Справа № 909/673/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відкриття провадження у справі

06.08.2020 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовська Л. М.

розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом: Виконувача обов`язків керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури,

вул. Гаркуші 9, м. Івано-Франківськ,76000 в інтересах держави в особі Івано-Франківської міської ради вул. Грушевського 21, м. Івано-Франківськ,76000

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантехцентр" вул. Коновальця, буд.207, м. Івано-Франківськ, 76018

про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки площею 0,9789 га, що знаходиться за адресою: вул. Височана, 18 в м. Івано-Франківську, з кадастровим номером :20:005:0207, в сумі орендної плати за землю 91141грн04к.

ВСТАНОВИВ:

Виконувач обов`язків керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Івано-Франківської міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Сантехцентр" про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки площею 0,9789 га, що знаходиться за адресою: вул. Височана, 18 в м. Івано-Франківську, з кадастровим номером :20:005:0207, в сумі орендної плати за землю 91141грн04к.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 01.12.2008 № 2702 за відповідачем ТзОВ «Сантехцентр» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на об`єкт незавершеного будівництва (цех механічної обробки деталей) по вул. Височана, 18 в м. Івано-Франківську. Вказаний об`єкт незавершеного будівництва знаходиться на земельній ділянці площею 0,9789 га по вул. Височана, 18 в м. Івано-Франківську з кадастровим номером :20:005:0207.

Проте, фактично користуючись цією земельною ділянкою, яка є сформованою та з 27.05.2019 зареєстрована в Державному земельному кадастрі, документи на земельну ділянку товариство своєчасно не оформило (договір оренди укладено 16.08.2019 та зареєстровано 04.12.2019) та плату за користування земельною ділянкою за відповідний період не сплачувало, внаслідок чого, як зазначає прокурор, відповідачем безпідставно збережено коштів за використання земельної ділянки, в сумі 91141грн04к.

Правові підстави представництва прокурором в суді законних інтересів держави.

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 4 ст. 56 Господарською процесуальною кодексу України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.99 N З-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств га організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, па підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи №806/1000/17).

Таким чином, Івано-Франківська міська рада є отримувачем коштів у вигляді орендної плати, тобто саме тим органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, а тому прокурор обґрунтовано звертається з позовом до суду саме в інтересах міської ради, оскільки порушені безпосередньо інтереси територіальної громади міста Івано-Франківська.

Стаття 14 Конституції України встановлює, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Таким чином, законність надання її у використання, у тому числі, передача в оренду, безперечно становить інтерес держави.

Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу.

Подання Івано-Франківською місцевою прокуратурою позовної заяви обумовлено необхідністю відновлення та захисту порушених інтересів держави, які полягають у неухильному дотриманні законодавства України при використанні земель комунальної власності.

Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини «Федоренко проти України» від 03.06.2006 визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У спірних правовідносинах неотриманні Івано-Франківською міською радою кошти від використання земельної ділянки підпадають під визначене Європейським судом з прав людини поняття «майно, на яке особа цілком виправдано очікувала», право на яке підлягає захисту.

Також поняття майна, як грошових коштів, які особа очікувала отримати та, відповідно, набула права на судовий захист, розкривається в рішенні Європейського суду з прав людини «Кечко проти України».

Таким чином, враховуючи викладене, вбачається, що факт безпідставного збереження коштів відповідачем мав місце у 2017-2019 роках, однак жодних заходів спрямованих на реальне стягнення вищезазначеної суми з відповідача, Івано-Франківською міською радою вжито не було.

Крім цього, факт бездіяльності Івано-Франківської міської ради встановлюється самим фактом безпідставного збереження коштів за використання земельної ділянки ТОВ «Сантехцентр» та фактом незвернення міської ради до суду чи реальне вжиття інших (позасудових) засобів, з метою стягнення суми безпідставно збережених коштів.

Вказане підтверджується також судовою практикою, зокрема, відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 «... сам факт незвернення до суду суб`єкта владних повноважень з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про неналежне виконання суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків».

Також, Івано-Франківською місцевою прокуратурою за фактом бездіяльності, зокрема, органу місцевого самоврядування, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047, за ч. 1 ст. 367 КК України.

У вказаному випадку має місце неналежне вжиття Івано-Франківською міською радою заходів щодо стягнення суми безпідставно збережених коштів.

