ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.08.2020 р. Справа № 914/466/20

Господарськи суд Львівської області у складі судді У.І.Ділай, розглянувши матеріали

За позовною заявою третьої особи з самостійними вимогами: Фонду державного майна Україниу справі №914/466/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Українсько-польська правнича спілка Лексія Консалт, м. Львів

до відповідача: Державного підприємства Науково-дослідний інститут приймальних електронно-променевих трубок Еротрон, м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1: Фонд державного майна України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2: Фонд державного майна України, м. Київ

про: стягнення боргу в розмірі 272765,44 грн за договором №02/2018 від 01.09.2018

встановив:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю Українсько-польська правнича спілка Лексія Консалт, до відповідача: Державного підприємства Науково-дослідний інститут приймальних електронно-променевих трубок Еротрон, про стягнення боргу в розмірі 272765,44 грн за договором №02/2018 від 01.09.2018.

Ухвалою суду від 03.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання на 26.03.2020.

Розгляд справи відкладено з підстав зазначених в ухвалах суду.

Ухвалою від 09.06.2020 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фонд державного майна України.

04.08.2020 від Фонду державного майна України як третьої особи з самостійними вимогами до суду надійшла позовна заява про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг від 01.09.2018 № 02/2018, укладений між ДП «Науково-дослідний інститут приймальних електронно-променевих трубок «Еротрон» та ТОВ «Українсько-польська правнича спілка «Лексія Консалт».

Розглянувши позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі N 916/542/18 викладена така правова позиція.

Позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення ч. 5 ст. 49 та ч. 4 ст. 180 ГПК України. Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення ст. 180 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 зазначеного Кодексу.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому як предмет спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України обов`язково має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до матеріалів цієї справи, спір між сторонами за первісним позовом виник із зобов`язальних відносин щодо сплати відповідачем платежів за надані послуги на підставі договору про надання юридичних послуг від 01.09.2018 № 02/2018, укладений між ДП «Науково-дослідний інститут приймальних електронно-променевих трубок «Еротрон» та ТОВ «Українсько-польська правнича спілка «Лексія Консалт», тобто щодо виконання господарських зобов`язань.

Разом з тим позов Фонду державного майна України як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, щодо визнання недійсним з підстав недотримання процедури його укладення (погодження з органом управління - Міністерством економічного розвитку та торгівлі України), тобто спір виник не із зобов`язальних, а з управлінських правовідносин стосовно державного майна, і щодо різних предметів спору: за первісним позовом - щодо заборгованості за договором, а за позовом третьої особи із самостійними вимогами - щодо законності самого договору.

Оскільки заявлений Фонду державного майна України позов містить відмінний предмет спору (матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник спір), аніж заявлено позивачем, а також те, що вимоги за цим позовом виникли з інших правовідносин, які відповідно врегульовані нормами зобов`язального права, це унеможливлює його спільний розгляд з первісним позовом.

Відповідно до приписів частини шостої статті 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

За вказаних обставин, суд прийшов до висновку повернути заявнику позов. При цьому, Господарський суд Львівської області звертає увагу заявника, що він не позбавлений права подати окремий позов до учасників справи №914/466/20.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 180, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Фонду державного майна України як третьої особи з самостійними вимогами про визнання недійсним договору про надання юридичних послуг від 01.09.2018 № 02/2018, укладений між ДП «Науково-дослідний інститут приймальних електронно-променевих трубок «Еротрон» та ТОВ «Українсько-польська правнича спілка «Лексія Консалт» - повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до розділу 4 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя У.І. Ділай