ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2020 р. Справа№ 911/2252/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Припутніцькій Ю.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 11.06.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Білоцької Ірини Миронівни на рішення Господарського суду Київської області від 21.01.2020 (повний текст підписано 31.01.2020)

у справі №911/2252/19 (суддя Заєць Д.Г.)

за позовом Фонду комунального майна Вишгородського району

до Фізичної особи-підприємця Білоцької Ірини Миронівни

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальний заклад "Вишгородська центральна районна лікарня"

про зобов`язання повернути майно

В судовому засіданні 11.06.2020 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 Фонд комунального майна Вишгородського району звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Білоцької Ірини Миронівни про зобов`язання повернути майно.

Позов обґрунтовано невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо звільнення орендованого майна та повернення майна орендодавцеві по акту - передачі.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 21.01.2020 у справі №911/2252/19 позов задоволено.

Зобов`язано Фізичну особу-підприємця Білоцьку Ірину Миронівну повернути Фонду комунального майна Вишгородського району за актом приймання-передачі майно, а саме: частину приміщення колишнього актового залу площею 41,0 кв.м. в будівлі (літ. Г) Димерської районної лікарні, що розташована за адресою: Вишгородський район, селище Димер. вул. Революції, 320.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Білоцької Ірини Миронівни на користь Фонду комунального майна Вишгородського району 1921,00 грн. судового збору.

Рішення обґрунтовано доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач 27.02.2020 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, невідповідністю висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- апелянт не погоджується з висновками суду про закінчення строку дії договору оренди 31.03.2019;

- припускає, якщо це так, то після 31.03.2019 відновлено статус ПП «Українська маркетингова група» як орендаря за договором, відтак заява про припинення або зміну договору після 31.03.2019 мала б направлятися на адресу ПП «Українська маркетингова група», а не на адресу ФОП Білоцької І.М.;

- лист №73 від 01.04.2019 про закінчення договору оренди та вимога №114 від 24.04.2019 про повернення майна, адресовані відповідачу, нею не отримувались;

- в суді першої інстанції не ставилось питання щодо правомірності укладення договору про заміну сторони у договорі оренди нерухомого майна №13 від 17.06.2013, зважаючи на ту обставину, що ПП «Українська маркетингова група» набуло прав на оренду комунального майна на конкурсних засадах відповідно до Закону України «Про оренду державного та комунального майна»;

- суд не з`ясував хто є належним відповідачем у справі та не вирішив питання про залучення у справі належного відповідача чи співвідповідача, відтак незалучення ПП «Українська маркетингова група», яке є стороною за договором оренди нерухомого майна №13 від 15.05.2013 призвело до прийняття рішення, яке стосується інтересів особи, яка не була залучена до участі у справі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2020 апеляційну скаргу передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2020 поновлено відповідачу строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 14.05.2020.

12.05.2020 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на постанову КМУ від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2020 відкладено розгляд справи на 11.06.2020, з урахуванням задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

01.06.2020 від відповідача повторно надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на постанову КМУ від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", яке було залишено судом без задоволення у зв`язку з пом`якшенням карантинних заходів на території країни, враховуючи строки розгляду апеляційних скарг, визначені ст. 273 ГПК України.

Явка представників сторін

Представники позивача, відповідача, третьої особи та відповідач в судове засідання апеляційної інстанції 11.06.2020 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином, причини неявки представників позивача та третьої особи суду невідомі.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представників позивача, відповідача, третьої особи та відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, відхилення повторного клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

15.05.2013 між Фондом комунального майна Вишгородського району (за договором - орендодавець) та Приватним підприємством "Українська маркетингова група" (за договором - орендар) укладено Договір оренди нерухомого майна - частини приміщення колишнього актового залу загальною площею 41,0 кв.м. в будівлі (літ Г.) Димерської районної лікарні, що розташована за адресою: Вишгородський район, селище Димер, вул. Революції, 320, та перебуває на балансі комунального закладу "Вишгородська центральна районна лікарня" №13 (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування без права викупу орендарем та передачі в суборенду нерухоме майно, що є спільною комунальною власністю територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району, а саме: частину приміщення колишнього актового залу загальною площею 41,0 кв.м. в будівлі (літ Г.) Димерської районної лікарні, що розташована за адресою: Вишгородський район, селище Димер, вул. Революції, 320, та перебуває на балансі комунального закладу "Вишгородська центральна районна лікарня" (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку вартості майна станом на 16.04.2013 і становить за незалежною оцінкою 133 652,00 грн., в тому числі ПДВ 18942,00 грн.