Івано-Франківською місцевою прокуратурою встановлено причини та достатні підстави для представництва в суді інтересів держави, оскільки орган місцевого самоврядування Івано-Франківська міська рада впродовж тривалого часу не забезпечує належним чином стягнення і Відповідача належних міській раді грошових коштів.

Позовна заява прокурора подана з урахуванням вимог ст. 162, 164, 172 ГПК України, а тому, відповідно до ст. 176 ГПК України, слід прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження чи позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 3 ст. 12 ГПК України). Вказане положення кореспондується з приписами ч. 1 ст. 247 ГПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи приписи ст. 12, 247 ГПК України, з огляду на ціну позову, яка не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, суд зробив висновок про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч. 5 ст. 252 ГПК України). Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч. 7 ст. 252 ГПК України).

Враховуючи викладене, при відкритті провадження у справі суд дійшов висновку про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд зауважує, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження, якщо судове засідання не проводиться, починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 252 ГПК України). Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 3 ст. 252 ГПК України).

Крім того прокурор, в порядку ст. 81 ГПК України надав суду клопотання про витребування доказів, у якому просить: витребувати у Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (76018. м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20) інформацію про нарахування та сплату ТОВ «Сантехцентр» плати за землю за земельну ділянку з кадастровим номером :20:005:0207, зокрема за період з 27.05.2019 по 04.12.2019, належним чином засвідчені копії податкових декларацій та особових карток по орендній платі за землю по ТОВ «Сантехцентр» за 2019 рік.

Згідно приписів ч.1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу.

Так, на запит прокуратури про надання інформації про сплату ТОВ «Сантехцентр» орендної плати за користування земельними ділянками на території міста Івано-Франківська у 2019-2020 роки, Головне управління ДПС в Івано-Франківській області повідомило, що наявні відомості щодо земельної ділянки (адресу, кадастровий номер площу тощо), ГУ ДПС в Івано-Франківській області, відповідно до пп.17.1.9 н.17.1 ст. 17 Податкового кодексу України платник податків має право на нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання посадовими особами службових обов`язків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами.

Підпунктом 21.1.6 пункту 21.1 статті 21 Кодексу передбачено, що посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи.

Також, ГУ ДПС в Івано-Франківській області повідомило, що ТОВ «Сантехцентр» у 2019-2020 роках подавало до контролюючих органів ГУ ДПС в області податкову звітність по орендній платі за земельні ділянки, у тому числі площею 0,9789 га, право оренди на яку набуло з 04.12.2019, проте не надало копій особових карток чи відомостей з податкових декларацій по платі за землю по ТзОВ «Сантехцентр» за 2019-2020 роки.

Таким чином, Івано-Франківська місцева прокуратура вжила всіх заходів у межах компетенції для отримання документів, як підтвердять факт несплати ТОВ «Сантехцентр» орендної плати за земельну ділянка з кадастровим номером :20:005:0207 за період з 27.05.2019 по 04.12.2019, проте отримала їх не в повному обсязі.

Враховуючи вищезазначене суд вважає за необхідне задоволити клопотання прокурора про витребування доказів.

Керуючись ст. 12, 31, 176, 233, 234, 235, 247, 248, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

3. Витребувати у Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20) інформацію про нарахування та сплату ТОВ «Сантехцентр» плати за землю за земельну ділянку з кадастровим номером :20:005:0207, зокрема за період з 27.05.2019 по 04.12.2019, належним чином засвідчені копії податкових декларацій та особових карток по орендній платі за землю по ТзОВ «Сантехцентр» за 2019 рік.

4. Відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали в передбаченому ст. 251 ГПК України порядку надіслати Господарському суду Івано-Франківської області відзив на позовну заяву і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову; копію відзиву та доданих до нього документів у встановлений строк надіслати учасникам справи.

5. Позивачу та прокурору відповідно до ст. 251 ГПК України надіслати суду відповідь на відзив (за наявності) протягом 5 днів з дня його отримання, у встановлений строк надіслати учасникам справи.

6. Запропонувати сторонам у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати суду заяву із обґрунтуванням своїх заперечень протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

7. Роз`яснити, що в разі ненадання відповідачем у встановлений судом строк без поважних причин відзиву, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

8. Учасники справи можуть отримувати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою://court.gov.ua/fair/sud5010/ та на веб-сторінці Єдиного державного реєстру судових рішень за веб-адресою http://reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Л. М. Неверовська