ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" серпня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1606/20

За клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг», м. Київ

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Кредит Груп», м. Київ

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг сайд», м. Київ

про визнання протиправними дій, скасування рішення нотаріуса та звернення стягнення на предмет іпотеки

Суддя А .Ю. Кошик

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа № 911/1606/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Кредит Груп» та до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг сайд» про визнання протиправними дій, скасування рішення нотаріуса та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.06.2020 року (суддя Христенко О.О.) відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 12.08.2020 року.

22.07.2020 року до канцелярії Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання від 17.07.2020 року про забезпечення позову, в якому він просить суд вжити заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельні ділянки, які належать на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Білдінг сайд», а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:5101, площею 1,5615 га; земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:5102, площею 5,0381 га; земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:5103, площею 5,0273 га; земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:5104, площею 5,0149 га; земельну ділянку з кадастровим номером :03:002:5105, площею 5,0183 га, що знаходяться в м. Ірпені.

У зв`язку з перебуванням судді Христенко О.О. у відпустці, згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2020 року Господарського суду Київської області для розгляду клопотання по забезпечення позову визначено суддю Кошика А.Ю.

За змістом статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення.

З огляду на зміст ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, необхідних для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Зокрема, ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначено способи забезпечення позову, серед яких накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 4 наведеної ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до абз. 2 п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України у п. 2 Постанови № 16 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Як визначено ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Як вбачається з обставин спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» 28.02.2019 року набуло від Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив Банк» (далі - Банк) право вимоги до Виробничого кооперативу «ЖБК «ДЕСНА» (далі - Боржник) за Кредитним договором №0605/01 та укладеним в забезпечення його виконання Договором іпотеки від 05.06.2009 року (між Банком та ОСОБА_2 ), за яким в іпотеку було передано земельну ділянку, що розташована на території Ірпінської міської ради Київської області площею 21,6001 га кадастровий номер: :01:174:0490, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства (далі - Предмет іпотеки).

Відповідне набуття права вимоги 28.02.2019 року відбулось після визнання недійсними в судовому порядку (остаточно Постановою Вищого господарського суду України від 16.12.2015 року у справі № 910/869/15-г) Договорів від 25.06.2014 року про відступлення прав за Кредитним договором та Іпотечним договором, укладених Банком з ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Кредит Груп».

З викладених у позові обставин вбачається, що за час вирішення спору про визнання недійсними вищенаведених договорів від 25.06.2014 року про відступлення прав за Кредитним договором та Іпотечним договором з ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Кредит Груп» і до часу набуття позивачем в кінці лютого 2019 року відповідних прав вимоги, відбувалась реалізація іпотечного обтяження за волевиявленням попереднього іпотекодержателя (припинено іпотечне обтяження 12.03.2015 року до визнання попередніх договорів відступлення недійсними) і в подальшому майно, яке було предметом іпотеки, було відчужено власником в 2017 році і перейшло у вільний оббіг, земельна ділянка була поділена одним з наступних власників і на момент звернення позивача з позовом до суду майно, яке було предметом іпотеки в новому вигляді перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг сайд».

Позивач в позові та клопотанні про забезпечення позову стверджує, що оскільки відповідач-1 (ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Кредит Груп») не був належним кредитором та іпотекодержателем, записи про іпотеку були вилучені на підставі його заяв незаконно.

Однак, позивач (заявник) не наводить обставин щодо фактичного виконання зобов`язань за Кредитним договором Попередньому кредитору до визнання договорів відступлення права недійсними та вжиття заходів (з`ясування обставин) одночасної реституції між Банком та Попереднім кредитором.

Крім того, позивачем не наведено обставин та відомостей щодо належного та своєчасного повідомлення нового власника земельних ділянок (Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг сайд») про спірність їх набуття та наявність прав інших осіб на такі земельні ділянки.

Відсутність належних та достовірних відомостей про обізнаність Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг сайд» про наявність у позивача права вимоги щодо придбаного ним майна - земельних ділянок, виключає наявність в діях відповідної особи ознак протиправності, та з огляду на наведені позивачем обставини, відповідач2 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Білдінг сайд» не вчиняло свідомих та умисних дій, спрямованих на порушення прав позивача.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову та реальність загрози утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Однак, заявником не обґрунтовано та не доведено вчинення відповідачем2 дій щодо умисного ухилення від виконання зобов`язання та вчинення дій, які містять ознаки наміру ухилення від виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Зокрема, не викладено обставин та не надано доказів, які вказують на реальні наміри відповідача2 вчиняти відповідні дії, спрямовані саме на утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду.

Крім того, з огляду на ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. У зв`язку з чим, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Білдінг сайд» є лише черговим набувачем майна і не має відношення до незаконності попередніх договорів відступлення прав вимоги та дій попереднього іпотекодержателя, позивачем не доведено та не обґрунтовано ознак протиправності безпосередньо в його діях, відповідно і умислу перешкодити виконанню судового рішення.

За наведених обставин в сукупності суд критично оцінює посилання позивача на намір Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг сайд» відчужити земельні ділянки, оскільки з доданих до клопотання роздруківок інтернет-оголошень не вбачається, що саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Білдінг сайд» подавало відповідні оголошення і зміст відповідних оголошень (ціна продажу) викликає сумніви в реальності намірів продавця. За наведених обставин, подані позивачем докази є такими, що не містять достатніх даних для з`ясування та встановлення всіх фактичних обставин, тому можуть впливати на формування хибного уявлення про обставини, які мають значення для справи.

Оцінивши доводи заявника та надані ним докази щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника стосовно забезпечення позову, наявності зв`язку між заявленими заходами до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зважаючи на необхідність забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» від 17.07.2020 року про забезпечення позову.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно з п. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Таким чином, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» від 17.07.2020 року про забезпечення позову у справі № 911/1606/20 задоволенню не підлягає як не обґрунтоване та не доведене.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 144, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

Ухвалив:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Конкорд Факторинг» від 17.07.2020 року про забезпечення позову у справі № 911/1606/20.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та відповідно до ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.Ю. Кошик