Згідно з п. 1.2. Договору майно передається в оренду з метою розміщення аптеки.

Передача майна в оренду здійснюється за актом приймання-передачі, в якому зазначається стан майна, що орендується та інші відомості за узгодженням сторін (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору орендар набуває право строкового платного користування майном у термін, вказаний в Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору (у разі оренди нерухомого майна на строк, не менший ніж три роки - не раніше дати державної реєстрації договору) та Акта приймання-передачі майна.

Майно вважається поверненим орендодавцю/балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Орендоване майно орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві/балансоутримувачу протягом п`яти робочих днів з дати закінчення строку дії цього Договору (п.п. 2.4., 2.7. Договору).

За змістом п.п. 3.1., 3.3. Договору, місячна орендна плата визначається орендодавцем на підставі Методики розрахунку та пропорцій розподілу між районним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем та порядку використання плати за оренду майна спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району, затвердженої рішенням Вишгородської районної ради і становить без ПДВ за базовий місяць оренди - березень 2013 631,40 грн. та ПДВ - 126,28 грн. (відповідно до розрахунку орендної плати, що додається до Договору). Орендна плата за кожний наступний місяць визначається балансоутримувачем шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п. 3.8. Договору, орендар сплачує орендну плату щомісячно до 15 числа наступного за звітним місяця, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок балансоутримувача.

У разі припинення (розірвання) Договору оренди орендар сплачує балансоутримувачу орендну плату по день повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити балансоутримувачу заборгованість по орендній платі, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи і штрафні санкції (п. 3.12. Договору).

Відповідно до п. 5.4. Договору, орендар зобов`язується у випадку закінчення, розірвання або дострокового припинення цього Договору передати орендодавцю/балансоутримувачу орендоване майно по акту приймання-передачі у належному стані з врахуванням нормального його зносу. При невиправданому погіршенні майна з вини орендаря, останній зобов`язаний відшкодувати нанесені збитки.

У пункті 7.1. Договору сторони погодили, що термін дії договору оренди з 15 травня 2013 до 30 квітня 2016.

Згідно з п. 7.3. Договору, у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну цього Договору протягом одного місяця після закінчення строку дії цього Договору, він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Зміни та доповнення до цього Договору вносяться за погодженням сторін при письмовому попередженні ініціатором внесення змін іншої сторони шляхом підписання додаткових угод. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

На виконання умов Договору між позивачем, балансоутримувачем Комунальним закладом «Вишгородська центральна районна лікарня» та орендарем ПП «Українська маркетингова група» складено Акт приймання-передачі нерухомого майна від 15.05.2013 (Додаток 2 до Договору), згідно якого орендодавець і балансоутримувач передають, а орендар приймає відповідно до Договору оренди №13 від 15.05.2013 в строкове платне користування на умовах оренди нерухоме майно - частину приміщення колишнього актового залу загальною площею 41,0 кв.м. в будівлі (літ Г.) Димерської районної лікарні, що розташована за адресою: Вишгородський район, селище Димер, вул. Революції, 320, та перебуває на балансі комунального закладу "Вишгородська центральна районна лікарня" (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку вартості майна станом на 16.04.2013 і становить за незалежною оцінкою 133652,00 грн., в тому числі ПДВ 18942,00 грн. Стан орендованого майна задовільний. Зазначений Акт приймання-передачі орендованого майна від 15.05.2013 підписано повноважними представниками сторін та скріплено їх печатками без зауважень.

