ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" липня 2020 р. Cправа № 902/586/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут", м.Вінниця

до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз", м.Вінниця

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії

учасники процесу:

представник позивача: Бобко Т.Є., діє на підставі довіреності № 007Др-27-1218 від 27.12.2018;

представник відповідача: Бабійчук О.А., діє на підставі довіреності № 007-ДР-69-0519 від 21.05.2019.

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 14.09.2018 надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" про визнання неправомірними дій публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" стосовно надання, починаючи з 01.07.2015, недостовірних об`ємів газу, спожитих побутовими споживачами та зобов`язання останнього вчинити дії щодо надання достовірної інформації про фактично спожитий газ побутовими споживачами, починаючи з 01.07.2015.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що він є суб`єктом господарювання, який з 01.07.2015 на підставі ліцензії здійснює діяльність з постачання природного газу на території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз". При цьому оператором газорозподільної системи (ГРМ) на території Вінницької області є ПАТ "Вінницягаз" у зв`язку із чим, розрахунки побутовими споживачами за послуги з постачання природного газу проводяться на підставі даних про об`єм (обсяг) газу наданих останнім. Проте, позивач з посиланням на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, як оператором ГРМ щодо обліку газу, стверджує, що відповідачем надаються невірні дані обсягів споживання природного газу по побутовим споживачам, в зв`язку із чим, позивач бере на себе безпідставно збільшені зобов`язання по сплаті природного газу.

Ухвалою суду від 19.09.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/586/18 для розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

11.10.2018 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № Vi007-Ck-6692-1018 від 10.10.2018, в якому останній, заперечуючи проти позову, вказує, що побутовим споживачам, які не оснащені індивідуальними побутовими лічильниками газу, було здійснено перерахунок обсягів споживання природного газу за період з 01.07.2015 по 28.01.2016. Таким чином, відповідач стверджує, що обсяги, які були передані відповідачем позивачеві та передаються по даний час, приведені до стандартних умов у відповідності до вимог Кодексу ГРМ та Методики та є обов`язковими для використання у взаємовідносинах між оператором ГРМ та постачальником природного газу.

Ухвалою суду від 11.12.2018 у справі № 902/586/18 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Відповідно до п.3 резолютивної частини даної ухвали, на вирішення економічної судової експертизи поставлено наступні питання:

- чи співпадає об`єм природного газу визначений ПАТ "Вінницягаз" за період з 01.07.2015 по 31.08.2018 з фактичним об`ємом спожитого природного газу населенням, об`єм якого обліковується індивідуальними лічильниками газу за період з 01.07.2015 по 31.08.2018?

- яка розбіжність між об`ємом природного газу визначеним ПАТ "Вінницягаз" за період з 01.07.2015 по 31.08.2018 з фактичним об`ємом спожитого природного газу населенням, об`єм якого обліковується індивідуальними лічильниками газу за період з 01.07.2015 по 31.08.2018?

- який фактичний об`єм природного газу спожито населенням в період з 01.07.2015 по 31.08.2018, об`єм якого обліковується індивідуальними лічильниками газу?

- чи застосовувались при визначенні фактичного об`єму природного газу спожитого населенням в період з 01.07.2015 по 31.08.2018, об`єм якого обліковується індивідуальними лічильниками газу Методика приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу?

- чи підтверджується документально та за даними бухгалтерського обліку нарахування обсягів спожитого природного газу побутовим споживачам м.Вінниці та Вінницької області з 23.03.2016 по 31.08.2018 за нормами передбаченими постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування" №409 від 06.08.2014 з врахуванням постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 30.05.2018 по справі №826/2507/18, якою визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України "Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників" №203 від 23.03.2016?.

21.08.2019 супровідним листом Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №146/19-21/794 від 20.08.20109 матеріали справи №902/586/18, разом із висновком експерта повернуто до Господарського суду Вінницької області.

За результатами проведеного дослідження судовим експертом надані наступні висновки:

"Питання 1: Об`єм природного газу визначений ПАТ "Вінницягаз" в період з 01.07.2015 по 31.08.2018 не співпадає з фактичним об`ємом, спожитого природного газу населенням, об`єм якого обліковується" індивідуальними лічильниками газу за період з 01.07.2015 по 31.08.2018 враховуючи дані розшифровок до Актів наданих послуг з розподіл природного газу до договору розподілу №09/157423/Д.270-Н від 25.06.2015г та роздруківок (витягів) з білінгової системи витрат природного газу по побутовим лічильникам приведених до стандартних умов.

