ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" серпня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3464/19
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф., розглянувши матеріали скарги Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" вх. № ГСОО 2-617/20 від 06.04.2020р. на рішення та дії заступника начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного Південного міжрегінального управління Міністрества юстиці України (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича у справі №916/3464/19

За позовом: Приватного акціонерного товариства "Дунайсудноремонт"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство"

про стягнення 768 397,39 грн.,-

Суб`єкт оскарження: Відділ Ізмїльської міськрайонної державної виконавчої служби Південного Південного міжрегінального управління Міністрества юстиці України (м. Одеса)

За участю представників сторін:

Від позивача: - не з`явився;

Від відповідача (заявника): не з`явився;

Від відділу Ізмїльської міськрайонної державної виконавчої служби Південного Південного міжрегінального управління Міністрества юстиці України (м. Одеса) - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.02.2020р. позов Приватного акціонерного товариства "Дунайсудноремонт" до Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" про стягнення 768 397,39 грн. було задоволено.

На виконання вищевказаного рішення 13.03.2020р. було видано відповідний наказ.

18.03.2020р. на адресу господарського суду Одеської області надійшла апеляційна скарга за вх.ГСОО№537/20 на рішення Господарського суду Одеської області від 11.02.2020р.

06.04.2020р. до господарського суду Одеської області представником Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" вх. № ГСОО 2-617/20 надійшла скарга на рішення та дії заступника начальника відділу Ізмїльського міськрайонного державної виконавчої служби Південного Південного міжрегінального управління Міністрества юстиці України (м. Одеса) у справі №916/3464/19.

Листом від 07.04.2020 року Приватне акціонерне товариство "Українське Дунайське пароплавство" було повідомлено, що у зв`язку із надходженням 18.03.2020р. до господарського суду Одеської області апеляційної скарги по справі № 916/3464/19, справу було направлено 20.03.2020р. із супровідним листом до Південно-Західного апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги.

Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 11.06.2020 року рішення господарського суд від 11.02.2020 року було залишено без змін.

02.07.2020 року матеріали справи були повернуті до Господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.07.2020р. скаргу Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" прийнято до розгляду та розгляд спризначено на 13.07.2020 року.

13.07.2020 року до канцелярії господарського суду Одеської області від відділу Ізмїльської міськрайонної державної виконавчої служби Південного Південного міжрегінального управління Міністрества юстиці України (м. Одеса) надійшло клопотання про відкладення розгляду скарги.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.07.2020 року розгляд скарги було відкладено на 04.08.2020 року.

04.08.2020 року від Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське Пароплавство" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

04.08.2020 року від Відділу Ізмїльської міськрайонної державної виконавчої служби Південного Південного міжрегінального управління Міністрества юстиці України (м. Одеса) надійшло клопотання про розгляд скарги за відсутності представника.

В обґрунтування скарги Приватне акціонерне товариство "Українське Дунайське пароплавство" зазначає, що рішенням Господарського суду Одеської області від 11.02.2020р. позов Приватного акціонерного товариства "Дунайсудноремонт" до Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" про стягнення 768 397,39 грн. було задоволено. На виконання вищевказаного рішення 13.03.2020р. було видано відповідний наказ. Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2020 р. було відкрито апеляційне провадження по справі №916/3464/19 та прийнято до розгляду. На підставі вишевикладеного рішення господарського суду Одеської області від 11.02.2020 року по справі №916/3464/19 є таким, шо не набрало законної сили, а тому не під лягає примусовому виконанню. Не дивлячись на те, що рішення господарського суду Одеської області від 11.02.2020 по справі №916/3464/19 не набрало законної сили, господарським судом Одеської області 13.03.2020 року було видано приватному акціонерному товариству "Дунайсудноремонт" (надалі - ПрАТ "Дунайсудноремонт") наказ про примусове виконання рішення господарського суду Одеської області від 11.02.2020 р. по справі №916/3464/19. ПрАТ "Дунайсудноремонт" було напрвлено даний судовий наказ до відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжре гіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для примусового виконання.

На підставі вищезазначеного наказу суду від 13.03.2020 про примусове виконання рішення суду, 20.03.2020 року заступником начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Аргіровим Русланом Дмитровичем було винесено:

- постанову ВП №61613980 про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ПрАТ "УДП" заборгованості у сумі 779 925, 72 грн.

- постанову ВП №61613980 про арешт майна боржника, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ПрАТ "УДП" в межах суми звернення.;

- постанову ВП №61613980 про арешт коштів боржника, якою було накладено арешт на грошові кошти, належні приватному акціонерному товариству "Українське Дунайське пароплавство", що містяться на таких рахунках:

- НОМЕР_1 (код валюти 980,978, 840) у АБ "УКРГАЗБАНК") МФО 320478;

- НОМЕР_2 (код валюти 980,978, 840) у АТ "Укрексімбанк") МФО 322313;

- НОМЕР_3 (код валюти 980, 978, 840, 348) у АТ

"Укрексімбанк") МФО 322313;

- НОМЕР_4 (код валюти 978) у АТ "Укрексімбанк") МФО 322313;

- НОМЕР_5 (код валюти 980) у АТ "Укрексімбанк") МФО 322313;

- НОМЕР_6 (код валюти 980, 978, 840, 826, 643) у АТ "Укрексімбанк") МФО 322313;

- НОМЕР_7 (код валюта 980) у АТ "Укрексімбанк") МФО 322313;

- НОМЕР_8 (код валюта 980, 978, 840) у філії Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк", МФО 328845.;

- постанову ВП №61613980 про стягнення виконавчого збору у розмірі 77 992, 57

грн.;

- постанову ВП №61613980 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 296,00 грн.