Також, 17.06.2013 між орендодавцем (Фонд комунального майна Вишгородського району), орендарем (Приватне підприємство "Українська маркетингова група") та новим орендарем (Фізична особа-підприємець Білоцька Ірина Миронівна) укладено Договір про зміну сторони у Договорі оренди №13 нерухомого майна - частини приміщення колишнього актового залу загальною площею 41,0 кв.м. в будівлі (літ Г.) Димерської районної лікарні, що розташована за адресою: Вишгородський район, селище Димер, вул. Революції, 320, та перебуває на балансі комунального закладу "Вишгородська центральна районна лікарня" від 15.05.2013 (далі - Договір про заміну сторони).

Згідно з п.п. 1, 2 Договору про заміну сторони, зі згоди орендодавця орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря) у Договорі оренди №13 нерухомого майна - частини приміщення колишнього актового залу загальною площею 41,0 кв.м. в будівлі (літ Г.) Димерської районної лікарні, що розташована за адресою: Вишгородський район, селище Димер, вул. Революції, 320, та перебуває на балансі комунального закладу "Вишгородська центральна районна лікарня" від 15.05.2013. Права та обов`язки орендаря у договорі, що вказані у пункті 1 Договору, новий орендар набуває з 17 червня 2013.

Період, на який відступаються права та обов`язки орендаря з дня, вказаного у пункті 1 Договору до " 31" березня 2016. Після закінчення цього строку сторони цього Договору укладають зворотній договір про заміну сторони у договорі оренди, на підставі якого відновлюється правове становище орендаря як сторони договору, вказаного у п. 1 Договору (п. 6 Договору про заміну сторони).

У пункті 7 Договору про заміну сторони, сторони погодили, що Договір вступає в силу з дня підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за Договором.

01.04.2016 між орендодавцем (Фонд комунального майна Вишгородського району), орендарем (Приватне підприємство "Українська маркетингова група") та новим орендарем (Фізична особа-підприємець Білоцька Ірина Миронівна) укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору про зміну сторони у Договорі оренди №13 від 15.05.2013, а саме: сторони вирішили в пункту 6 слова та цифри "до 31 березня 2016" замінити на слова та цифри "до закінчення дії Договору оренди нерухомого майна №13 від 15 травня 2013, який укладено строком до 30 квітня 2016" (п. 1 Додаткової угоди №1).

Згідно п. 2 Додаткової угоди №1, всі інші умови Договору від 17 червня 2013 про зміну сторони у Договорі оренди №13 від 15 травня 2013, нерухомого майна - частини приміщення колишнього актового залу загальною площею 41,0 кв.м. в будівлі (літ Г.) Димерської районної лікарні, що розташована за адресою: Вишгородський район, селище Димер, вул. Революції, 320, та перебуває на балансі комунального закладу "Вишгородська центральна районна лікарня", залишаються незмінними.

Додаткова угода №1 набирає чинності з моменту підписання сторонами та є невід`ємною частиною Договору від 17 червня 2013, про зміну сторони в Договорі оренди №13 від 15 травня 2013 (п. 3 Додаткової угоди №1).

Крім того, 23.12.2017 між орендодавцем (Фонд комунального майна Вишгородського району), балансоутримувачем (Комунальний заклад "Вишгородська центральна районна лікарня") та орендарем (Фізична особа-підприємець Білоцька Ірина Миронівна) відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2017 у справі №911/285/17 укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору оренди №13 від 15.05.2013, а саме, сторони вирішили пункт 3.1. в розділі 3 "Орендна плата та розрахунки" викласти в такій редакції: "Місячна орендна плата визначається орендодавцем на підставі Методики розрахунку орендної плати за майно спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району та пропорцій її розподілу, затвердженої рішенням Вишгородської районної ради від 19.10.2017 №332-23-VII та за домовленістю сторін з 01.01.2018 становить 3000,00 грн.; пункт 7.1. в розділі 7 "Строк чинності, умови зміни та припинення Договору" викласти в такій редакції: "Термін дії договору оренди від 15 травня 2013 до 30 квітня 2016. За рішенням Київського апеляційного господарського суду термін дії договору оренди пролонгований на строк з 01 травня 2016 до 31 березня 2019.".

