ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2020м. ДніпроСправа № 904/2728/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Сусло Сергія Васильовича, м. Павлоград Дніпропетровської області

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 504 571 грн. 10 коп. за договором про перевезення побутового палива від 12.12.2018 № 1195-ПУ-ПА

Представники:

від позивача: Кудрін Д.А., ордер ДП №827/015 від 16.04.2019, адвокат;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Сусло Сергій Васильович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 24.06.2019 № б/н, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" заборгованість за надані послуги перевезення побутового палива відповідно до складених сторонами актів від 28.02.2019 № 4 та від 31.03.2019 № 6 у загальній сумі 504 571 грн. 10 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про перевезення побутового палива від 12.12.2018 № 1195-ПУ-ПА.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2019 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Сусло Сергія Васильовича залишено без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.11.2019, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 11.02.2020, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2019 від 21.01.2019 скасовано, справу 904/2728/19 передано до Господарського суду Дніпропетровської області для подальшого розгляду.

19.12.2019 позивачем до суду подано заяву про збільшення позовних вимог від 19.12.2019 № б/н, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги перевезення побутового палива відповідно до складених сторонами актів від 28.02.2019 № 4 та від 31.03.2019 № 6 у загальній сумі 504 571 грн. 10 коп., 3% річних в сумі 9 941 грн. 31 коп., пеню у розмірі 43 550 грн. 33 коп., витрати позивача зі сплати гонорару третейському судді зі сторони позивача - Логвінова С.С. в розмірі 41 730 грн. 00 коп., витрати позивача зі сплати гонорару головуючому третейському судді - Кім Г.В. в сумі 1 500 грн. 00 коп., а також покласти на відповідача витрати позивача з оплати вартості правничої допомоги адвоката у сумі 25 000 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду від 10.03.2020 заяву позивача про збільшення позовних вимог від 19.12.2019 № б/н не прийнято судом до розгляду разом із позовом, що розглядається; справу № 904/2728/19 прийнято до провадження суддею Рудь І.А., розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 31.03.2020.

31.03.2020 підготовче засідання не відбулося, у зв`язку із запровадженням на території України карантину.

Ухвалою суду від 25.03.2020 відкладено підготовче засідання на невизначений термін.

Господарський суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 № 211 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215), з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020, на усій території України з 12.03.2020 до 03.04.2020 установлено карантин.

Крім того, згідно із п. 11 Закону України №540-ІХ від 30.03.2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набув чинності 02.04.2020, розділ X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України доповнено п. 4 такого змісту, зокрема, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки судового розгляду справи продовжуються на строк дії такого карантину, а строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) (редакція п. 4 розділ X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України до 17.07.2020).

У подальшому строк дії карантину продовжувався з 03.04.2020 до 24.04.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239), з 24.04.2020 до 11.05.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 291), з 11.05.2020 до 22.05.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343), з 22.05.2020 до 22.06.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392), з 22.06.2020 по 31.07.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500), з 31.07.2020 до 31.08.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641).

26.03.2020 на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву від 26.03.2020, в якому виклав заперечення проти позовних вимог, викладених у заяві позивача про збільшення позовних вимог від 19.12.2019 № б/н.

09.04.2020 позивачем до суду наданий оригінал квитанції від 09.04.2020 № ПН2572757 на підтвердження сплати судового збору в сумі 7 568 грн. 57 коп.

Після послаблення карантину, ухвалою господарського суду від 07.05.2020 підготовче засідання у справі призначене на 11.06.2020.

10.06.2020 на адресу суду надійшло клопотання відповідача про перенесення розгляду справи на іншу дату після скасування карантину.