Відповідно до частини 3 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації"" від 2 жовтня 2019 року № 145-ІХ (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2019, № 46, ст.302) забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності ним Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, шо не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності ним Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Відповідно до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 7 липня 1999 року № 847-ХІУ (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 1999, № 37, ст.332), який діяв до набрання чинності Законом України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації"" від 2 жовтня 2019 року № 145-ІХ приватне акціонерне товариство "Українське приватне пароплавство" (код ЄДРОПУ 01125821) входило до переліку об`єктів права державної власності, шо не підлягають приватизації.

Таким чином, з моменту набрання чинності Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації"" від 2 жовтня 2019 року № 145- ІХ (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2019, № 46, ст.302) до ПрАТ "УДП" забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" протягом трьох років з дня набрання чинності ним Законом.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Відтак, заступник начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Аргіров Руслан Дмитрович повинен був повернути судовий наказ господарського суду Одеської області про примусове виконання рішення господарського суду Одеської області від 11.02.2020 р. по справі №916/3464/19, який було видано судом 13.03.2020 р.

Проте вказаних дій ОСОБА_1 не вчинив, чим порушив вищевказані норми чинного законодавства.

Виходячи з вище наведеного, заступником начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) були незаконно винесенно 20.03.2020 року постанову ВП №61613980 про відкриття виконавчого провадження, постанову ВП №61613980 про арешт майна боржника, постанову ВП №61613980 про арешт коштів боржника, постанову ВП №61613980 про стягнення виконавчого збору, постанову ВП №61613980 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, чим було порушенно права та законні інтереси приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство", а саме призвело до виникнення реальної перешкоди у веденні господарської діяльності та блокуванні роботи ПрАТ "УДП" як єдиного національного перевізника України №1 та підприємства. 100% акцій яких належать державі Україна, в особі Міністерства інфраструктури України та недоотримання прибутку державою Україна. А отже, дані постанови підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Оскільки ПрАТ "УДП" дізналося про порушення своїх прав та законних інтересів 23.03.2020 року - у день отримання вищезазначених постанов, то строк на оскарження рішення та дій посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення спливає лише 02.04.2020 р.

На підставі вищезазначено представник (СКАРЖНИКА) просить суд, постанову заступника начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича від 20.03.2020 ВП № 61613980 про відкриття виконавчого провадження - визнати незаконною та скасувати. Постанову заступника начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича від 20.03.2020 ВП № 61613980 про арешт майна боржника - визнати незаконною та скасувати. Постанову заступника начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича від 20.03.2020 ВП № 61613980 про арешт коштів боржника - визнати незаконною та скасувати. Постанову заступника начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіональногоуправління Міністерства юстиції (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича від 20.03.2020 ВП № 61613980 про стягнення виконавчого збору - визнати незаконною та скасувати. Постанову заступника начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича від 20.03.2020 ВП № 61613980 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - визнати незаконною та скасувати, Зобов`язати заступника начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича зняти арешт з грошових коштів, які належать приватному акціонерному товариству "Українське Дунайське пароплавство" (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул Пароходна, буд.28, ), в межах суми стягнення, та які знаходяться на всіх рахунках ПрАТ "УДП". Зобов`язати заступника начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича зняти арешт зі всього рухомого та нерухомого майна ПрАТ "УДП" (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул Пароходна, буд.28, ).

У зв`язку із цим, Скаржник звертається до суду із скаргою на рішення та дії заступника начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного Південного міжрегінального управління Міністрества юстиці України (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича у справі №916/3464/19

Відповідно до ч. 1 ст. 342 скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Згідно зі статтею 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

21.07.2020 року до господарського суду Одеської області від Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного Південного міжрегінального управління Міністрества юстиці України (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича надійшли пояснення, відповідно яких зазначено, що скарга не обгрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав. На примусовому виконанні Відділу знаходиться зведене виконавче провадження №61679064 про стягнення боргу з ПАТ «УКРАЇНСЬКЕ ДУНАЙСЬКЕ ПАРОПЛАВСТВО» на користь ПАТ «ДУНАЙСУДНОРЕМОНТ» в склад якого входять: виконавче провадження № 61613980 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 13.03.2020 № 96/3464/19, про стягнення 719381,03 гри. основного боргу; 44859,40 грн. пені; 4156,96 грн. - 3% річних та витрат по сплаті судового збору у розмірі 11528,33 грн.; виконавче провадження № 61654572 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 12.03.2020 № 916/3478/19, про стягнення основного боргу у розмірі 1463514,86 грн., пеню у розмірі 53239,68 грн., три відсотки річних у розмірі 5006,12 грн., судовий збір у розмірі 22826,41 грн.

Інформація про здійснені заходи примусового виконання по виконавчому провадженню №61613980.

