ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1089/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України до обслуговуючого кооперативу „Житлово-будівельний кооператив „Фонтан 33 про стягнення 13 006,88 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України (далі по тексту АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України) звернулось до господарського суду із позовною заявою до обслуговуючого кооперативу „Житлово-будівельний кооператив „Фонтан 33 (далі по тексту ОК „Житлово-будівельний кооператив „Фонтан 33) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 13 006,88 грн., яка складається із пені у розмірі 10 002,11 грн., трьох відсотків річних у розмірі 1 829,65 грн., збитків від інфляції у розмірі 1 175,12 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору постачання природного газу №8234/1718-ТЕ-23 від 12.09.2017р. в частині своєчасної оплати вартості поставленого позивачем природного газу.

Ухвалою суду від 27.04.2020р. дана справа була призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження; встановлено відповідачу 15-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; встановлено позивачу 5-ти денний строк з дня вручення відзиву на позов для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу триденний строк з дня вручення відповіді на відзив для подання заперечень на відповідь на відзив.

Відповідно до ч. ч. 5, 9 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження свідки не викликаються. У випадку, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх достовірності, суд не бере до уваги показання свідка.

14.05.2020р. до господарського суду від ОК „Житлово-будівельний кооператив „Фонтан 33 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачем було наголошено, що несвоєчасна оплата вартості поставленого позивачем природного газу була пов`язана із вжиттям відповідачем заходів для уточнення реквізитів для оплати, після отримання яких вся сума вартості поставленого позивачем природного газу була оплачена з боку ОК „Житлово-будівельний кооператив „Фонтан 33. Посилаючись на придбання газу для забезпечення опалення власників житлових та нежитлових приміщень, а також на неприбутковий статус кооперативу, ОК „Житлово-будівельний кооператив „Фонтан 33 просив суд зменшити заявлені до стягнення АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України штрафні санкції на 50% від заявленої суми на підставі ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України.

21.05.2020р. до господарського суду від АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивачем було повідомлено про відсутність правових підстав для зменшення пені, трьох відсотків річних та збитків від інфляції.

Приймаючи до уваги ненадходження до господарського суду від ОК „Житлово-будівельний кооператив „Фонтан 33 заперечень на відповідь на відзив, господарський суд розглядає дану справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

12.09.2017р. між АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України (Постачальник) та ОК „Житлово-будівельний кооператив „Фонтан 33 (Споживач) було укладено договір постачання природного газу №8234/1718-ТЕ-23, відповідно до п. 1 якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві у 2017р.-2018р. природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України „Про ринок природного газу від 9 квітня 2015 року N 329-VIII (з наступними змінами і доповненнями) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п. п. 2.1, 3.1 договору постачання природного газу №8234/1718-ТЕ-23 від 12.09.2017р. Постачальник передає Споживачу з 01.10.2017р. по 31.03.2018р. (включно) природний газ орієнтовним обсягом, визначеним умовами договору. Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану із правом власності на природний газ.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно з п. п. 374, 5.2 договору постачання природного газу №8234/1718-ТЕ-23 від 12.09.2017р. приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачу у відповідному місці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу Споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу. Ціна за 1000 куб. м. газу становить 5930,40 грн. з урахуванням ПДВ.

Умовами п. 6.1 договору постачання природного газу №8234/1718-ТЕ-23 від 12.09.2017р. встановлено, що оплата за газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за звітним місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 8.2 договору постачання природного газу №8234/1718-ТЕ-23 від 12.09.2017р. встановлено, що у разі невиконання Споживачем п. 6.1 цього договору останній зобов`язується сплатити Постачальнику пеню у розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який стягується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з умовами п. 12 договору постачання природного газу №8234/1718-ТЕ-23 від 12.09.2017р. договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками, в частині реалізації газу договір діє з 01.10.2017р. по 31.03.2018р. (включно), в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору постачання природного газу №8234/1718-ТЕ-23 від 12.09.2017р. між сторонами по справі було підписано наступні акти приймання-передачі природного газу: акт від 31.10.2017р. на суму 16 972,80 грн., акт від 30.11.2017р. на суму 96 309,70 грн., акт від 31.12.2017р. на суму 110 625,68 грн., акт від 31.01.2018р. на суму 146 890,08 грн., акт від 28.02.2018р. на суму 150 436,45 грн., акт від 31.03.2018р. на суму 148 378,61 грн. Таким чином, АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України було поставлено відповідачу природний газ загальною вартістю 669 613,32 грн.

З наданих АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України виписок по банківському рахунку, а також наданих відповідачем платіжних доручень вбачається, що вартість поставленого позивачем природного газу протягом періоду з 01.10.2017р. по 31.03.2018р. була сплачена відповідачем 19.06.2018р.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до ОК „Житлово-будівельний кооператив „Фонтан 33, АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України було наголошено про наявність правових підстав для стягнення із відповідача пені у розмірі 10 002,11 грн., трьох відсотків річних у розмірі 1 829,65 грн., збитків від інфляції у розмірі 1 175,12 грн., у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору постачання природного газу №8234/1718-ТЕ-23 від 12.09.2017р. в частині своєчасної оплати вартості поставленого газу.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог суд виходить з наступного.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОК „Житлово-будівельний кооператив „Фонтан 33, остаточну оплату вартості поставленого АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України протягом періоду з 01.10.2017р. по 31.03.2018р. природного газу було здійснено із порушенням встановленого умовами договору постачання природного газу №8234/1718-ТЕ-23 від 12.09.2017р. строку.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості природного газу, поставленого на виконання умов договору №8234/1718-ТЕ-23 від 12.09.2017р., позивачем в порядку ст. 625 ЦК України було нараховано ОК „Житлово-будівельний кооператив „Фонтан 33 до сплати три відсотки річних у розмірі 1 829,65 грн. та збитки від інфляції у розмірі 1 175,12 грн.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок збитків від інфляції та трьох відсотків річних, господарський суд дійшов висновку про їх правильність та обґрунтованість. Викладене має наслідком необхідність задоволення позовних вимог АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України до ОК „Житлово-будівельний кооператив „Фонтан 33 шляхом присудження до стягнення на користь позивача трьох відсотків річних у розмірі 1 829,65 грн. та збитків від інфляції у розмірі 1 175,12 грн.