11.06.2020 на електронну адресу суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог від 30.03.2020 № б/н, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги перевезення побутового палива відповідно до складених сторонами актів від 28.02.2019 № 4 та від 31.03.2019 № 6 у загальній сумі 504 571 грн. 10 коп., 3% річних в сумі 14 161 грн. 21 коп. за загальний період з 08.04.2019 по 30.03.2020, пеню у розмірі 43 550 грн. 33 коп. за загальний період з 08.04.2019 по 10.11.2019, витрати позивача зі сплати гонорару третейському судді зі сторони позивача - Логвінова С.С. в розмірі 41 730 грн. 00 коп., витрати позивача зі сплати гонорару головуючому третейському судді - Кім Г.В. в сумі 1 500 грн. 00 коп., а також покласти на відповідача витрати позивача з оплати вартості правничої допомоги адвоката у сумі 25 000 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду від 11.06.2020 відкладено підготовче засідання на 09.07.2020, у зв`язку із неявкою відповідача та необхідністю надання сторонами витребуваних судом документів; заяву позивача про збільшення позовних вимог від 30.03.2020, що надійшла електронною поштою, не прийнято до розгляду, у зв`язку із відсутністю цифрового підпису на поданому електронному документі.

11.06.2020 позивачем до суду подано заяву про збільшення позовних вимог від 30.03.2020 № б/н, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги перевезення побутового палива відповідно до складених сторонами актів від 28.02.2019 № 4 та від 31.03.2019 № 6 у загальній сумі 504 571 грн. 10 коп., 3% річних в сумі 14 161 грн. 21 коп. за загальний період з 08.04.2019 по 30.03.2020, пеню у розмірі 43 550 грн. 33 коп. за загальний період з 08.04.2019 по 10.11.2019, витрати позивача зі сплати гонорару третейському судді зі сторони позивача - Логвінова С.С. в розмірі 41 730 грн. 00 коп., витрати позивача зі сплати гонорару головуючому третейському судді - Кім Г.В. в сумі 1 500 грн. 00 коп., а також покласти на відповідача витрати позивача з оплати вартості правничої допомоги адвоката у сумі 25 000 грн. 00 коп.

У поданій заяві позивач зазначає, що не змінює предмет позову, оскільки предметом позову є наявність заборгованості відповідача перед позивачем, а не її розмір. У поданій заяві про збільшення позивач збільшує розмір штрафних санкцій, що виникли внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань та судових витрат, які позивач вимушений був понести. Крім того, останній стверджує, що не змінює й підстави позовних вимог, а доповнює їх новими обставинами при збереженні у позові первісних обставин.

24.06.2020 на адресу суду надійшли заперечення відповідача на заяву позивача про збільшення позовних вимог від 22.06.2020, в яких, зокрема, зазначає, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу у сумі 25 000 грн. 00 коп. є завищеними, необґрунтованими та недоведеними.

Ухвалою господарського суду від 09.07.2020 у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Сусло С.В. про збільшення позовних вимог від 30.03.2020 № б/н відмовлено; закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 30.07.2020.

У призначене судове засідання 30.07.2020 відповідач явку повноважного представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином.

Водночас, господарський суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-ІХ, який набув чинності 17.07.2020, п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України викладено в наступній редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Відповідно до п. 2 розділу ІІ вказаного Закону від 18.06.2020 № 731-ІХ процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Господарський суд зазначає, що відповідь позивача на відзив відповідача в порядку ст. 184 Господарського процесуального кодексу України або клопотання про продовження строку на надання такої відповіді, відповідно до п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-ІХ, до суду не надходило.

Отже, слід вважати, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі та надані всі наявні докази на підтвердження вимог та заперечень.

У судовому засіданні 30.07.2020 позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити, витрати позивача зі сплати судового збору та на правничу допомогу покласти на відповідача.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2018 між Фізичною особою-підприємцем Суслом Сергієм Володимировичем (перевізник) та Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (замовник) укладено договір на перевезення побутового палива № 1195-ПУ-ПА (надалі - договір), відповідно до умов якого перевізник взяв на себе зобов`язання надати послуги з перевезення побутового палива (вантаж) автомобільним транспортом з вугільного складу (м. Першотравневе) до пункту призначення та передати вантаж уповноваженій на отримання вантажу особі (вантажоодержувачу), а замовник взяв на себе зобов`язання забезпечити роботою замовлений транспорт та здійснити оплату за перевезення вантажу в порядку, передбаченому умовами даного договору (п. 1.1, 1.4 договору).

Відповідно до п. 1.5 договору строк надання послуг: з 01.01.2019 до 31.12.2019.