Питання 2: Згідно розшифровок до Актів наданих послуг з розподіл природного газу до договору розподілу №09/157423/Д.270-Н від 25.06.2015г з липня 2015 року по серпень 2018 року розбіжність між об`ємом природного газу визначеним ПАТ "Вінницягаз" за період з 01.07.2015р. по 31.08.2018р. з фактичним об`ємом спожитого природного газу населенням:, об`єм якого обліковується індивідуальними лічильниками газу за період з 01.07.2015р. по 31.08.2018р. становить 52 055,525 тис. куб. м.

Питання 3: Фактичний об`єм природного газу спожитого населенням в період з 01.07.2015 по 31.08.2018, об`єм якого обліковується індивідуальними лічильниками газу, згідно розшифровок до Актів наданих послуг з розподілу природного газу до договору розподілу №09/157423/Д.270-Н від 25.06.2015р. становить 1 478 145,974 тис. куб. м.

Питання 4: Згідно наданих розшифровок до Актів наданих послуг з розподілу природного газу до договору розподілу №09/157423/Д.270-Н від 25.06.2015р. та роздруківок (витягів) з білінгової системи витрат природного газу по побутовим лічильникам приведених до стандартних умов Методика приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показниками побутових лічильників у разі відсутності приладів вимірювання температури та тиску газу при визначені фактичного об`єму природного газу спожитого населенням в період з 01.07.2015 по 31.08.2018, об`єм якого обліковується індивідуальними лічильниками газу не застосовувалась.

Питання 5: не надається за можливе встановити чи підтверджується документально та за даними бухгалтерського обліку нарахування обсягів спожитого природного газу побутовим споживачам м. Вінниці та Вінницької області з 23.03.2016 по 31.08.2018 за нормами передбаченими постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування" №409 від 06.08.2014".

19.09.2019 судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі та продовження строку проведення підготовчого провадження у справі на тридцять днів, а також призначення підготовчого засідання.

09.10.2019 від представника відповідача надійшло письмове пояснення, в якому останній зазначив про зміну найменування відповідача на акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз".

Окрім того, щодо висновку експерта, складеного за результатами проведення судово-економічної експертизи, відповідач зазначає, що погоджується із висновком експерта, що було зроблено за результатами дослідження першого та третього питань. Проте категорично не погоджується із висновком експерта, зробленим за результатом дослідження четвертого питання, з підстав зазначених в письмових поясненнях.

Щодо заяви відповідача про зміну найменування, суд зазначає наступне.

Як слідує з витягу зі Статуту Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи Вінницягаз", затвердженого загальними зборами ПАТ по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз", протокол від 19.03.2019 № 1, було змінено тип публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи Вінницягаз".

При цьому суд зауважує, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України "Про акціонерні товариства"), а тому не передбачає правонаступництва.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб та громадських формувань, 17.05.2019 відбулася державна реєстрація змін до установчих документів за № 602242, а саме: зміна повного найменування, зміна скороченого найменування, зміна складу або інформації про засновників.

З урахуванням викладеного, належним найменуванням відповідача у даній справі слід вважати - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи Вінницягаз".

Ухвалою суду від 10.10.2019, за клопотанням представника позивача, провадження у справі № 902/586/18 зупинено до закінчення перегляду справи №904/8102/17 в касаційному порядку.

25.05.2020 судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у даній справі та призначення підготовчого засідання на 01.07.2020.

За результатами судового засідання, 01.07.2020, судом постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 28.07.2020.

На визначену судом дату, 28.07.2020, з`явилися представники обох сторін.

Під час судового засідання, 28.07.2020, представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, натомість представник відповідача в їх задоволенні просив відмовити.

Після закінчення судових дебатів, суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати та оголосив орієнтовний час повернення - 29.07.2020.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення (29.07.2020) представники сторін в судове засідання не з`явилися.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Абзацом 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015 № 329-VIII передбачено, що правову основу ринку природного газу становлять Конституція України, цей Закон, Закони України "Про трубопровідний транспорт", "Про природні монополії", "Про нафту і газ", "Про енергозбереження", "Про угоди про розподіл продукції", "Про захист економічної конкуренції", "Про газ (метан) вугільних родовищ", "Про охорону навколишнього природного середовища", міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інші акти законодавства України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" є суб`єктом ринку природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам на території Вінницької області, відповідно до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 та Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 22.03.2017.