Державним виконавцем було винесено наступні постанови: про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2020р. №61613980; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 20.03.2020р. №61613980; про стягнення виконавчого збору від 20.03.2020р. №61613980; про арешт майна боржника від 20.03.2020р. №61613980; про арешт коштів боржника від 20.03.2020р. №61613980.

Вищезазначені постанови було направлено боржнику 20.03.2020р. Укрпоштою рекомендованим листом з повідомленням. Згідно повідомлення Укрпошти - боржник отримав 23.03.2020 року.

20.03.2020р. постанову про арешт коштів боржника та платіжні вимоги про списання коштів було направлено банкам Укрпоштою рекомендованим листом, окрім АТ «Укрексімбанк», яку було вручено під розписку до канцелярії банку.

24.03.2020р. надійшли списані кошти з АТ «Укрексімбанк» в сумі 5192,89 грн., які було розподілено відповідно до статті 43, 44 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно повідомлення АТ «Укрексімбанк» від 24.03.2020 року № БТ/0632105/618-20 - арешт накладено на рахунки боржника. Згідно повідомлення АБ «Укргазбанк» від 27.03.2020 року № БТ-2704 - постанова про арешт прийнята до виконання. Згідно повідомлення АТ «Ощадбанк» від 30.03.2020 року № 46-13/2772 -накладено арешт на грошові кошти боржника.

24.03.2020р. до відділу надійшла заява представника ПАТ «УДП», в якій міститься прохання зняти арешт з деяких коштів підприємства, оскільки вони призначені для виплати заробітної плати працівникам підприємства, а також коштами соціального страхування Фонду соціального страхування при тимчасовій втраті працездатності. 24.03.2020р. постановою начальника відділу знято арешт з коштів, які обліковуються на банківських рахунках:

№ НОМЕР_7 ,

№ НОМЕР_6 ,

№ НОМЕР_9 ,

№ НОМЕР_6 ,

№ НОМЕР_9 , які є заробітною платою працівників ПАТ «УДП», а також коштами соціального страхування Фонду соціального страхування при тимчасовій втраті працездатності.

Дана постанова була винесена відповідно до постанови Верховного суду від 17.01.2020 у справі № 340/1018/19, в якій суд дійшов до висновку про те, що кошти на рахунках зі спеціальним режимом не можуть бути арештовані виконавцем та з урахуванням правових позиціях викладених у постановах Верховного Суду від 27.06.2019 року у справі №916/73/19; від 10.10.2019 року №916/1572/19.

Тобто не заблоковано процес виплати заробітної плати працівникам, соціальні виплати при тимчасовій втраті працездатності та податків до державних бюджетів.

30.03.2020р. до відділу надійшла заява представника ПАТ «УДП» з проханням зупинити виконавче провадження та додано Ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2020 року справа № 916/3464/19, відповідно до якої: Поновлено ПАТ "Українське Дунайське пароплавство" строк на апеляційне оскарження. Зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 11.02.2020 року у справі № 916/3464/19. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Українське Дунайське пароплавство" на рішення Господарського суду Одеської області від по справі №916/3464/19. 30.03.2020р. державним виконавцем було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі статті 38 Закону України «Про виконавче провадження».

21.04.2020 року, надійшла заява стягувана від 16.04.2020 №202 про повернення наказу Господарського суду Одеської області від 13.03.2020р. №916/3464/19.

03.06.2020р. було винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій.

03.06.2020р. було винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження.

03.06.2020р. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в якої зазначено: « 21.04.2020 року надійшла заява стягувана від 16.04.2020 №202 про повернення наказу Господарського суду Одеської області від 13.03.2020р. №916/3464/19. 06.04.2020 року надійшла копія скарги ПАТ «УДП» від 01.04.2020, яка подана до Господарського суду Одеської області на дії державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби. Господарським судом Одеської області не відкрито судове провадження, засідання не призначались. В зв 'язку з тим, що па час завершення виконавчого провадження Господарським судом Одеської області скарга не розглянута, оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору №61613980 від 20.03.2020р. не набула законної сили та підлягає виведенню в окреме провадження після набуття законної сили. Борг стягнуто у розмірі 4451,82 гри., виконавчий збір - 445,07грн., витрати стягнуто повністю.».

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2020 року по справі № 916/3464/19 апеляційну скаргу ПАТ «УДП» на рішення Господарського суду Одеської області від 11,02.2020р. залишено без задоволення.

18.06.2020 року було повторно відкрито виконавче провадження № 62380735 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 13.03.2020 № 916/3464/19, про стягнення з ПАТ «УКРАЇНСЬКЕ ДУНАЙСЬКЕ ПАРОПЛАВСТВО» на користь ПАТ «ДУНАЙСУДНОРЕМОНТ» 719381,03 грн. основного боргу; 44859,40 грн. пені; 4156,96 грн. - 3% річних та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 1528,33 грн. Дане виконавче провадження було завершено 24.06.2020 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі стягнення боргу, виконавчого збору та витрат. Інформація про здійснені заходи примусового виконання по виконавчому провадженню №61654572. Державним виконавцем було винесено наступні постанови: про відкриття виконавчого провадження від 26.03.2020р. №61654572; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26.03.2020р. №61654572; про стягнення виконавчого збору від 26.03.2020р. №61654572; про арешт майна боржника від 26.03.2020р. №61654572; про арешт коштів боржника від 26.03.2020р. №61654572.