Згідно із п. 2.1 договору перевезення вантажів здійснюється перевізником виключно на підставі щомісячних письмових заявок замовника.

Для виконання договірних зобов`язань перевізник самостійно визначає кількість транспортних засобів та їх типи, для здійснення перевезення вантажу, у залежності від обсягу та характеру перевезення та забезпечує їх подавання за всіма пунктами завантаження, зазначеними у заявці замовника на перевезення вантажу (п. 2.3 договору).

За умовами п. 4.1 договору сума договору не повинна перевищувати 3 371 906 грн. 27 коп., втому числі ПДВ-20%.

Вартість одного км пробігу роботи транспортних засобів за маршрутом складає: 11,92 грн., з урахуванням ПДВ-20%. Вартість транспортних послуг з 01.01.2019 по 31.12.2019 є остаточною та збільшенню не підлягає.

У п. 4.3 договору сторони погодили, що замовник сплачує перевізнику вартість наданих послуг шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок перевізника протягом 5 робочих днів з 30 календарного дня з дати підписання сторонами відповідного акту приймання - передачі наданих послуг. У разі якщо строк оплати припадає на вихідний/неплатіжний день, то оплата здійснюється на наступний банківський день.

Відповідно до п. 5.1 договору уповноважені представники перевізника та замовника зобов`язані вести щоденний облік маршрутів, кілометраж щоденного пробігу та час роботи транспортних засобів. У разі виникнення спірних питань, сторонами для вирішення спорів будуть застосовані талони замовника або товарно-транспортні накладні транспортного засобу перевізника, на яких наявні відмітки представника замовника про використання транспортного засобу у певний день.

Згідно п. 5.3 договору приймання гаданих транспортних послуг за даним договором підтверджується щомісячними актами приймання-передачі наданих послуг, підписаних уповноваженими представниками сторін.

На виконання умов договору позивачем впродовж лютого та березня 2019 здійснювалось перевезення побутового палива.

Актом № 4 від 28.02.2019 на надання транспортних послуг до договору № 1195-ПУ-ПА від 12.12.2018 сторони погодили факт надання позивачем автотранспортних послуг у кількості 20 794 км, на загальну суму 247 781 грн. 30 коп. Зазначений акт підписаний позивачем та відповідачем, а також скріплений їх печатками (т.1, а.с.26).

Замовником складено "Реєстр талонів замовника про надання послуг" перевізником ФЛ-П Сусло С.В. за період з 01.02.2019 по 28.02.2019. З даного реєстру вбачається надання позивачем послуг у кількості 20 794 км на загальну суму 247 781 грн. 30 коп. Зазначений реєстр підписано головним фахівцем ОЗД Л.Г.Таран (т.1, а.с. 27-28).

Актом №6 від 31.03.2019 на надання транспортних послуг до договору № 1195-ПУ-ПА від 12.12.2018 сторони погодили факт надання позивачем автотранспортних послуг у кількості 21 550 км, на загальну суму 256 789 грн. 80 коп. Зазначений акт підписаний позивачем та відповідачем, а також скріплений їх печатками (т.1, а.с.29).

Замовником складено "Реєстр талонів замовника про надання послуг" перевізником ФЛ-П Сусло С.В. за період з 01.03.2019 по 31.03.2019. З даного реєстру вбачається надання позивачем послуг у кількості 21 550 км на загальну суму 256 789 грн. 80 коп. Зазначений реєстр підписано головним фахівцем ОЗД Л.Г.Таран (т.1, а.с. 30-31).

В порушення умов договору відповідач за надані послуги у встановлений договором строк не розрахувався, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у загальній сумі 504 571 грн. 10 коп.

Доказів оплати спірної вказаної заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладання договору поставки, факт надання послуг перевезення, строк оплати наданих послуг, строк дії договору, наявність прострочення оплати наданих послуг.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору перевезення вантажу є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення (ч. 1 ст. 908 Цивільного кодексу України).

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України).

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ч. 1 ст. 920 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

За приписами ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, строк виконання відповідачем зобов`язань за договором щодо оплати вартості послуг за актом № 4 від 28.02.2019 на загальну суму 247 781 грн. 30 коп. є таким, що настав 08.04.2019; за актом №6 від 31.03.2019 на загальну суму 256 789 грн. 80 коп. - 06.05.2019.