25.06.2015 між публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (далі по тексту також - Газорозподільне підприємство, відповідач) та публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз збут" (далі по тексту також - замовник, позивач) укладений Договір на розподіл природного газу № 09/157423/Д270-Н, відповідно до умов п. 2.1 якого, газорозподільне підприємство зобов`язується надати замовнику з 01.07.2015 року послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до меж споживачів замовника (пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

Газ замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газорозподільне підприємство, призначений для задоволення потреб населення та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності), газоспоживне обладнання яких підключено до газорозподільних мереж (п. 2.2 договору).

Відповідно до п. 4.6 договору встановлено, що послуги з транспортування природного газу ГРМ підтверджуються підписаним між газорозподільним підприємством та замовником актом наданих послуг, що оформлюється з урахуванням обсягу протранспортованого газу за розрахунковий період, визначеного відповідно до розділу III договору.

Акт наданих послуг підписується сторонами на підставі щомісячного підписаного та скріпленого печаткою газорозподільного підприємства реєстру обсягів розподіленого природного газу споживачам замовника за формою, наведеною у додатку № 2 до договору (п. 4.6.1 договору).

Відповідно до п. 4.9 договору акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків замовника з газорозподільним підприємством.

Згідно з п. 5.1 договору розрахунки за послуги з транспортування природного газу ГРМ здійснюється за тарифом на транспортування природного газу розподільними трубопроводами за 1000 куб.м. (далі-тариф), встановленим для газорозподільного підприємства Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що тариф, встановлений згідно з пунктом 5.1 цього договору є обов`язковим для сторін з дати набрання ним чинності. Визначена на його основі вартість послуги з транспортування природного газу розподільними трубопроводами буде застосовуватись сторонами при складенні актів наданих послуг та розрахунків за ці послуги згідно з умовами договору.

Розрахунковий період за договором становить один місяць з 9.00 години першого дня місяця до 9.00 години першого дня наступного місяця включно. Місячна вартість послуг з транспортування природного газу ГРМ визначається як добуток тарифу на загальний обсяг протранспортованого природного газу, розрахованого на умовах, визначених у розділі IV договору та податку на додану вартість (п. 5.3 договору).

Відповідно до п. 5.4 договору, загальна сума договору складається з місячних сум вартості планових обсягів транспортування природного газу ГРМ газорозподільним підприємством замовнику.

Договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками та діє в частині надання послуг до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за надані газорозподільним підприємством послуги до їх повного здійснення. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони повинні переоформити додаток до договору, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений строк (п. 11.1 договору).

Додатком 1 до договору, між сторонами визначені договірні (планові) обсяги транспортування природного газу замовника ГРМ на 2015, за яким газорозподільне підприємство здійснює протягом 2015 року транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 228181,000 тис. куб.м., у тому числі, за місяцями та кварталами.

01.10.2015 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1, якою сторони, з-поміж іншого, узгодили, що послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, які надає газорозподільне підприємством замовнику за договором на розподіл природного газу № 09/157423/Д.270-Н від 25.06.2015мають безперервний та ритмічний характер при постійному зв`язку газорозподільного підприємства із замовником.

З урахуванням п.1 цієї додаткової угоди сторони домовилися, що газорозподільне підприємство не пізніше останнього дня місяця, в якому відбулось падання надання послуг, складає замовнику зведену податкову накладну.

Якщо протягом місяця газорозподільне підприємство отримало в рахунок оплати вартості послуг більше коштів, ніж було фактично поставлено протягом такого місяця послуг, то таке перевищення вважається попередньою оплатою, на яку складається окрема податкова накладна у загальному порядку. Така податкова накладна складається не пізніше останнього дня відповідного звітного періоду.

Додатковою угодою № 2 від 31.03.2016 до договору сторони прийшли до згоди викласти абз. 1 п. 11.1 договору у наступній редакції: "Договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками та діє в частині надання послуг до 30 квітня 2016 року, а в частині проведення розрахунків за надані газорозподільним підприємством послуги до їх повного здійснення".

