Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"12" серпня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/953/20

Господарський суд Житомирської області у складі судді Сікорської Н.А.,

розглянувши заяву від 05.08.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Еспо-Консалтинг" про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства "Білокоровицьке лісове господарство" заборгованості за договором № 08-07/4 від 08.07.2019 в розмірі 165000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

05.08.2020 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Еспо-Консалтинг" надійшла заява від 30.06.2020 про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства "Білокоровицьке лісове господарство" заборгованості за договором № 08-07/4 від 08.07.2019 в розмірі 165000,00 грн.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Еспо-Консалтинг" та подані ним докази, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу.

Відповідно до ст.148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 150 ГПК України, до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

За подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом (ч. 1 ст. 151 ГПК України).

Заявником в підтвердження сплати судового збору надано копію платіжного доручення №1099 від 09.06.2020 на суму 210,20 грн з призначенням платежу "*;101;42105076; Судовий збір, за заявою про видачу судового наказу ТОВ "Еспо-Консалтинг, Господарський суд Житомирської області;;;".

За інформацією бази даних "Діловодство спеціалізованого суду", вказане платіжне доручення уже долучалось заявником як доказ сплати судового збору при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу від 14.06.2020 за вимогою про стягнення з Державного підприємства "Білокоровицьке лісове господарство" заборгованості зі сплати за надані послуги за договором № 08-07/4 від 08.07.2019 в розмірі 165000,00 грн, у видачі якого ТОВ "Експо-Консалтинг було відмовлено за ухвалою суду від 22.06.2020 у справі №906/691/20.

Положеннями ч. 2 ст. 151 ГПК України визначено, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Тобто сплачений за розгляд заяви про видачу судового наказу судовий збір може бути зарахований до судового збору , що підлягає сплаті за подання позовної заяви.

Положеннями ГПК України не передбачена можливість повторного використання у наказному провадженні уже сплаченого за розгляд заяви про видачу судового наказу судового збору.

Думка заявника щодо можливості використання судового збору при повторному зверненні із заявою про видачу судового наказу грунтується на власних баченнях та не містить нормативного обгрунтування.

Отже, заявником не надано належних доказів сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу від 05.08.2020.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з п. 3 ч.3 статті 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України).

За змістом п. 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги.

Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права, в тому числі щодо наявності прострочення виконання зобов`язання боржником .

Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст. 15 ГПК України).

Для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Судом встановлено, що 08.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еспо-Консалтинг" (далі виконавець) та Державним підприємством "Білокоровицьке лісове господарство" (далі - замовник) укладено Договір № 08-07/4.

Згідно п. 2.1 договору сторони домовились, що загальна вартість послуг виконавця за договором фіксується сторонами в додатку №1 до цього договору та складається 470000,00 грн., в.т.ч. ПДВ 78333,33 грн.

Пунктом п.2.2. договору визначено, що замовник сплачує виконавцю кошти, визначені в п. 2.1 в чотири етапи, а саме:

2.2.1. Аванс у розмірі 25% від суми цього договору , визначеному в п.2.1, що становить 117500,00 грн, сплачується до 31.07.2019.

2.2.2. Аванс у розмірі 25% від суми цього договору , визначеному в п.2.1 що становить 117500,00 грн., сплачується до 31.07.2019.

2.2.3. Платіж у розмірі 25 % від суми Договору, визначеному в п.2.1, що становить 117500,00 грн., протягом десяти календарних днів з моменту передачі замовнику проекту звіту з оцінки впливу на довкілля.

2.2.4. Платіж у розмірі 25% від суми договору, визначеному в п.2.1 ( остаточний розрахунок), що становить 117500,00 грн., протягом десяти календарних днів з моменту підписання двохстороннього акту приймання-передачі наданих послуг.

Заявник просить видати судовий наказ про стягнення з Державного підприємства "Білокоровицьке лісове господарство" заборгованості за договором № 08-07/4 від 08.07.2019 в розмірі 165000,00 грн. Фактично кошти в заявленій сумі є заборгованістю по сплаті платежів третього та четвертого етапів.

Умовами проведення платежів згідно пп. 2.2.3 та 2.2.4 договору (третій та четвертий етап) є передача замовнику проекту звіту з оцінки впливу на довкілля та підписання двохстороннього акту приймання-передачі наданих послуг.

До матеріалів заяви не додано доказів на підтвердження передачі замовнику проекту звіту з оцінки впливу на довкілля, що є умовою сплати платежу на третьому етапі, та Акту приймання-передачі наданих послуг, що є підставою для проведення остаточного платежу в десятиденний строк з моменту його підписання на четвертому етапі.

Посилання заявника на умови п. 3.3 договору, то останні врегульовують питання щодо якості наданих послуг виконавцем, дотримання виконавцем строків надання послуг та їх обсягів за умови, якщо замовником не підписано та не повернуто акт приймання-передачі наданих послуг в у становлений договором строк.

Лише у порядку позовного провадження за результатами дослідження всіх обставин в сукупності суд може встановити наявність підстав вважати акт приймання-передачі наданих послуг підписаним, а також встановити факт передачі замовнику проекту звіту з оцінки впливу на довкілля.

Таким чином, заявником не подано доказів на підтвердження виникнення заявленої до стягнення суми заборгованості та на підтвердження підстав видачі судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, а також безспірність заявленої вимоги, що виключає розгляд справи в наказному провадженні, тобто заявник звернувся із вимогою, яка не відповідає загальним принципам такої форми господарського судочинства як наказне провадження.

З огляду на викладені обставини, суд відмовляє у видачі судового наказу за вимогою Товариства з обмеженою відповідальністю "Еспо-Консалтинг" про стягнення з Державного підприємства "Білокоровицьке лісове господарство" 165000,00 грн.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заяву подано з порушеннями вимог ст.150 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст.152 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 2 ст. 12, ст.ст. 147, 148, 150 -154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Еспо-Консалтинг" у видачі судового наказу про стягнення з Державного підприємства "Білокоровицьке лісове господарство" заборгованості за договором № 08-07/4 від 08.07.2019 в розмірі 165000,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання .

Ухвала підлягає оскарженню в порядку ст. 256 ГПК України.

Суддя Сікорська Н.А.

1- до справи

2- заявнику (рек. з пов.)