) борг у розмірі 455 806,50 грн та судовий збір у розмірі 6 837,10 грн.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 10.08.2020

Суддя Т. Ю. Трофименко