Додатком № 1 до договору (в редакції викладеній додатковою угодою № 1 від 31.03.2016), сторони дійшли згоди, що газорозподільне підприємство здійснює з 01.07.2015 року по 30.04.2016 року транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 479738,416 тис. куб.м., у тому числі, за місяцями та кварталами; газорозподільне підприємство здійснює протягом 2016 року транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 488 112,070 тис. куб.м., у тому числі, за місяцями та кварталами.

04.05.2016 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 3 якою сторони дійшли до згоди викласти абзац 1 пункту 11.1 договору у наступній редакції: "Договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками та діє в частині надання послуг до 31 грудня 2016 року, а в частині проведення розрахунків за надані газорозподільним підприємством послуги до їх повного здійснення".

Також зазначеною Додатковою угодою №3 від 04.05.2016 сторони виклали пункт 11.3 договору в наступній редакції: "Додатки до договору: 1. Договірні (планові) обсяги транспортування природного газу замовника ГРМ з 01.07.2015 по 31.12.2016; 2. Реєстр обсягів розподіленого природного газу споживачам замовника. Підписані додатки до договору є невід`ємними частинами договору".

Сторони також дійшли згоди викласти п. 1 додатку № 1 до договору в наступній редакції: "Газорозподільне підприємство здійснює з 01.07.2015 по 31.12.2016 транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 691872,316 тис. куб.м., у тому числі, за місяцями та кварталами".

Додатковою угодою № 4 від 30.12.2016 до договору сторони дійшли згоди щодо дії договору в частині надання послуг до 31.03.2017 та в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. Крім того, сторони дійшли згоди викласти п. 11.3 договору в редакції: "Додатки до договору: 1. Договірні (планові) обсяги транспортування природного газу замовника ГРМ з 01.07.2015 по 31.03.2017; 2. Реєстр обсягів розподіленого природного газу споживачам замовника. Підписані додатки до договору є невід`ємними частинами договору".

Між позивачем та відповідачем досягнуто згоди викласти п. 1 додатку № 1 до договору в наступній редакції: "Газорозподільне підприємство здійснює з 01.07.2015 по 31.03.2017 транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 1 036872,316 тис. куб.м., у тому числі, за місяцями та кварталами".

Так, на підставі даного договору за період з липня 2015 по серпень 2018 газорозподільним підприємством здійснено транспортування природного газу розподільними мережами до споживачів відповідно до Реєстру обсягів реалізації природного газу в обсязі 1532894,33 тис. куб.м., зокрема:

за період з липня по грудень 2015 - 178274,849 куб.м.;

протягом 2016 року - 539036,307 куб.м.;

протягом 2017 року - 501573,728 куб.м.

за період з січня по серпень 2018 року - 314009,448 куб.м.

В зв`язку з численними скаргами споживачів природного газу, позивачем проведено перевірку показань фактично використаних побутовими споживачами обсягів природного газу. В ході перевірки, за твердженням позивача, було встановлено розбіжність між даними поданими ПАТ "Вінницягаз" та даними, отриманими ТОВ "Вінницягаз Збут" безпосередньо під час перевірки показань лічильників. Крім того, останній зазначає, що існує розбіжність і в нарахуванні до сплати вартості природного газу по споживачам, які споживають природний газ згідно норм споживання без лічильника.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачем не належно виконуються зобов`язання, як оператором ГРМ, щодо обліку газу.

Враховуючи встановлені обставини суд зважає на наступні законодавчі положення.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до п. п. 1, 2 глави 1 розділу VI "Комерційні умови доступу до газорозподільної системи для отримання/передачі природного газу" Кодексу газорозподільних систем (надалі - Кодекс ГРМ), суб`єктам ринку природного газу (у т.ч. споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Доступ споживачів, у т. ч. побутових споживачів, до ГРМ для споживання (постачання) природного газу, надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30 вересня 2015 року (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які надійшли до ГРМ від суміжних суб`єктів ринку природного газу (ГДП, ВБГ, Оператора ГТС), та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам і суміжним Операторам ГРМ, та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у т. ч. для взаєморозрахунків між ними (п. 1 гл. 1 розділу IX Кодексу ГРМ).

Відповідно до абзаців 3, 4 п. 5 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ, оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до оператора ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Відповідно до п. 13 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП N 2496 від 30 вересня 2015 року, розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Згідно з п. 1 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ, затвердженого постановою НКРЕКП N 2494 від 30 вересня 2015 року, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому, оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Виходячи з наведеного, відповідач у даній справі, як оператор газорозподільних систем, здійснює облік спожитого природного газу, зокрема, визначення спожитих побутовими споживачами обсягів природного газу, а позивач у даній справі, як постачальник із спеціальними обов`язками, здійснює нарахування оплати за спожитий природний газ за даними оператора ГРМ і збір коштів за використаний природний газ по населенню.