Враховуючи, що відповідачем своєчасно не сплачено у повному обсязі вартість наданих позивачем послуг, суд вважає позовну вимогу про стягнення заборгованості у розмірі 504 571 грн. 10 коп. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідачем доказі оплати спірної заборгованості до суду не надано, як і заперечень по суті позовних вимог, що розглядаються, наявність заборгованості належними доказами не спростовано.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 504 571 грн. 10 коп. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору в сумі 7 568 грн. 57 коп., в тому числі за звернення із апеляційною скаргою до Центрального апеляційного господарського суду у розмірі 1 921 грн. 00 коп., покладаються на відповідача.

Також у позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, які за наданим позивачем розрахунком (т. 2, а.с. 18) складають 25 000 грн. 00 коп.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у зазначеному розмірі позивачем до матеріалів справи долучено копії договору про надання юридичних послуг від 16.04.2019 № 5, укладеного між адвокатом Кудріним Д.А. та ФОП Сусло С.В., додаток № 1 до вказаного договору «Розрахунок види юридичних послуг та порядок їх оплати», ордеру від 16.04.2019 ДП №872/015, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 30.08.2013 № 2756, квитанцій від 24.10.2019 № ТS 2034В7 про оплату вартості послуг за договором від 16.04.2019 № 5 на суму 25 000 грн. 00 коп. тощо.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку ст. 86 Господарського процесуального кодексу України надає належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З наданого Додатку №1 до договору про надання юридичних послуг від 16.04.2019 "Розрахунок види юридичних послуг та порядок їх оплати" вбачається, що загальна вартість наданих послуг становить 25 000 грн. 00 коп., які складаються з:

Пункт 1.1 Додатку - надання правової допомоги на досудовій стадії (витрачено 15 годин на суму 15000 грн.):

- Детальне вивчення і аналіз матеріалів справи (витрачено 5 години - 5000 грн.);

- Збір інформації, яка може бути використана для захисту прав та законних інтересів Замовника в суді (витрачено 3 години - 3000 грн.);

- Пошук кандидатури третейського судді (витрачено 3 години - 3000 грн.);

- Складання процесуальних документів: позовна заява, вимоги, листування з учасниками справи, проведення розрахунків, інші процесуальні документи (витрачено 4 годин - 4000 грн.);

- Подання до суду позовної заяви.

Пункт 1.2 Додатку - надання правової допомоги на стадії розгляду справи у суді (10 000 грн.):

- Представництво інтересів Замовника у суді, прийняття участі у судових засіданнях - 7000 грн.;

- Детальне вивчення і аналіз заперечень на позов - 3000 грн.;

- Отримання документів.

Як вбачається з п. 1.1 вказаного додатку №1, одним із видів юридичних послуг, що надаються позивачу адвокатом визначено "Пошук кандидатури третейського судді", на яку адвокатом витрачено 3 години на суму 3000 грн.

Господарський суд зазначає, що з положень ст. 123 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що витрати понесені стороною при здійсненні розгляду третейським судом, у тому числі понесені на пошук кандидатури третейського судді, не є судовими витратами в розумінні господарського процесуального кодексу, а отже не можуть бути предметом розподілу судових витрат при вирішенні спору господарським судом, в порядку передбаченому ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, щодо обсягу, вартості та співрозмірності заявлених до компенсації витрат на правову допомогу, суд оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення договору та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, враховуючи заперечення відповідача, дійшов висновку про те, що до стягнення з відповідача підлягають витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 76 ) на користь Фізичної особи-підприємця Сусло Сергія Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) 504 571 грн. 10 коп. (п`ятсот чотири тисячі п`ятсот сімдесят одну грн. 10 коп.) заборгованості, 7 568 грн. 57 коп. (сім тисяч п`ятсот шістдесят вісім грн.. 57 коп.) витрат зі сплати судового збору за подання позову, 1 921 грн. 00 коп. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну грн.. 00 коп.) витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, 20 000 грн. 00 коп. (двадцять тисяч грн.. 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 10.08.2020

Суддя І.А. Рудь