Вищезазначені постанови було направлено боржнику 26.03.2020р. Укрпоштою рекомендованим листом з повідомленням. Згідно повідомлення Укрпошти - боржник отримав 30.03.2020 року.

26.03.2020р. постанову про арешт коштів боржника було направлено банкам Укрпоштою рекомендованим листом. Даною постановою було накладено арешт на кошти окрім коштів що призначені для виплати заробітної плати працівникам підприємства, а також коштами соціального страхування Фонду соціального страхування при тимчасовій втраті працездатності, податків.

Згідно повідомлення АТ «Укрексімбанк» від 31.03.2020 року № БТ/0632105/668-20 - арешт накладено на рахунки боржника. Згідно повідомлення АБ «Укргазбанк» від 02.04.2020 року № БТ-2804 - постанова про арешт прийнята до виконання. Згідно повідомлення АТ «Ощадбанк» від 02.04.2020 року № 46-13/219 - накладено арешт на грошові кошти боржника.

31.03.2020р. до відділу надійшла заява представника ПАТ «УДП» з проханням зупинити виконавче провадження та додано Ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 року справа № 916/3478/19, відповідно до якої: Поновлено ПАТ "Українське Дунайське пароплавство" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2020 року у справі 916/3478/19. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Українське Дунайське пароплавство" на рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2020р. у справі №916/3478/19. Зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2020 року у справі № 916/3478/19.

31.03.2020р. державним виконавцем було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі статті 38 Закону України «Про виконавче провадження». 21.04.2020 року, надійшла заява стягувача від 16.04.2020 №203 про повернення наказу Господарського суду Одеської області від 12.03.2020р. №916/3478/19. 21.04.2020 року до відділу надійшло звернення ПАТ «УДП» щодо погашення боргу відповідно до рішення (наказу) Господарського суду Одеської області від 12.03.2020 № 916/3478/19 та додано доказ перерахування грошових коштів платіжне доручення від 15.04.2020 року №LGF595 на суму 1544587,07 грн. На вимогу державного виконавця стягувач листом від 23.04.2020 №211 підтвердив погашення боргу в сумі 1544587,07 грн. 03.06.2020р. було винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій. 03.06.2020р. було винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження.

03.06.2020р. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», в якої зазначе: « 21.04.2020 року до відділу надійшло звернення ПАТ «УДП» щодо погашення боргу відповідно до рішення (наказу) Господарського суду Одеської області від 12.03.2020 року 916/3478/19 та додано доказ перерахування грошових коштів платіжне доручення від 15.04.2020 року № LGF595 на суму 1544587,07 грн. На вимогу державного виконавця стягувач листом від 23.04.2020 року №211 підтвердив погашення боргу в сумі 1544587,07 грн. 07.04.2020 року ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.03.2020р. №916/3478/19 прийнято скаргу ПАТ «УДП» на дії державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби. 25.05.2020р. ухвалою Господарського суду Одеської області було відмовлено ПАТ «УДП» у задоволені скарги. В зв`язку з тим, що на час завершення виконавчого провадження ухвала Господарського суду Одеської області від 25.05.2020р. про відмову у скарзі не набула законної сили, також: не набули законної сили оскаржувані постанова про стягнення виконавчого збору № від 26.03.2020р. та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № від 26.03.2020р. Даній постанови підлягають виведені в окреме провадження після набуття законної сили». По даному виконавчому провадженню 07.04.2020 року ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.03.2020р. №916/3478/19 прийнято скаргу ПАТ «УДП» на дії державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби. 25.05.2020р. ухвалою Господарського суду Одеської області було відмовлено ПАТ «УДП» у задоволені скарги. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2020 року по справі № 916/3464/19 апеляційну скаргу ПАТ «УДП» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.05.2020р. залишено без руху.

Позиція господарського суду щодо наявності у державного виконавця права на вчинення виконавчих дій щодо боржника, який був включений до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, у випадку стягнення із боржника грошових коштів, відповідає висновкам, до яких дійшов Верховний Суд в ухвалі від 29.04.2020р. по справі №910/6948/19 де Верховний Суд погодився із висновками суду апеляційної інстанції, яким було відхилено доводи скаржника щодо встановленої Законом № 145-ІХ заборони на вчинення виконавчих дій, оскільки Законом № 145-ІХ з усього складу майна підприємства, призначеного для його діяльності, яким також є нерухоме майно (будівлі, споруди, земельні ділянки тощо), передбачено можливість звернення стягнення лише на конкретні види майна цього підприємства, зокрема, грошові кошти.

Як зазначає представник, що відсутні порушення з боку державного виконавця законодавства України та відсутні підстави для скасування постанов про відкриття виконавчого провадження; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про арешт майна боржника; про арешт коштів боржника від 26.03.2020 року у виконавчому провадженні № 61613980 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 13.03.2020 № 916/3464/19.

