ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2020 справа № 914/1265/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Кидисюка Р.А. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СКЛАД СЕРВІС КИЇВ», м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ ФРУТ КАПІТАЛ», м. Городок Львівської області

про: стягнення 129456,39 грн заборгованості за Договором поставки №4567 від 13.06.2019

За участю представників сторін: не викликались

Судові процедури

Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СКЛАД СЕРВІС КИЇВ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ ФРУТ КАПІТАЛ» про стягнення 129456,39 грн заборгованості за Договором поставки №4567 від 13.06.2019.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 27.05.2020 справу №914/1265/20 передано на розгляд судді Кидисюку Р.А.

Ухвалою суду від 01.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без судового засідання та без виклику сторін.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовуються невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки №4567 від 13.06.2019 в частині повної оплати вартості Обладнання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем.

У відповіді на відзив (вх.№20819/20 від 30.06.2020) позивач зазначив, що монтажні роботи на встановлення обладнання було виконано 16 вересня 2019 року, що підтверджується Актом надання послуг №72 від 16 вересня 2019 року між позивачем та підрядником. Відповідач підписаного Акту не повернув, але почав сплачувати вартість Обладнання, чим визнав існування свого обов`язку щодо оплати. Станом на час розгляду справи відповідачем оплачено 657000,00 грн. 11 січня 2020 р. відповідачу надсилалась претензія щодо невиконання умов договору поставки. Жодної відповіді на неї позивачем отримано не було.

Не підписання сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт також не може бути підставою для несплати вартості поставленого товару. Факт здійснення монтажу підтверджується договором та актом з підрядником, які наявні в матеріалах справи. Тому, обов`язок оплати настав після передання у власність товару та здійснення його монтажу.

Заперечення відповідача

Відповідач проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у відзиві (вх.№20008/20 від 18.06.2020) на позовну заяву. Зокрема, зазначив, що у Замовника виникає обов`язок із сплати сум, вказаних у пунктах 2.3.2. і 2.3.3. Договору після підписання сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт.

У позовній заяві Позивач вказує, що після виконання монтажних робіт ним було складено та надіслано Відповідачу для підписання Акт приймання-передачі виконаних робіт № 267 від 16.09.2019 року. Відтак, на думку Позивача, повна оплата мала бути здійснена Відповідачем 17.10.2019 року.

Проте, як зазначив відповідач у відзиві, позивачем не було долучено до позовної заяви жодних доказів надсилання чи отримання Акту Відповідачем, а також його підписання саме 16.09.2019 року.

Натомість, позивач надав докази надіслання даного Акту поштовим відправленням 08.05.2020 року, який згідно з інформацією з інтернет-сайту «Укрпошта», було вручено Відповідачу 12.05.2020 року.

Відповідно до п. 3.11. Договору приймання результатів робіт із встановлення Обладнання оформлюється Сторонами Актом приймання-передачі виконаних робіт, який Постачальник передає Замовнику для підписання протягом одного робочого дня після завершення робіт. Замовник зобов`язаний підписати Акт протягом трьох робочих днів з моменту його отримання та передати один екземпляр Акту Постачальнику або, у разі наявності претензій щодо виконаних робіт, направити Постачальнику мотивовану письмову відмову від підписання Акту.

У випадку, якщо у вказаний строк Замовник не повернув Постачальнику підписаний екземпляр Акту або не надіслав письмову відмову від його підписання, роботи вважаються виконаними та переданими в повному об`ємі.

Враховуючи умови п. 3.11., Акт вважатиметься підписаним 15.05.2020 року. Отже, згідно з п. 2.3.3. кінцевим терміном оплати буде 15.06.2020 року і, зважаючи на те, що позовна заява датована 18.05.2020 року, то строк оплати за Договором № 4567 від 13.06.2019 року на дату подання позивачем позовної заяви до суду ще не настав.

Крім основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 15 754,03 грн. пені, 1 931,36 грн. 3 % річних та 1 771,00 грн. інфляційних втрат.

Таким чином, враховуючи те, що строк оплати за Договором № 4567 від 13.06.2019 року ще не настав, то у позивача відсутні підстави для стягнення з ТОВ «ТБ Фрут Капітал» основного боргу в сумі 110 000,00 грн., а також 15 754,03 грн. пені, 1 931,36 грн. 3 % річних та 1 771,00 грн інфляційних втрат.

Обставини справи

13 червня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СКЛАД СЕРВІС КИЇВ» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ ФРУТ КАПІТАЛ» (Замовник) укладено Договір №4567 (Договір), відповідно до п.1.1. якого Постачальник зобов`язався поставити, встановити (зібрати) і передати у власність Замовника, а Замовник прийняти та оплатити на умовах Договору Стелажі металеві збірно-розбірні в комплекті та/або елементи до них (Обладнання).

Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі.

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що приймання-передача Обладнання здійснюється згідно Акту приймання-передачі Обладнання та/або видаткових накладних. Право власності на Обладнання переходить до Замовника в момент підписання Сторонами вказаних документів.

Відповідно до Акту прийому передачі товарів №185 від 22 серпня 2019 року Постачальник передав, а Замовник прийняв Товар - Стелажна конструкція збірно-розбірна в комплекті згідно рахунку-фактури №476 від 13.06.2019. За результатами фактично поставленого Товару Сторони претензій одна до одної не мають.

Передача Обладнання Постачальником Замовнику підтверджується також Видатковою накладною №625 від 22 серпня 2019 року на суму 767 000,00 гривень.

Для виконання монтажних робіт щодо встановлення Обладнання Позивачем було залучено підрядника на підставі Договору №23/19 підряду на монтаж стелажного обладнання від 4 вересня 2019 року, який укладено між ТОВ «Індустріал Захід» (Виконавець) та ТОВ «Склад Сервіс Київ» (Замовник).

Монтажні роботи виконані в повному обсязі, що підтверджується Актом надання послуг №72 від 16 вересня 2019 року, підписаним між позивачем та підрядником.

Позивач оплатив виконані підрядником роботи в повному обсязі на суму 51 200,00 грн відповідно до Рахунку на оплату №73 від 4 вересня 2019 року, що підтверджується платіжними дорученнями № від 5 вересня 2019 року на суму 25600,00 грн. та № від 13 вересня 2019 року на суму 25600,00 грн.

Позивач зазначив, що 16.09.2019 ним було складено Акт приймання-передачі виконаних робіт №267 від 16 вересня 2019 року та надіслав відповідачу для підпису. У свою чергу, відповідач підписаного Акту не повернув, однак почав сплачувати вартість Обладнання.

Проведення відповідачем оплат за даним Договором підтверджується платіжними дорученнями:

1. №1644 на суму 350 000,00 грн від 19 липня 2019 р.

2. №2886 на суму 100 000,00 грн від 19 листопада 2019 р.

3. №3048 на суму 50 000,00 грн від 29 листопада 2019 р.

4. №3049 на суму 100 000,00 грн від 29 листопада 2019 р.

5. №447 на суму 57 000,00 грн від 14 лютого 2020 р.

всього на суму 657000,00 грн.

На думку позивача, оскільки Акт приймання-передачі виконаних робіт №267 був складений 16 вересня 2019 року, повна оплата повинна була бути здійснена 17 жовтня 2019 року.

Пунктом 7.2. Договору встановлено, що за порушення строків оплати, вказаних у п.2.3.3., Замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент такого прострочення, за кожен день прострочення, від суми заборгованості.

Відповідно до долученого до позовної заяви розрахунку розміру позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача 110000,00 грн основного боргу, 1771,00 грн інфляційних нарахувань, 1931,36 грн 3 % річних, 15754,03 грн пені.

Відповідач проти задоволення позову заперечив повністю з підстав, наведених у відзиві (вх.№20008/20 від 18.06.2020) на позовну заяву, оскільки строк оплати за Договором № 4567 від 13.06.2019 року станом на момент подання позовної заяви ще не настав, а відтак, у позивача відсутні підстави для стягнення заборгованості за Договором.

Позиція суду

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Сторонами в п.2.3. Договору погоджено інший строк оплати.

Так, відповідно до п.2.3. Договору Замовник здійснює оплату в наступному порядку:

2.3.1. 40% від загальної вартості Обладнання, визначеної відповідно до п.2.1., - сплачується в період з 13 червня 2019 року по 18 червня 2019 року.

2.3.2. 40% від загальної вартості Обладнання, визначеної відповідно до п.2.1., - сплачується протягом 3 (трьох) банківських днів від дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт.

2.3.3. 20% від загальної вартості Обладнання, визначеної відповідно до п.2.1., - сплачується по закінченню 30 календарних днів, від дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт.

На думку позивача, оскільки Акт приймання-передачі виконаних робіт №267 був складений 16 вересня 2019 року, повна оплата повинна була бути здійснена 17 жовтня 2019 року.

Однак, як вірно зазначив відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, позивачем до позовної заяви не долучено жодних доказів надсилання чи отримання Акту Відповідачем саме 16.09.2019 року. Натомість, позивач надав докази надіслання даного Акту поштовим відправленням 08.05.2020 року, який згідно з інформацією з інтернет-сайту «Укрпошта», було вручено Відповідачу 12.05.2020 року.

