Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/695/20

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Макарчук В.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державного підприємства "Овруцьке лісове господарство"

до Фізичної особи-підприємця Шляхтіна Аркадія Миколайовича

про стягнення 105203,86 грн

Процесуальні дії по справі.

Державне підприємство "Овруцьке лісове господарство" звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця Шляхтіна Аркадія Миколайовича про стягнення 82363,39грн заборгованості за договором, 18477,54грн пені, 2240,27грн інфляційних, 2122,66грн 3% річних.

Ухвалою господарського суду від 18.06.2020 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначив на 16.07.2020.

Ухвалою господарського суду від 16.07.2020 суд відклав розгляд справи по суті на 13.08.2020.

В судовому засіданні від 13.08.2020 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу №72/19 від 22.05.2019 щодо своєчасної оплати отриманого товару.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що на виконання умов укладеного договору відповідачу поставлено товар на загальну суму 82363,39 грн.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором купівлі-продажу №72/19 від 22.05.2019 отриманий від позивача товар не оплатив, внаслідок чого на момент звернення до суду у відповідача існує прострочена заборгованість в розмірі 82363,39грн.

За порушення строків проведення розрахунків позивачем на підставі п.4.2 договору заявлено до стягнення з відповідача 18477,54 грн пені.

За несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача 2240,27грн інфляційних та 2122,66 грн 3% річних.

В судове засідання відповідач повноважного представника не направив. Про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Відповідач, у порядку встановленому ст. 165 ГПК України, письмового відзиву не подав.

При цьому суд зазначає, що з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позов, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду від 18.06.2020 про відкриття провадження у справі та ухвала про відкладення розгляду справи від 16.07.2020 надсилалась на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, секретарем судового засідання ФОП Шляхтіна А.М. повідомлено, що в Господарському суді Житомирської області перебуває справа №906/695/20 за позовом Державного підприємства "Овруцьке лісове господарство" до Фізичної особи-підприємця Шляхтіна Аркадія Миколайовича про стягнення 105203,86 грн.

Телефонограму прийняв ФОП Шляхтін А.М. та підтвердив, що адреса реєстрації та проживання ФОП Шляхтіна А.М. відповідає зазначеним в позовній заяві та ЄДР: АДРЕСА_1 .

Разом з тим ухвала господарського суду від 16.07.2020 повернулась на адресу суду з відміткою поштового відділення про неможливість вручення поштової кореспонденції "у зв`язку із закінченням терміну зберігання".

За приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи наведе, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду про відкриття провадження та про відкладення розгляду справи у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Крім того, про відкладення розгляду справи по суті на 13.08.2020 відповідача повідомлено телефонограмою від 16.07.2020 (а.с.29).

З огляду на вищевикладене, суд констатує, що ним вчинено всі необхідні та можливі заходи з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом.

В порядку ст. 165 ГПК України відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Заяв та клопотань процесуального характеру від відповідача про продовження строку на подання відзиву на час розгляду справи до суду також не надходило.

Згідно ч.9. ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні від 13.08.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд підписав вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

22.05.2019 між Державним підприємством "Овруцьке лісове господарство" (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Шляхтіним Аркадієм Миколайовичем (покупець) укладено договір №72/19 купівлі-продажу (а.с.7-8).

За умовами п.1.1 договору постачальник зобов`язується виготовити і відвантажити чи відпустити споживачу пиломатеріали соснові обрізні, необрізні, товщиною 25-50 мм, 1-4 сорт по ціною згідно реєстру цін підприємства (або згідно протоколу погодження ціни, що є невід`ємною частиною договору) та зазначається у накладних.

Згідно п.1.2 договору споживач зобов`язується оплатити продукцію по цінах постачальника діючих на день поставки чи відпуску, та прийняти її.

Пунктом 1.3 договору сторони погодили, загальна сума договору складає суму ціни товару, вказану в рахунках або видаткових накладних протягом строку дії договору.

Форма розрахунку попередня оплата в розмірі 100% на кожну партію поставляємого товару (п.2.1 договору).

Пунктом 2.2 договору передбачено, що в разі поставки товару без попередньої оплати, споживач зобов`язаний оплатити отриманий товар на протязі десяти календарних днів з дня поставки товару.

Приписами п. 3.4. договору встановлено, що днем поставки вважається дата на товарно-транспортній накладній або штемпель на залізничній накладній.

У п. 5.2 договору сторони погодили, що договір вступає в силу з моменту підписання його обома сторонами та діє до 31.12.2020.

На виконання умов укладеного договору позивач поставив відповідачу товар на суму 82363,39 грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною № 006613 від 22.07.2019 (а. с.9).

За даними позивача за отриману лісопродукцію відповідач не розрахувався.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо оплати отриманого товару за договором №72/19 від 22.05.2019, у останнього утворилась заборгованість в розмірі 82363,39 грн.

12.11.2019 позивач направив відповідачу претензію № 572 з вимогою оплатити заборгованість перед ДП "Овруцький лісгосп" в сумі 82363,39 грн. (а.с. 10).

Відповідач відповіді на претензію не надав та заборгованість перед позивачем не погасив.

Таким чином станом на день звернення до суду у відповідача існує прострочена заборгованість за договором №72/19 купівлі-продажу від 22.05.2019 у розмірі 83369,39 грн.