З посиланням на умови п. 8.2 договору постачання природного газу №8234/1718-ТЕ-23 від 12.09.2017р., та приписи чинного законодавства позивачем було нараховано ОК „Житлово-будівельний кооператив „Фонтан 33 пеню у загальному розмірі 10 002,11 грн. за порушення строків оплати вартості поставленого природного газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов`язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань (з наступними змінами і доповненнями) огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок пені, заявленої до стягнення, яка була розрахована АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України на суму основної заборгованості, господарський суд зазначає про правильність та обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку, що свідчить про наявність правових підстав для присудження до стягнення із відповідача на користь позивача пені у розмірі 10 002,11 грн.

Вирішуючи питання про розмір пені, трьох відсотків річних та збитків від інфляції, який підлягає стягненню із ОК „Житлово-будівельний кооператив „Фонтан 33 на користь АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України в межах даної справи, господарський суд вважає за необхідне надати правову оцінку заявленому відповідачем клопотанню про зменшення розміру пені, 3% річних та збитків від інфляції.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Господарський суд зауважує, що приписами чинного законодавства не встановлено переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких суд може зменшити неустойку, а, отже, вирішення вказаного питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Враховуючи надане законом право суду на зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених до стягнення, приймаючи до уваги істотний розмір заявленої АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України до стягнення пені, враховуючи надання ОК „Житлово-будівельний кооператив „Фонтан 33 членам кооперативу послуг без наміру отримання прибутку, що підтверджується Статутом ОК „Житлово-будівельний кооператив „Фонтан 33, та відповідає меті створення кооперативу згідно Закону України „Про кооперацію від 10.07.2003р. № 1087-IV, приймаючи до уваги сплату відповідачем всього розміру вартості поставленого позивачем природного газу до моменту звернення позивача до суду із даними позовними вимогами, керуючись приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України, та принципом збалансованості інтересів сторін, суд вважає за правомірне зменшити розмір нарахованої позивачем пені до суми 5 000,00 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.

При цьому, господарським судом відхиляється клопотання ОК „Житлово-будівельний кооператив „Фонтан 33 про зменшення нарахованих позивачем трьох відсотків річних та збитків від інфляції, з огляду на наступне.

Так, у постанові від 18.03.2020р. по справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що суд, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Слід зазначити, що у межах справи №902/417/18 судами було встановлено, що умовами укладеного між сторонами договору поставки було встановлено сплату боржником 40% річних від несплаченої вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем, та 96% відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів.

З огляду на викладене вище, господарський суд, по-перше, зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020р. по справі №902/417/18 питання про наявність у суду права зменшувати збитки від інфляції не було предметом оцінки. За таких обставин, господарський суд відхиляє клопотання відповідача про зменшення розміру збитків від інфляції. Крім того, господарський суд, враховуючи обставини даної справи, приймаючи до уваги нарахування АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України 3% річних, розмір яких є справедливим та пропорційним до простроченої відповідачем суми заборгованості, дійшов висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру заявлених позивачем до стягнення трьох відсотків річних.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності часткового задоволення заявлених позовних вимог шляхом присудження до стягнення із ОК „Житлово-будівельний кооператив „Фонтан 33 на користь АТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України пені у розмірі 5 000,00 грн., 3 % річних у розмірі 1 829,65 грн., збитків від інфляції у розмірі 1 175,12 грн. відповідно до ст. ст. 11, 509, 525, 526, 230, 256-261, 549, 610, 611, 615, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 179, 193, 231, 233 Господарського кодексу України, ст. 12 Закону України „Про ринок природного газу, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань". В решті позову необхідно відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача незважаючи на зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій відповідно до приписів ст. 129 ГПК України та з урахуванням п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України за № 7 від 21.02.2013р.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з обслуговуючого кооперативу „Житлово-будівельний кооператив „Фонтан 33 /65009, м. Одеса, Фонтанська дорога, буд. 33/1, ідентифікаційний код 36436746/ на користь акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України /01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720/ пеню у розмірі 5 000,00 грн. /п`ять тисяч грн. 00 коп./, 3 % річних у розмірі 1 829,65 грн. /одна тисяча вісімсот двадцять дев`ять грн. 65 коп./, збитки від інфляції у розмірі 1 175,12 грн. /одна тисяча сто сімдесят п`ять грн. 12 коп./, судовий збір у розмірі 2102,00 грн. /дві тисячі сто дві грн. 00 коп./.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 04 серпня 2020 р.

Суддя С.П. Желєзна