03.08.2020 року від Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" надійшли заперечення на пояснення Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного Південного міжрегінального управління Міністрества юстиці України (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича, відповідно яких заявник зазначив, що не погоджується з твердженнями. викладеними у поясненнях заступника начальника відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Аргірова Руслана Лмитровича та вважає. шо скарга Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" має бути задоволена в повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та скарги, керуючись чинним законодавством України, , господарський суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Згідно з ч.1, п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

У ч. 3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 Закону).

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

До того ж за приписами ч. 5 ст. 18 цього Закону під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

За положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Згідно з п.п. 11,12 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012 р. №512/5, запит виконавця є письмовим документом, який є обов`язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень. Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою. У вимозі, дорученні, запиті виконавця обов`язково зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця або прізвище, ім`я та по батькові приватного виконавця; дата відкриття та номер виконавчого провадження; реквізити виконавчого документа; строк виконання; наслідки невиконання.

Як з`ясовано судом, на примусовому виконанні Відділу знаходиться зведене виконавче провадження №61679064 про стягнення боргу з ПАТ «УКРАЇНСЬКЕ ДУНАЙСЬКЕ ПАРОПЛАВСТВО» на користь ПАТ «ДУНАЙСУДНОРЕМОНТ» в склад якого входять: виконавче провадження № 61613980 з примусового виконання наказу Господарського СУДУ Одеської області від 13.03.2020 № 96/3464/19, про стягнення 719381,03 гри. основного боргу; 44859,40 грн. пені; 4156,96 грн. - 3% річних та витрат по сплаті судового збору у розмірі 11528,33 грн.; виконавче провадження № 61654572 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 12.03.2020 № 916/3478/19, про стягнення основного боргу у розмірі 1463514,86 грн., пеню у розмірі 53239,68 грн., три відсотки річних у розмірі 5006,12 грн., судовий збір у розмірі 22826,41 грн.

Інформація про здійснені заходи примусового виконання по виконавчому провадженню №61613980.

Державним виконавцем було винесено наступні постанови: про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2020р. №61613980; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 20.03.2020р. №61613980; про стягнення виконавчого збору від 20.03.2020р. №61613980; про арешт майна боржника від 20.03.2020р. №61613980; про арешт коштів боржника від 20.03.2020р. №61613980.

Вищезазначені постанови було направлено боржнику 20.03.2020р. Укрпоштою рекомендованим листом з повідомленням. Згідно повідомлення Укрпошти - боржник отримав 23.03.2020 року.

20.03.2020р. постанову про арешт коштів боржника та платіжні вимоги про списання коштів було направлено банкам Укрпоштою рекомендованим листом, окрім АТ «Укрексімбанк», яку було вручено під розписку до канцелярії банку.

24.03.2020р. надійшли списані кошти з АТ «Укрексімбанк» в сумі 5192,89 грн., які було розподілено відповідно до статті 43, 44 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно повідомлення АТ «Укрексімбанк» від 24.03.2020 року № БТ/0632105/618-20 - арешт накладено на рахунки боржника. Згідно повідомлення АБ «Укргазбанк» від 27.03.2020 року № БТ-2704 - постанова про арешт прийнята до виконання. Згідно повідомлення АТ «Ощадбанк» від 30.03.2020 року № 46-13/2772 -накладено арешт на грошові кошти боржника.

24.03.2020р. до відділу надійшла заява представника ПАТ «УДП», в якій міститься прохання зняти арешт з деяких коштів підприємства, оскільки вони призначені для виплати заробітної плати працівникам підприємства, а також коштами соціального страхування Фонду соціального страхування при тимчасовій втраті працездатності. 24.03.2020р. постановою начальника відділу знято арешт з коштів, які обліковуються на банківських рахунках:

№ НОМЕР_7 ,

№ НОМЕР_6 ,

№ НОМЕР_9 ,

№ НОМЕР_6 ,

№ НОМЕР_9 , які є заробітною платою працівників ПАТ «УДП», а також коштами соціального страхування Фонду соціального страхування при тимчасовій втраті працездатності.

Дана постанова була винесена відповідно до постанови Верховного суду від 17.01.2020 у справі № 340/1018/19, в якій суд дійшов до висновку про те, що кошти на рахунках зі спеціальним режимом не можуть бути арештовані виконавцем та з урахуванням правових позиціях викладених у постановах Верховного Суду від 27.06.2019 року у справі №916/73/19; від 10.10.2019 року №916/1572/19.

Тобто не заблоковано процес виплати заробітної плати працівникам, соціальні виплати при тимчасовій втраті працездатності та податків до державних бюджетів.

30.03.2020р. до відділу надійшла заява представника ПАТ «УДП» з проханням зупинити виконавче провадження та додано Ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2020 року справа № 916/3464/19, відповідно до якої: Поновлено ПАТ "Українське Дунайське пароплавство" строк на апеляційне оскарження. Зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 11.02.2020 року у справі № 916/3464/19. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Українське Дунайське пароплавство" на рішення Господарського суду Одеської області від по справі №916/3464/19. 30.03.2020р. державним виконавцем було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі статті 38 Закону України «Про виконавче провадження».

21.04.2020 року, надійшла заява стягувана від 16.04.2020 №202 про повернення наказу Господарського суду Одеської області від 13.03.2020р. №916/3464/19.

03.06.2020р. було винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій.

03.06.2020р. було винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження.