За порушення строків проведення розрахунків позивачем на підставі п.4.2 договору заявлено до стягнення з відповідача 18477,54 грн пені.

За несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України заявлено до стягнення з відповідача 2240,27грн інфляційних та 2122,66 грн 3% річних.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, є правовідносинами з купівлі-продажу товару, згідно яких у відповідача, внаслідок передання йому позивачем товару (пиломатеріали соснові обрізні) на загальну суму 82363,39 грн, виник кореспондуючий обов`язок оплатити його.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Судом встановлено факт належного виконання зобов`язань з боку позивача щодо поставки відповідачу товару, визначеного у договорі на загальну суму 82363,39 грн, що підтверджується товарно-транспортною накладною №006613 від 22.07..2019 на суму 82363,39 грн, що міститься в матеріалах справи.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності заперечень відповідача стосовно кількості, строку чи якості отриманого товару.

Отже, позивачем дотримано вимоги договору в частині виконання його зобов`язань за договором.

Факт виконання позивачем свого зобов`язання щодо поставки товару вказує на необхідність виконання відповідачем обов`язку щодо оплати товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено вище, в п. 5.5 договору поставки сторони погодили, що покупець здійснює оплату протягом 14 календарних днів з моменту отримання товару.

Таким чином, товар отриманий від позивача за товарно-транспортною накладною №006613 від 22.07..2019 на суму 82363,39 грн, відповідач зобов`язаний був оплатити до 01.08.2019.

Доказів погашення заборгованості перед позивачем у заявленій сумі матеріали справи не містять.

За нормами ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших умов, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 82363,39 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 18477,54грн пені, суд зазначає про наступне.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України визначає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема, сплату неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Приписами ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Умовами договору сторони у п. 4.2. погодили, що за несвоєчасну оплату продукції споживач сплачує постачальнику штрафні санкції в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки (п.4.2 договору).

З розрахунку позивача (а.с. 16) видно, що пеню позивачем нараховано за період з 01.08.2019 по 09.06.2020 на суму простроченої заборгованості 82363,39 грн, яка склала 18477,54грн.

Перевіривши розрахунок пені, суд встановив, що позивач при розрахунку допустив помилку, а саме невірно визначив початкову дату, з якої заборгованість відповідача за товар поставлений за накладною №006613 від 22.07.2019 є простроченим - 01.08.2019, оскільки 01.08.2019 був останнім днем для проведення розрахунків. Крім того, при нарахуванні пені, позивач не врахував вимоги ч.6 ст. 232 ГК України.

Таким чином правомірним є нарахування пені на заборгованість за накладною №006613 від 22.07.2219 за період саме з 02.08.2019 по 01.02.2020.

Враховуючи встановлені вище обставини суд здійснив власний розрахунок пені, враховуючи вихідні дані позивача, яка становить 12846,16 грн.

Отже вимога позивача про стягнення пені є обґрунтованою та підлягає задоволенню в сумі 12846,16 грн.

В частині стягнення 5631,38 грн пені суд відмовляє в позові за безпідставністю вимог.

Стосовно вимог про стягнення 2122,66 грн 3 % річних та 2240,27грн інфляційних суд зазначає про наступне.

Приписами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку позивача (а.с. 18) видно, що 3 % річних позивач нарахував за аналогічний період та на суму простроченої заборгованості, що й при нарахуванні пені, які склали 2122,66 грн.

Перевіривши розрахунок позивача суд встановив, що позивач при обрахунку допустив 3% річних допустив аналогічну помилку в визначенні початкової дати, що й при нарахуванні пені.

Суд здійснив власний розрахунок 3% річних, враховуючи вихідні дані позивача та встановлені судом обставини, за яким 3% річних за період з 02.08.2019 по 09.06.2020 становлять 2115,90грн.

Отже вимога позивача про стягнення 3 % річних є правомірною та підлягає задоволенню в сумі 2115,90 грн.

В частині стягнення 6,76 грн 3% річних суд відмовляє за безпідставністю вимог.

Інфляційні позивач нарахував:

- на заборгованість 82363,39 грн. по накладній № 006613 від 22.07.2019 з серпня 2019 року по квітень 2020, які становлять 2240,27 грн.

Перевіривши розрахунок позивача суд встановив, що позивач також допустив арифметичні помилки.

За розрахунком суду інфляційні втрати за заявлений позивачем період становлять 2328,48грн, однак оскільки позивач заявив до стягнення інфляційні втрати в розмірі меншому ніж є правомірним, вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних підлягає задоволенню в сумі 2240,27 грн.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову на загальну суму 99565,72грн, з яких: 82363,39грн основний борг, 12846,16грн пеня, 2115,90грн 3% річних, 2240,27грн інфляційні.

В частині стягнення з відповідача 5631,38 грн пені та 6,76 грн 3% річних суд відмовляє за безпідставністю вимог.

В порядку ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру обґрунтовано заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шляхтіна Аркадія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ід.номер НОМЕР_1 )

на користь Державного підприємства "Овруцьке лісове господарство" (11102, Житомирська область, Овруцький район, с.Дубовий Гай, )

- 82363,39грн основного боргу;

- 12846,16грн пені;

- 2115,90грн 3% річних;

- 2240,27грн інфляційних;

- 1989,35грн судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 5631,38 грн пені та 6,76 грн 3% річних.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 13.08.20

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам (рек. з повід)