Згідно ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу", постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачені договором.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до умов договору, відповідач зобов`язався надати позивачу з 01.07.2015 послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до меж балансової належності споживачів замовника (пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

Газ замовника, транспортування якого за договором здійснює газорозподільне підприємство, призначений для задоволення потреб населення та релігійних організацій (крім обсягів, що використовується для виробничо-комерційної діяльності), газоспоживне обладнання яких підключено до газорозподільних мереж (п. 2.2. договору).

В свою чергу, згідно з умовами п. 2.3 договору, позивач зобов`язався сплатити відповідачу вартість послуг з транспортування природного газу газорозподільними мережами у розмірі, строки та порядку, що передбачені умовами договору.

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору за розрахункову одиницю протранспортованого природного газу приймається один кубічний метр (куб.м.) газу, приведений до стандартних умов: температура газу (t) = 20 градусів за Цельсієм, тиск газу (Р) - 760 мм ртутного стовпчика (101,325 кПа).

Пунктом 3.2 договору передбачено, що облік обсягів природного газу, що транспортується на умовах договору, здійснюється згідно з Правилами користування та Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України № 618 від 27 грудня 2005 року, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України за № 67/11941 від 26 січня 2006 року, та для споживачів-населення за Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246.

Відповідно до п. 3.3 договору обсяг протранспортованого природного газу за розрахунковий період для споживачів постачальника за регульованим тарифом визначається відповідно до договорів на постачання газу, укладених між замовником, відповідним споживачем та газорозподільним підприємством.

Згідно умов абз. 2 п. 3.4 договору за наявності розбіжностей у частині визначення обсягу протранспортованого газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або у судовому порядку. До вирішення цього питання обсяг протранспортованого газу встановлюється відповідно до даних Газорозподільного підприємства.

Відповідно до пункту 31 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу", природний газ, нафтовий (попутний) газ, газ (метан) вугільних родовищ та газ сланцевих товщ, газ колекторів щільних порід, газ центрально-басейнового типу (далі - природний газ) - суміш вуглеводнів та невуглеводних компонентів, що перебуває у газоподібному стані за стандартних умов (тиск - 760 міліметрів ртутного стовпа і температура - 20 градусів за Цельсієм) і є товарною продукцією.

Частиною 3 ст. 18 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Результати вимірювань вузла обліку природного газу можуть бути використані за умови забезпечення єдності вимірювань.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про ринок природного газу" права та обов`язки Оператора ГРМ визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, а також договором розподілу природного газу.

Пунктом 3 глави 1 розділу IX Кодексу ГРМ (в редакції чинній в період спірних правовідносин) встановлено, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках.

Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з порядком (методикою), затвердженим (затвердженою) центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в нафтогазовій галузі.

Тобто, з моменту затвердження Кодексу ГРМ та впродовж спірних правовідносин, законодавчо вже було встановлено, що об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та приведений в одиниці енергії (обсяг), а в подальшому визначений та врегульований порядок перерахунку об`єму природного газу в його обсяг, визначений в одиницях енергії.

У зв`язку з тим, що на момент дії цієї редакції розділу IX Кодексу ГРМ приведення до стандартних умов можливо було лише згідно Методики № 116, а отже саме за нею відповідач і приводив об`єми спожитого природного газу до стандартних умов.

При цьому, правові підставами для застосування Методики № 116 полягають, зокрема, в тому, що Методика № 116 - є єдиним документом, яким врегульований порядок приведення до стандартних умов; терміни та визначення, згадані в Методиці № 116, містять в собі поняття "побутовий лічильник газу", який встановлюється у фізичних осіб, за рахунок чого обґрунтованим є застосування даної Методики в правовідносинах, де учасником виступає фізична особа; коефіцієнти коригування показів лічильника, визначені в Методиці № 116, повністю співпадають з коефіцієнтами, визначеними в "Методиці визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі не приведення об`єму газу до стандартних умов", затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 21 жовтня 2003 року № 595 (далі - Методика № 595); законодавчо встановлено, що об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг), а в подальшому врегульовано, що для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов (к) необхідно визначати лише за відповідними додатками до Методики № 116.

В подальшому, в січні 2017 року, внесені доповнення до розділу IX Кодексу ГРМ, які починали діяти з 15.03.2017, згідно яких, об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та приведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу. Оператор ГРМ відповідає за переведення об`єму природного газу в обсяг переданої (спожитої) енергії.

В цей же період, Кодекс ГРМ було доповнено Розділом XV, де в п. 3 глави 1 було зазначено, що для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов (к) необхідно визначати за відповідними додатками до Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 26 лютого 2004 року № 116, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19 березня 2004 року за № 346/8945.

Зазначене вище підтверджує правомірність дій відповідача по приведенню об`ємів природного газу до стандартних умов згідно Методики № 116.

При цьому щодо наданого судовим експертом висновку по четвертому питанню про незастосування відповідачем вказаної Методики, суд погоджується з позицією відповідача, що вказаний висновок було зроблено через те, що при формуванні даних з білінгової системи, експерту були надані на дослідження "Роздруківки витрат природного газу по побутовим лічильникам приведені до стандартних умов". А в самих таблицях, обсяги природного газу, що приводились до стандартних умов визначені як "Методика 3".

Одночасно суд зазначає, що в п. п. 5.1.1 п. 5.1 глави 5 - п. п. 5.1.5 п. 5.1 глави 5 Методики № 116 йдеться про необхідність застосування того чи іншого Додатку до Методики в залежності від місця розміщення лічильника газу. Розрахунки об`єму газу, приведеного до стандартних умов, здійснюються з урахуванням коефіцієнтів коригування показів лічильників, визначених у цій Методиці.

Оплата за газ у період, визначений в договорі на постачання газу, здійснюється за об`єми газу, які приведено до стандартних умов (розділ 1 Методики № 116).

Розділом 3 Методики № 116 встановлено, що у цій Методиці є посилання на такі нормативні документи:

1) ГОСТ 2939 - 63 "Газы. Условия для определения объема";

2) ДСТУ 3336 - 96 "Лічильники газу побутові. Загальні технічні вимоги".

В розділі 1 Методики № 116 зазначено, що Методика приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу призначена для приведення об`єму природного газу, який вимірюється побутовими лічильниками газу в робочих умовах, до стандартних умов за результатами вимірювання об`єму газу низького тиску лічильниками, що не мають спеціальних пристроїв для автоматичного приведення до стандартних умов їх показів у разі зміни температури та тиску газу

Оскільки у фізичних осіб розташовані виключно побутові лічильники природного газу, а отже це стало підставою для відповідача щодо застосування Методики № 116, яка є єдиним документом, який регулює спірне питання, а тому і підлягає застосуванню у даному випадку.

Як зазначено вище, пунктом 2 глави 1 розділу IX Кодексу ГРМ визначено, що порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та Оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу.

Типовий договір розподілу природного газу, затверджено постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498 (далі Типовий Договір).

Пунктом 5.3. Типового Договору передбачено, що за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (м куб.) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених в Кодексі ГРМ.

Пунктом 5.6 Типового Договору визначено, що після визначення загального об`єму розподіленого Споживачу (спожитого ним) природного газу, приведеного до стандартних умов, Оператор ГРМ в установленому порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії, що має визначатись за трьома одиницями виміру: в - кВтгод, в Гкал, в - МДж. Дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВт год, Гкал, МДж) розподіленого Споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (місяць) зазначаються Оператором ГРМ в особистому кабінеті Споживача (після його запровадження) та/або в рахунку про сплату послуги за цим Договором.

Судом встановлено, що відповідач визначав не лише об`єми спожитого природного газу, який обліковується лічильниками природного газу, а і за нормами споживання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.96 року № 619 "Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників" (далі - постанова № 619), було встановлено норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, якими було визначено, що при використанні газової плити за наявності централізованого гарячого водопостачання норма природного газу становить 9,8 м3 людино-місяць; при використанні газової плити у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача - 18,3 м людино-місяць; при використанні газової плити та водонагрівача - 23,6 м3 людино-місяць.

Пунктом 2 Змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року N 409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування" (далі - постанова № 409) у нормах споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 1996 р. № 619 у графі "Норма споживання" цифри " 9,8", " 18,3", " 23,6" замінено відповідно цифрами " 6", " 9", " 18".