03.06.2020р. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в якої зазначено: « 21.04.2020 року надійшла заява стягувана від 16.04.2020 №202 про повернення наказу Господарського суду Одеської області від 13.03.2020р. №916/3464/19. 06.04.2020 року надійшла копія скарги ПАТ «УДП» від 01.04.2020, яка подана до Господарського суду Одеської області на дії державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби. Господарським судом Одеської області не відкрито судове провадження, засідання не призначались. В зв 'язку з тим, що па час завершення виконавчого провадження Господарським судом Одеської області скарга не розглянута, оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору №61613980 від 20.03.2020р. не набула законної сили та підлягає виведенню в окреме провадження після набуття законної сили. Борг стягнуто у розмірі 4451,82 гри., виконавчий збір - 445,07грн., витрати стягнуто повністю.».

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2020 року по справі № 916/3464/19 апеляційну скаргу ПАТ «УДП» на рішення Господарського суду Одеської області від 11,02.2020р. залишено без задоволення.

18.06.2020 року було повторно відкрито виконавче провадження № 62380735 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 13.03.2020 № 916/3464/19, про стягнення з ПАТ «УКРАЇНСЬКЕ ДУНАЙСЬКЕ ПАРОПЛАВСТВО» на користь ПАТ «ДУНАЙСУДНОРЕМОНТ» 719381,03 грн. основного боргу; 44859,40 грн. пені; 4156,96 грн. - 3% річних та витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 1528,33 грн. Дане виконавче провадження було завершено 24.06.2020 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку зі стягнення боргу, виконавчого збору та витрат. Інформація про здійснені заходи примусового виконання по виконавчому провадженню №61654572. Державним виконавцем було винесено наступні постанови: про відкриття виконавчого провадження від 26.03.2020р. №61654572; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26.03.2020р. №61654572; про стягнення виконавчого збору від 26.03.2020р. №61654572; про арешт майна боржника від 26.03.2020р. №61654572; про арешт коштів боржника від 26.03.2020р. №61654572.

Вищезазначені постанови було направлено боржнику 26.03.2020р. Укрпоштою рекомендованим листом з повідомленням. Згідно повідомлення Укрпошти - боржник отримав 30.03.2020 року.

26.03.2020р. постанову про арешт коштів боржника було направлено банкам Укрпоштою рекомендованим листом. Даною постановою було накладено арешт на кошти окрім коштів що призначені для виплати заробітної плати працівникам підприємства, а також коштами соціального страхування Фонду соціального страхування при тимчасовій втраті працездатності, податків.

Згідно повідомлення АТ «Укрексімбанк» від 31.03.2020 року № БТ/0632105/668-20 - арешт накладено на рахунки боржника. Згідно повідомлення АБ «Укргазбанк» від 02.04.2020 року № БТ-2804 - постанова про арешт прийнята до виконання. Згідно повідомлення АТ «Ощадбанк» від 02.04.2020 року № 46-13/219 - накладено арешт на грошові кошти боржника.

31.03.2020р. до відділу надійшла заява представника ПАТ «УДП» з проханням зупинити виконавче провадження та додано Ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 року справа № 916/3478/19, відповідно до якої: Поновлено ПАТ "Українське Дунайське пароплавство" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2020 року у справі 916/3478/19. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Українське Дунайське пароплавство" на рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2020р. у справі №916/3478/19. Зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 12.02.2020 року у справі № 916/3478/19.

31.03.2020р. державним виконавцем було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі статті 38 Закону України «Про виконавче провадження». 21.04.2020 року, надійшла заява стягувача від 16.04.2020 №203 про повернення наказу Господарського суду Одеської області від 12.03.2020р. №916/3478/19. 21.04.2020 року до відділу надійшло звернення ПАТ «УДП» щодо погашення боргу відповідно до рішення (наказу) Господарського суду Одеської області від 12.03.2020 № 916/3478/19 та додано доказ перерахування грошових коштів платіжне доручення від 15.04.2020 року №LGF595 на суму 1544587,07 грн. На вимогу державного виконавця стягувач листом від 23.04.2020 №211 підтвердив погашення боргу в сумі 1544587,07 грн. 03.06.2020р. було винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій. 03.06.2020р. було винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження.

03.06.2020р. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», в якої зазначе: « 21.04.2020 року до відділу надійшло звернення ПАТ «УДП» щодо погашення боргу відповідно до рішення (наказу) Господарського суду Одеської області від 12.03.2020 року 916/3478/19 та додано доказ перерахування грошових коштів платіжне доручення від 15.04.2020 року № LGF595 на суму 1544587,07 грн. На вимогу державного виконавця стягувач листом від 23.04.2020 року №211 підтвердив погашення боргу в сумі 1544587,07 грн. 07.04.2020 року ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.03.2020р. №916/3478/19 прийнято скаргу ПАТ «УДП» на дії державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби. 25.05.2020р. ухвалою Господарського суду Одеської області було відмовлено ПАТ «УДП» у задоволені скарги. В зв`язку з тим, що на час завершення виконавчого провадження ухвала Господарського суду Одеської області від 25.05.2020р. про відмову у скарзі не набула законної сили, також: не набули законної сили оскаржувані постанова про стягнення виконавчого збору № від 26.03.2020р. та постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № від 26.03.2020р. Даній постанови підлягають виведені в окреме провадження після набуття законної сили». По даному виконавчому провадженню 07.04.2020 року ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.03.2020р. №916/3478/19 прийнято скаргу ПАТ «УДП» на дії державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби. 25.05.2020р. ухвалою Господарського суду Одеської області було відмовлено ПАТ «УДП» у задоволені скарги. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2020 року по справі № 916/3464/19 апеляційну скаргу ПАТ «УДП» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.05.2020р. залишено без руху.