Як зазначає позивач, балансоутримувачем - Комунальним закладом "Вишгородська центральна районна лікарня" листом №428 від 29.03.2019 було повідомлено позивача про неможливість пролонгації Договору оренди №13 від 15.05.2013 у зв`язку із необхідністю використання нежитлового приміщення для потреб лікарні. Даним листом також повідомлено, що ФОП Білоцька І.М. була попереджена про закінчення терміну дії Договору оренди №13 від 15.05.2013 листом №314 від 07.03.2019.

У зв`язку із закінченням строку дії Договору оренди, позивачем на адресу відповідача направлено лист №73 від 01.04.2019 про закінчення 31.03.2019 строку дії Договору оренди №13 від 15.05.2013 нерухомого майна - частини приміщення колишнього актового залу загальною площею 41,0 кв.м. в будівлі (літ Г.) Димерської районної лікарні, що розташована за адресою: Вишгородський район, селище Димер, вул. Революції, 320 та неможливість його пролонгації у зв`язку із необхідністю використання зазначених площ для потреб Вишгородської центральної районної лікарні. У зв`язку із чим позивач надіслав відповідачу Акти приймання-передачі нерухомого майна для підписання та просив відповідача у відповідності до п. 2.7 Договору оренди протягом п`яти робочих днів з дня закінчення строку дії Договору повернути орендоване майно орендодавцеві (докази надіслання наявні в матеріалах справи).

У зв`язку із залишенням відповідачем поза увагою листа №73 від 01.04.2019, позивачем на адресу відповідача надіслано вимогу про повернення майна №114 від 24.04.2019, згідно якої позивач просив протягом двох календарних днів повернути орендоване майно та повторно надіслав акти приймання передачі нерухомого майна (докази надіслання наявні в матеріалах справи).

Однак, зазначена вимога залишена відповідачем без відповіді та реагування, орендоване відповідачем майно за актом приймання-передачі не повернуто, у зв`язку із чим відповідач звернувся до суду з даним позовом про зобов`язання повернути майно.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своєю правовою природою укладений між сторонам правочин є договором оренди комунального нерухомого майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно ч. 3 ст. 283 ГК України, об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 2 ст. 795 ЦК України, повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору; з цього моменту договір найму припиняється.

Згідно ч. 3 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що у разі припинення договору оренди за обставин, зазначених у частині першій цієї статті, а саме закінчення строку його дії та відмови від його продовження, орендар окремого індивідуально визначеного майна зобов`язаний повернути це майно відповідному підприємству, господарському товариству, створеному в процесі приватизації (корпоратизації), або його правонаступнику.

Частиною 1 ст. 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Незважаючи на вказані обставини та приписи чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, відповідач продовжує використовувати орендоване майно та не повертає його орендодавцю.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що Договір оренди нерухомого майна №13 від 15.05.2013 укладено строком до 30 квітня 2016, тобто на 2 роки 11 місяців та 17 днів. Проте, згідно п. 7.3 вказаного Договору, передбачено, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну цього договору протягом одного місяця після закінчення строку дії цього договору він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. На думку відповідача, зазначений пункт Договору оренди, аналогічний нормам ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Відповідач вважає, що оскільки ні орендодавець, ні орендар у місячний строк після закінчення строку дії договору не подав заяви про припинення чи зміну договору, Договір оренди нерухомого майна №13 від 15.05.2013 продовжено з 01 травня 2016 по 17 квітня 2019.

Крім того, відповідач зазначив, що Додаткова угода №1 від 23.12.2017 про внесення змін до Договору оренди №13 від 15.05.2013 ФОП Білоцькою Іриною Миронівною не підписувалась, підпис на зазначеній Додатковій угоді їй не належить, а оригінал такої Додаткової угоди у відповідача відсутній. При цьому, на думку відповідача, зазначена Додаткова угода мала б укладатись між Фондом комунального майна Вишгородського району (орендар), Комунальним закладом "Вишгородська центральна районна лікарня" (балансоутримувач) та ПП "Українська маркетингова група" (орендар за основним договором оренди).

Відповідач вважає, що орендарем за Договором оренди нерухомого майна №13 від 15.05.2013 є - ПП "Українська маркетингова група", проте лист №73 від 01.04.2019 позивачем надсилався на адресу ФОП Білоцької І.М., в той час, коли дію Договору, на думку відповідача, було продовжено до 17.04.2019. Тому відповідач вказує на те, що позивач мав надіслати письмову заяву про припинення Договору на адресу ПП "Українська маркетингова група" і така заява мала бути надіслана у строк з 18.04.2019 по 17.05.2019.