Відповідно до п. 3.11. Договору приймання результатів робіт із встановлення Обладнання оформлюється Сторонами Актом приймання-передачі виконаних робіт, який Постачальник передає Замовнику для підписання протягом одного робочого дня після завершення робіт. Замовник зобов`язаний підписати Акт протягом трьох робочих днів з моменту його отримання та передати один екземпляр Акту Постачальнику або, у разі наявності претензій щодо виконаних робіт, направити Постачальнику мотивовану письмову відмову від підписання Акту. У випадку, якщо у вказаний строк Замовник не повернув Постачальнику підписаний екземпляр Акту або не надіслав письмову відмову від його підписання, роботи вважаються виконаними та переданими в повному об`ємі.

Враховуючи положення п. 3.11. Договору, Акт вважатиметься підписаним 15.05.2020 року. Отже, згідно з п. 2.3.3. кінцевим терміном оплати буде 15.06.2020 року.

Однак, суд не погоджується з твердженнями відповідача про те, що оскільки на час звернення з позовною заявою до суду кінцевий строк оплати за Договором не настав, то відсутні підстави для стягнення заборгованості.

Відповідно до п.2.3.3. Договору 20% від загальної вартості Обладнання які підлягали до сплати по закінченню 30 календарних днів від дати підписання Сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт становить 153400,00 грн.

З долучених до справи платіжних доручень №1644 на суму 350 000,00 грн від 19 липня 2019 р., №2886 на суму 100 000,00 грн від 19 листопада 2019 р., №3048 на суму 50 000,00 грн від 29 листопада 2019 р., №3049 на суму 100 000,00 грн від 29 листопада 2019 р., №447 на суму 57 000,00 грн від 14 лютого 2020 р. вбачається, що відповідач фактично підтвердив прийняття Обладнання та на виконання п.2.3.3. здійснив часткову оплату 20 % (двадцяти відсотків) кінцевої вартості Обладнання на суму 43400,00 грн.

Відтак, залишок коштів, що підлягав би до сплати згідно п.2.3.3. Договору становить 110000,00 грн.

У зв`язку з такими діями відповідача щодо часткової оплати коштів, а відтак, прийняття виконання за Договором, між сторонами виник даний спір, а позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Тим не менше, під час розгляду справи судом встановлено, що прострочення боржника щодо оплати кінцевої вартості Обладнання настало з 16.06.2020, враховуючи положення п. 3.11. Договору, та долучені до матеріалів справи докази надсилання Акту приймання-передачі виконаних робіт №267 08.05.2020 та отримання його відповідачем 12.05.2020.

Відтак, суд приймає заперечення відповідача в частині відсутності підстав для стягнення 1771,00 грн інфляційних нарахувань, 1931,36 грн 3 % річних, 15754,03 грн пені за період з 18.10.2019 по 18.05.2020 та звертає увагу позивача на можливість звернення окремим позовом з відповідними вимогами за інший період з моменту прострочення боржника.

Що стосується позовних вимог в частині 110000,00 грн основного боргу, то суд не вбачає підстав для відмови в позові в цій частині з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Оскільки в процесі розгляду даної справи встановлено, що обов`язок з оплати решти вартості Обладнання за Договором настав з 16.06.2020, а відповідачем до матеріалів справи не долучено доказів повної оплати вартості Обладнання, суд вважає вимоги позивача в цій частині станом на час ухвалення рішення у справі обґрунтованими.

Частиною 2 статті 2 ГПК України встановлено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення 110000,00 грн основного боргу за Договором поставки №4567 від 13.06.2019 підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати

За звернення до суду з позовною заявою майнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн, що підтверджується долученим до матеріалів справи платіжним дорученням № від 15.05.2020.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, витрати зі сплати судового збору слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 12, 20, 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБ ФРУТ КАПІТАЛ» (81500, Львівська обл., Городоцький р-н, місто Городок, ВУЛИЦЯ АРТИЩІВСЬКА, будинок 9, корпус 1; ідентифікаційний код 39878629) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СКЛАД СЕРВІС КИЇВ» (02002, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЄВГЕНА СВЕРСТЮКА, будинок 13; ідентифікаційний код 35551608) 110000,00 грн (сто десять тисяч гривень) основного боргу за Договором поставки №4567 від 13.06.2019 та 1786,08 грн (одна тисяча сімсот вісімдесят шість гривень 08 копійок) відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в Західному апеляційному господарському суді в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 12.08.2020.

Суддя Р.А. Кидисюк