Позиція господарського суду щодо наявності у державного виконавця права на вчинення виконавчих дій щодо боржника, який був включений до переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, у випадку стягнення із боржника грошових коштів, відповідає висновкам, до яких дійшов Верховний Суд в ухвалі від 29.04.2020р. по справі №910/6948/19 де Верховний Суд погодився із висновками суду апеляційної інстанції, яким було відхилено доводи скаржника щодо встановленої Законом № 145-ІХ заборони на вчинення виконавчих дій, оскільки Законом № 145-ІХ з усього складу майна підприємства, призначеного для його діяльності, яким також є нерухоме майно (будівлі, споруди, земельні ділянки тощо), передбачено можливість звернення стягнення лише на конкретні види майна цього підприємства, зокрема, грошові кошти.

Згідно з п. 3 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" заборонено вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Законом України №145-ІХ з усього складу майна підприємства, призначеного для його діяльності, яким також є нерухоме майно (будівлі, споруди, земельні ділянки тощо), передбачено можливість звернення стягнення лише на конкретні види майна цього підприємства, зокрема, грошові кошти.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно до ст. 2 Закону України „Про виконавче провадження", виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

В ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як встановлено судом, зазначена скарга вмотивована тим, що відповідно до частини 3 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації"" від 2 жовтня 2019 року № 145-ІХ (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2019, № 46, ст.302) забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності ним Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, шо не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності ним Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Відповідно до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 7 липня 1999 року № 847-ХІУ (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 1999, № 37, ст.332), який діяв до набрання чинності Законом України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації"" від 2 жовтня 2019 року № 145-ІХ приватне акціонерне товариство "Українське приватне пароплавство" (код ЄДРОПУ 01125821) входило до переліку об`єктів права державної власності, шо не підлягають приватизації.

Таким чином, з моменту набрання чинності Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації"" від 2 жовтня 2019 року № 145- ІХ (Відомості Верховної Ради (ВВР), 2019, № 46, ст.302) до ПрАТ "УДП" забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" протягом трьох років з дня набрання чинності ним Законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

У рішенні від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої п. 1 ст. 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.05.2011 у справі "Ліпісвіцька проти України" однозначно визначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених в п. 1 ст. 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Існування заборгованості, підтверджене обов`язковим та таким, що підлягає виконанню, судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесене, "законне сподівання" на те, що заборгованість буде їй сплачено, та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України").

У рішенні від 15.10.2009 Європейський суд з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" вказав на те, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

У справі "Фуклєв проти України" (рішення від 07.06.2005) Європейський суд з прав людини вказав, що держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду з прав людини у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України" достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з Конституцією України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

У пілотному рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.2009 Європейський суд з прав людини встановив, що було порушено п. 1 ст. 6 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу через невиконання або несвоєчасне виконання остаточних судових рішень. Суд зазначив, що затримки були спричинені комбінацією чинників, включаючи відсутність бюджетних коштів, бездіяльністю державної виконавчої служби та недоліками національного законодавства, внаслідок чого пан Іванов та інші заявники у подібній ситуації не змогли добитись примусового виконання судових рішень. Всі ці чинники належали до компетенції української влади, і, отже, Україна несе повну відповідальність за таке невиконання (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.2009, № 40450/04, п.п. 83-85). Суд також постановив, що зазначені вище порушення є наслідком несумісної з положеннями Конвенції практики, яка полягає в систематичному невиконанні державою-відповідачем рішень національних судів, за виконання яких вона несе відповідальність і у зв`язку з якими сторони, права яких порушені, не мають ефективних засобів юридичного захисту (п. 4 резолютивної частини рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України").

У п. 3 резолютивної частини рішення від 12.10.2017 у справі "Бурмич та інші проти України", заява № 46852/13 та інші, Велика Палата Європейського суду з прав людини постановила, що п`ять заяв та 12 143 заяви, наведені в додатках I і II до цього рішення, мають розглядатись відповідно до зобов`язань, які випливають із пілотного рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04, рішення від 15 жовтня 2009 року), яким встановлено існування структурної проблеми, що призводить до порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Отже, тривале невиконання або несвоєчасне виконання національних судових рішень, за виконання яких Україна несе відповідальність, є структурною та системною проблемою, яку визначено в пілотному рішенні Європейського суду з прав людини, і запровадження ефективних засобів юридичного захисту стосовно відповідних порушень є прямим обов`язком держави.

Таким чином, виходячи з практики з Європейського суду з прав людини, держава відповідальна за виконання рішення, ухваленого на користь стягувача у цій справі. Тривале невиконання рішення та відсутність засобів захисту прав стягувача на національному рівні спричиняє порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/3464/19, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи зі змісту частини першої статті 33 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 10 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, який регулює порядок вчинення виконавчих дій, при цьому детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню.