Зазначені твердження відповідача були обґрунтовано відхилені судом першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), відповідний правочин з огляду на ст. 513 ЦК України має вчинятись у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Оскільки, 17.06.2013 між позивачем (як орендодавцем), орендарем (ПП "Українська маркетингова група") та відповідачем (новим орендарем) укладено Договір про зміну сторони у Договорі оренди на строк до 31.03.2016, на відповідний період відбулась заміна сторони у зобов`язанні (за участю і погодженням всіх учасників правовідносин), відповідно орендарем за Договором був відповідач - ФОП Білоцька І.М.

Додатковою угодою №1 від 01.04.2016, укладеною за участю тих саме сторін, внесено зміни до п. 6 Договору про зміну сторони у Договорі оренди в частині строку і визначено строк дії до закінчення дії Договору оренди, укладеного до 30.04.2016. Тобто, відповідач мав статус орендаря до закінчення дії Договору оренди.

Відповідно до ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

В даному випадку, Договір оренди було укладено на строк до 30.04.2016 та з урахуванням Договору про заміну сторони та Додаткової угоди до нього, в період з 17.06.2013 по 30.04.2016 орендарем за таким Договором оренди був саме відповідач.

Відповідно до ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Частиною 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Пунктом 7.3 Договору оренди визначено, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну цього договору протягом одного місяця після закінчення строку дії цього договору він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Згідно ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Як вже зазначалось, 15.05.2013 між Фондом комунального майна Вишгородського району та Приватним підприємством "Українська маркетингова група" було укладено Договір оренди нерухомого майна - частини приміщення колишнього актового залу площею 41,0 кв.м. в будівлі (літ. Г) Димерської районної лікарні, що розташована за адресою: Вишгородський район, селище Димер. вул. Революції. 320, та перебуває на балансі комунального закладу "Вишгородська центральна районна лікарня" №13. Згідно п. 7.1. Договору, термін дії Договору з 15 травня 2013 до 30 квітня 2016.

17.06.2013 між Фондом комунального майна Вишгородського району, орендарем - Приватним підприємством "Українська маркетингова група" та новим орендарем Фізичною особою-підприємцем Білоцькою І.М., укладено Договір про зміну сторони у Договорі оренди №13 від 15.05.2013. Відповідно до п. 2 Договору про зміну сторони, права та обов`язки орендаря у Договорі, що вказані у п. 1 Договору новий орендар набуває з 17 червня 2013.

Додатковою угодою №1 від 01.04.2016 про внесення змін до Договору про зміну сторони у Договорі оренди №13 сторони погодили визначити строк дії Договору про зміну сторони, до закінчення Договору оренди нерухомого майна №13 від 15.05.2013, який укладено строком до 30 квітня 2016.

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.06.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2017 у справі за позовом Фонду комунального майна Вишгородського району до Фізичної особи-підприємця Білоцької Ірини Миронівни та Приватного підприємства "Українська маркетингова група", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Комунального закладу "Вишгородська центральна районна лікарня" про витребування майна, відмовлено повністю.

Вказаним рішенням встановлено, що, оскільки орендар продовжував користуватись майном після 30.04.2016 і орендодавцем протягом місяця не надсилалось повідомлень про припинення Договору оренди, відповідне повідомлення не надсилалось належному орендарю (відповідачу - 1) і до 30.04.2016, з огляду на ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ст. 764 ЦК України, Договір оренди є продовженим на той самий строк і на тих самих умовах.

Таким чином, Договір оренди нерухомого майна №13 від 15.05.2013 є пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах.

З огляду на умови Договору про заміну сторони, відповідний Договір передбачав заміну орендаря з відповідача-2 на відповідача-1 на період до 31.03.2016 і після відповідної дати було б відновлено статус відповідача-2, як орендаря за Договором оренди.