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 року № 237 "Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників" (далі - постанова № 237) до вищевказаних норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою № 619, були внесені зміни, згідно з якими зменшено наведені норми споживання природного газу населенням, а саме, при використанні газової плити за наявності централізованого гарячого водопостачання - 3 м3 людино-місяць; при використанні газової плити у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача - 4,5 куб.м. людино-місяць; при використанні газової плити та водонагрівача - 9 куб.м. людино-місяць.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2015 року по справі № 826/16447/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015 та постановою Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016, було задоволено адміністративний позов фізичних осіб до КМУ і визнано незаконною та нечинною постанову № 237.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016 зазначено, що постанова є незаконною, нечинною з моменту прийняття і що така постанова не породжує правових наслідків з моменту її прийняття.

Тобто, норми споживання природного газу населенням в розмірі 9,8 куб.м., 18,3 куб.м., 23,6 куб.м., у разі відсутності газових лічильників, затверджені постановою № 619, залишились діючими.

В подальшому, в межах спірного періоду, Кабінетом Міністрів України 23.03.2016 прийнято постанову № 203 "Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників" (далі - Постанова № 203), п. 1 якої було затверджено нові норми споживання, а саме:

- при використанні газової плити за наявності централізованого гарячого водопостачання - 4,4 куб.м. людино-місяць;

- при використанні газової плити у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача - 7,1 куб.м. людино-місяць;

- при використанні газової плити та водонагрівача -14 куб.м. людино-місяць.

До п. 2 зазначеної постанови були внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2016 № 316 та встановлено, що застосування норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених пунктом 1 цієї постанови, здійснюється з 1 лютого 2016 року.

Пунктом 1 переліку постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 204 "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 р. № 409 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України", було визнано такою, що втратила чинність Постанова № 619.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2017 року № 609 були внесені зміни до постанови № 203, у додатку до Постанови у графі "норма споживання" цифри " 4,4", " 7,1" і " 14" замінено відповідно цифрами " 3,3", " 5,4" і " 10,5".

Зазначена Постанова № 203 також була оскаржена до окружного суду м. Києва (справа № 826/2507/18).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2018, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2018 та постановою Верховного Суду від 27.11.2018, визнано протиправною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 № 203 "Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників"; визнано протиправним та нечинним пункт 1 переліку постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 № 204; зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому було офіційно оприлюднено постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 N 203 "Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників" та від 23.03.2016 № 204 "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 N 409 та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України", після набрання рішенням законної сили.

Таким чином, в межах спірного періоду діяли норми, встановлені Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.96 № 619 "Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників".

З вищевикладеного вбачається, що за спірний період, відповідачем обґрунтовано визначено об`єм споживання природного газу населенням, що не забезпечено лічильниками природного газу та передано їх до ТОВ "Вінницягаз Збут".

Всі наведені вище обставини у сукупності вказують на правомірні дії відповідача щодо приведення до стандартних умов обсягів розподіленого населенню природного газу, а також, на правомірність застосування норм споживання газу (для споживачів, що не забезпечені лічильниками природного газу), протягом спірного періоду.

Таким чином, застосування коефіцієнту приведення до стандартних умов при визначенні обсягу розподіленого природного газу по об`єктах побутових споживачів, вузли обліку яких не обладнані корекцією тиску та температури, повністю відповідають вимогам чинного законодавства, тому, доказів протиправної поведінки відповідача під час виконання зобов`язань за договорами розподілу природного газу, в т. ч. в частині обліку спожитого природного газу побутовими споживачами, позивачем не надано.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 30.04.2020 по справі № 911/2549/18.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи викладене вище, суд констатує, що позивач не подав до суду докази, які б підтвердили обґрунтованість позовних вимог та свідчили про неправомірність дій відповідача у зв`язку з чим, суд відмовляє в їх задоволенні.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати, відповідно до ст. ст. 123, 129 ГПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Змінити найменування відповідача у справі № 902/586/18 з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (вул. К.Широцького, 24, м. Вінниця, 21012, ) на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи Вінницягаз" (вул. К.Широцького, 24, м. Вінниця, 21012, ).

2. В задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

3. Судові витрати покласти на позивача.

4. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 31 липня 2020 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу, пров.К.Широцького, 24, м.Вінниця, 21012;

3 - відповідачу, пров.К.Широцького, 24, м.Вінниця, 21012;