Пункти 4 та 5 розділу ІІІ цієї Інструкції регламентують дії державного виконавця, які передують відкриттю виконавчого провадження, а саме: виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа; у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Судом не встановлено підстав для визнання не законною та скасування постанов державного виконавця, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, а тому з огляду на наведені правові норми суд дійшов висновку, що державний виконавець, при винесенні постанов виконавчого провадження, діяв у відповідності до норм чинного законодавства.

Стосовно посилань скаржника на заборону, що міститься в Законі України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" як на підставу задоволення скарги на дії та бездіяльність державного виконавця, суд зазначає таке.

20.10.2019 набрав чинності Закон України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" (Закон № 145-ІХ ).

Згідно з п. 3 розділу ІІІ &quot;Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" заборонено вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Судом встановлено, що до додатку 2 "Переліку об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані" до Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" станом на 20.10.2019 включено Приватне акціонерне товариство "Українське Дунайське пароплавство" .

Суд зазначає, що з урахуванням заборони, встановленої пунктом 3 розділу ІІІ &quot;Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", в комплексі з іншими заборонами та мораторіями на звернення стягнення на майно боржників - державних підприємств, встановленими на момент прийняття Закону № 145-ІХ, законодавцем в основу положення, визначеного пунктом 3 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 145-ІХ, було покладено як принцип обов`язковості виконання рішень, закріплений Конституцією України, так і необхідність збереження об`єктів права державної власності, які були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", у зв`язку з їх стратегічним значенням для української економіки та національної безпеки з метою запобігти безконтрольному відчуженню майна, що складає єдиний майновий комплекс, у тому числі через застосування позаприватизаційних процедур. Винятком із зазначеної заборони є стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Тобто вказаною нормою Закону № 145-ІХ з усього складу майна підприємства, призначеного для його діяльності, яким також є нерухоме майно (будівлі, споруди, земельні ділянки тощо), передбачено можливість звернення стягнення лише на конкретні види майна цього підприємства, зокрема, грошові кошти.

Вказані обставини спростовують доводи скаржника про заборону на звернення стягнення на кошти боржника - Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" у виконавчому провадженні.

З огляду на викладене, обставини щодо неправомірних дій заступника начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного Південного міжрегінального управління Міністрества юстиці України (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних, Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється

Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як диспозитивність.

Отже, з урахуванням наведених норм Закону, повноваження державного виконавця щодо вжиття ним заходів щодо примусового виконання рішень і вчинення виконавчих дій. передбачені Законом, мають реалізовуватись ним неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі.

Вказані правові норми, з одного боку, покладаються на державного виконавця обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а з іншого боку - наділяють державного виконавця певними дискреційними повноваженнями щодо самостійного визначення видів і обсягу виконавчих та інших процесуальних дій, а також строків їх вчинення, якщо такі не визначені Законом.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Ради Європи ЖК (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може". Проте, на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного вчинення обов`язкових дій. Такий висновок зробив ВС України в постанові № 342/158/17 від 17.04.2019 року.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

На думку суду, державним виконавцем своїми рішеннями, діями або, бездіяльністю, не порушені права Скаржника .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доводи скаржника - Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" на рішення та дії заступника начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного Південного міжрегінального управління Міністрества юстиці України (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича у справі №916/3464/19 безпідставними.

У зв`язку з цим вимоги скаржника постанову заступника начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича від 20.03.2020 ВП № 61613980 про відкриття виконавчого провадження - визнати незаконною та скасувати. Постанову заступника начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича від 20.03.2020 ВП № 61613980 про арешт майна боржника - визнати незаконною та скасувати. Постанову заступника начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича від 20.03.2020 ВП № 61613980 про арешт коштів боржника - визнати незаконною та скасувати. Постанову заступника начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіональногоуправління Міністерства юстиції (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича від 20.03.2020 ВП № 61613980 про стягнення виконавчого збору - визнати незаконною та скасувати. Постанову заступника начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича від 20.03.2020 ВП № 61613980 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження - визнати незаконною та скасувати, Зобов`язати заступника начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича зняти арешт з грошових коштів, які належать приватному акціонерному товариству "Українське Дунайське пароплавство" (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул Пароходна, буд.28, ), в межах суми стягнення, та які знаходяться на всіх рахунках ПрАТ "УДП". Зобов`язати заступника начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича зняти арешт зі всього рухомого та нерухомого майна ПрАТ "УДП" (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул Пароходна, буд.28, ) по справі № 916/3464/19, із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження", не підлягають задоволенню судом у зв`язку з їх невідповідністю фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, недоведеністю та безпідставністю.

Згідно ч. 1, 5 ст. 74 Закону України „Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оцінюючи наявні в матеріалах скарги докази в сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги скаржника - Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" є необґрунтованими, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 342, 343, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства "Українське Дунайське пароплавство" вх. № ГСОО 2-617/20 від 06.04.2020р. на рішення та дії заступника начальника відділу Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного Південного міжрегінального управління Міністрества юстиці України (м. Одеса) Аргірова Руслана Дмитровича у справі №916/3464/19 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складено та підписано 10.08.2020 р.

Суддя С.Ф. Гут