Проте, беручи до уваги умови Додаткової угоди №1 від 01.04.2016, якою продовжено строк дії Договору про заміну сторони до закінчення Договору оренди нерухомого майна №13 від 15.05.2013, укладеного до 30.04.2016, оскільки Договір оренди було пролонговано на новий строк, Договір про заміну сторони діє до закінчення Договору оренди.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як підтверджується матеріалами справи, в подальшому Додатковою угодою №1 від 23.12.2017 про внесення змін до Договору оренди №13 від 15.05.2013, укладеною між Фондом комунального майна Вишгородського району, Комунальним закладом "Вишгородська центральна районна лікарня" та Фізичною особою-підприємцем Білоцькою І.М. з урахуванням постанови Київського апеляційного господарського суду від 12 жовтня 2017 у справі №911/285/17, вирішено внести зміни до Договору оренди, зокрема, термін дії договору оренди пролонговано на строк з 01 травня 2016 до 31 березня 2019.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції вірно встановлено, що строк дії Договору оренди закінчився 31.03.2019.

Твердження відповідача про те, що Додаткова угода №1 від 23.12.2017 про внесення змін до Договору оренди №13 від 15.05.2013 ФОП Білоцькою І.М. не підписувалась, а підпис, на зазначеній Додатковій угоді їй не належить, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ГПК України.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (ст.76 ГПК України), допустимими (ст. 77 ГПК України), достовірними (ст. 78 ГПК України), а у своїй сукупності - більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ст. 79 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, відповідач не довів, що ним Додаткову угоду №1 від 23.12.2017 не підписано, зазначені твердження є такими, що ґрунтується на припущеннях.

Належним доказом у справі, який би підтвердив чи спростував факт підписання саме відповідачем вказаної Додаткової угоди, може бути висновок почеркознавчої експертизи.

Відповідно до ст. 13 ГПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальної дії, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Отже, суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 ГПК України, завданнями підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Пунктами 8 та 10 ч. 2 ст. 182 ГПК України передбачено, що у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста; вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Враховуючи те, що відповідач у відзиві заперечував факт підписання ним Додаткової угоди №1 від 23.12.2017, суд може вирішувати питання про доведеність чи недоведеність факту на який посилається відповідач після отримання відповідного висновку експерта або відмови від проведення почеркознавчої експертизи.

Відповідно до ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом.

Однак, відповідач не скористався наданим йому Господарським процесуальним кодексом України правом заявити у підготовчому судовому засіданні клопотання про призначення почеркознавчої експертизи для вирішення питання відповідності його підпису у Договорі, у наступні судові засідання не з`являвся та не довів належними та допустимими доказами обставини, на які він послався у відзиві на позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити нормам кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України, у випадку не підписання договору він є оспорюваним, однак відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що Додаткова угода №1 від 23.12.2017 ним не підписувалась, клопотань про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи відповідачем не заявлялось.

Таким чином, Додатковою угодою №1 від 23.12.2017 про внесення змін до Договору оренди №13 від 15.05.2013, укладеною між Фондом комунального майна Вишгородського району, Комунальним закладом "Вишгородська центральна районна лікарня" та Фізичною особою-підприємцем Білоцькою І.М. вирішено внести зміни до Договору оренди, зокрема, термін дії договору оренди пролонговано до 31 березня 2019.

У зв`язку з тим, що сторону Договору оренди нерухомого майна №13 від 15.05.2013 було замінено, Додаткову угоду до даного договору було правомірно підписано новим орендарем ФОП Білоцькою І.М., а тому, позивачем правомірно надіслано лист №73 від 01.04.2019 та вимогу №114 від 24.04.2019 саме на адресу відповідача - ФОП Білоцької І.М., а не на адресу ПП "Українська маркетингова група", оскільки остання є новим орендарем у зв`язку з укладенням Договору про зміну сторони 17.06.2013.

Таким чином, позивач правомірно звернувся до Фізичної особи-підприємця Білоцької І.М. з листом від 01.04.2019 про закінчення терміну дії договору оренди, у визначений чинним законодавством строк, тобто, протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору.

Отже, твердження відповідача про те, що Договір оренди нерухомого майна №13 від 15.05.2013 діє до 17.04.2019 не підтверджується належними та допустимими доказами.

Заперечення відповідача стосовно того, що він не отримував лист №73 від 01.04.2019 та вимогу №114 від 24.04.2019 про закінчення строку дії Договору оренди та повернення орендованого майна вірно не прийняті судом до уваги, оскільки зазначене не підтверджено жодними належними та допустимим доказами, натомість, позивачем до матеріалів справи надано належні докази надіслання таких листів.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного відповідачем в апеляційній скарзі

Припущення апелянта про те, що після 31.03.2019 відновлено статус ПП «Українська маркетингова група» як орендаря за договором, відтак заява про припинення або зміну договору після 31.03.2019 мала б направлятися на адресу ПП «Українська маркетингова група», а не на адресу ФОП Білоцької І.М., колегією суддів відхиляються виходячи з наступного.

17.06.2013 між орендодавцем (Фонд комунального майна Вишгородського району), орендарем (Приватне підприємство "Українська маркетингова група") та новим орендарем (Фізична особа-підприємець Білоцька Ірина Миронівна) укладено Договір про зміну сторони у Договорі оренди №13 нерухомого майна - частини приміщення колишнього актового залу загальною площею 41,0 кв.м. в будівлі (літ Г.) Димерської районної лікарні, що розташована за адресою: Вишгородський район, селище Димер, вул. Революції, 320, та перебуває на балансі комунального закладу "Вишгородська центральна районна лікарня" від 15.05.2013 (далі - Договір про заміну сторони).

Згідно з п.п. 1, 2 Договору про заміну сторони, зі згоди орендодавця орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря) у Договорі оренди №13 нерухомого майна - частини приміщення колишнього актового залу загальною площею 41,0 кв.м. в будівлі (літ Г.) Димерської районної лікарні, що розташована за адресою: Вишгородський район, селище Димер, вул. Революції, 320, та перебуває на балансі комунального закладу "Вишгородська центральна районна лікарня" від 15.05.2013. Права та обов`язки орендаря у договорі, що вказані у пункті 1 Договору, новий орендар набуває з 17 червня 2013.

Період, на який відступаються права та обов`язки орендаря з дня, вказаного у пункті 1 Договору до " 31" березня 2016. Після закінчення цього строку сторони цього Договору укладають зворотній договір про заміну сторони у договорі оренди, на підставі якого відновлюється правове становище орендаря як сторони договору, вказаного у п. 1 Договору (п. 6 Договору про заміну сторони).

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів укладення між сторонами зворотного договору про заміну сторони в договорі оренди, на підставі якого б було відновлено правове становище орендаря ПП «Українська маркетингова група», у зв`язку з чим позивачем правомірно лист №73 від 01.04.2019 та вимогу №114 від 24.04.2019 про закінчення строку дії Договору оренди та повернення орендованого майна надіслано саме ФОП Білоцькій І.М.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, у зв`язку з укладенням між Фондом комунального майна Вишгородського району, ПП «Українська маркетингова група» та ФОП Білоцькою Іриною Миронівною договору про зміну сторони у договорі оренди № 13 від 15.05.2013, ФОП Білоцька Ірина Миронівна є новим орендарем по вказаному договору.

З огляду на викладене, також є помилковими доводи скаржника про незалучення ПП «Українська маркетингова група», яке є стороною за договором оренди нерухомого майна № 13 від 15.05.2013, що призвело до прийняття рішення, яке стосується інтересів особи, яка не була залучена до участі у справі.

Посилання скаржника на те, що в суді першої інстанції не ставилось питання щодо правомірності укладення договору про заміну сторони у договорі оренди нерухомого майна №13 від 17.06.2013, зважаючи на ту обставину, що ПП «Українська маркетингова група» набуло прав на оренду комунального майна на конкурсних засадах відповідно до Закону України «Про оренду державного та комунального майна», жодним чином не спростовують вірних висновків суду про задоволення позову.

Посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про задоволення позову.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Білоцької Ірини Миронівни на рішення Господарського суду Київської області від 21.01.2020 у справі №911/2252/19.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Білоцької Ірини Миронівни на рішення Господарського суду Київської області від 21.01.2020 у справі №911/2252/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 21.01.2020 у справі №911/2252/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/2252/19 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.08.2020.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська