УХВАЛА

про визнання дій зловживанням процесуальними правами

03.08.2020Справа № 910/17424/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Лук`янчук Д.Ю., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс"

про зупинення провадження у справі

у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тисагаз"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфаенерго"

про стягнення 14 802 557,44 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфаенерго"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Тисагаз";

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс"

про визнання поруки припиненою

за участю представників сторін:

від позивача (за первісним позовом) - Карапетян А.Р.;

від відповідача-1 (за первісним позовом) - не з`явився;

від відповідача-2 (за первісним позовом) - Яковюк Л.Ю.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Тисагаз" (далі - ТОВ "Тисагаз", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" (далі - ТОВ "Нафтогаз-Альянс", відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфаенерго" (далі - ТОВ "Альфаенерго", відповідач-2) про солідарне стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № ПГ-20/12/16 від 20.12.2016 р. та договором поруки № 01-18 від 28.09.2018 р. у сумі 14 802 557,44 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 р. за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання. Цією ж ухвалою сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки, судом визначено строк для подання заяв, клопотань, пояснень, передбачений законом.

У підготовчому засіданні відповідач-2 - ТОВ "Альфаенерго" подав зустрічний позов до ТОВ "Тисагаз" та ТОВ "Нафтогаз-Альянс" про визнання поруки за договором № 01-18 від 28.09.2018 р. припиненою. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 р указаний позов був прийнятий судом до розгляду разом із первісним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 р., постановленою у формі протоколу судового засідання, підготовче провадження у справі було закрите, розгляд справи призначено по суті на 15.06.2020 р.

Після закриття підготовчого засідання від ТОВ "Нафтогаз-Альянс" (відповідача-1 за первісним позовом) надійшла зустрічна позовна заява до ТОВ "Тисагаз" та ТОВ "Альфаенерго" про визнання недійсним договору купівлі-продажу природного газу № ПГ-20/12/16 від 20.12.2016 р. Проте, вказаний зустрічний позов був повернутий ухвалою суду від 20.05.2020 р. заявнику без розгляду у зв`язку із пропуском процесуального строку для його подачі.

Не погодившись з указаною ухвалою, відповідач-1 (за первісним позовом) подав на неї апеляційну скаргу, тому суд направив до апеляційного суду копії відповідних матеріалів оскарження, як це передбачено п.п. 17.10, 17.12 Перехідних положень ГПК України (в редакції внесених змін, згідно з якими у разі оскарження ухвали про повернення зустрічного позову, до суду апеляційної інстанції направляються лише копії матеріалів оскарження, необхідних для розгляду апеляційної скарги) та розпочав розгляд справи по суті 15.06.2020 р.

У судовому засіданні 15.06.2020 р. представник ТОВ "Нафтогаз-Альянс" заявив клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з необхідністю направлення матеріалів справи до суду апеляційної інстанції для розгляду його апеляційної скарги на ухвалу суду від 20.05.2020 р. про повернення зустрічного позову. За результатами розгляду цього клопотання ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 15.06.2020 р., відповідачу-1 було відмовлено у його задоволенні як необґрунтованому та такому, що свідчить про зловживання ТОВ "Нафтогаз-Альянс" своїми процесуальними правами.

Указане засідання у зв`язку із неявкою представника відповідача-2 за первісним позовом (ТОВ "Альфаенерго") було відкладене до 20.07.2020 р., про що були повідомлені під розписку учасники справи, присутні у судовому засіданні, зокрема, й представник відповідача-1 за первісним позовом (ТОВ "Нафтогаз-Альянс").

Проте, у судове засідання, призначене на 20.07.2020 р., представник відповідача-1 за первісним позовом, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. У той же час, відповідач-1 подав заяву по відвід головуючого судді у справі Головіної К. І., у якій зазначив, що ТОВ "Нафтогаз-Альянс" стало відомо про ненаправлення суддею справи за його апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції, а продовжено її розгляд у порушення п. 17.12 Перехідних положень ГПК України, що на думку відповідача-1 свідчить про упередженість головуючого судді у вирішенні спору та є підставою для його відводу.

За результатами розгляду вказаного відводу судом була постановлена ухвала від 20.07.2020 р., якою відвід судді Головіної К. І. визнано необґрунтованим, відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Нафтогаз-Альянс" про відвід головуючого у справі. Цією ж ухвалою дії ТОВ "Нафтогаз-Альянс" щодо заявлення відводу судді визнано зловживанням своїми процесуальними правами та попереджено ТОВ "Нафтогаз-Альянс" про те, що при повторному зловживанні в подальшому своїми процесуальними правами до нього можуть бути застосовані заходи процесуального примусу, передбачені ст. 132 ГПК України.

У наступне судове засідання, призначене на 03.08.2020 р., представник відповідача-1 за первісним позовом - ТОВ "Нафтогаз-Альянс", належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився, подав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення дії карантину, введеного на території України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби, у якому було відмовлено ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, як необґрунтованому та такому, що затягує розгляд справи.

При цьому суд виходив з того, що дійсно, з 12.03.2020 р. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" та постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (із внесеними до неї змінами) на всій території України було запроваджено карантин.

Проте, постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Києві). Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 - перевезення пасажирів метрополітенами.

Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, у тому числі, брати участь у судових засіданнях. А згідно з положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Водночас, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України). Про вказаний правовий висновок зазначив Верховний Суд у постанові КГС від 16.07.2020 р. по справі № 924/369/19.

Отже, з урахуванням викладеного суд відмовив відповідачу-1 у задоволенні клопотання про відкладення.

Незважаючи на вказане, відповідач-1 (ТОВ "Нафтогаз-Альянс") того ж дня (03.08.2020 р.) подав через канцелярію суду повторне клопотання про зупинення провадження у зв`язку з необхідністю направлення усіх матеріалів справи до суду апеляційної інстанції за апеляційною скаргою ТОВ "Нафтогаз-Альянс" на зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу природного газу № ПГ-20/12/16 від 20.12.2016 р., яка була повернута судом 20.05.2020 р.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом проти задоволення клопотання про зупинення провадження заперечив, вказав на чергове зловживання ТОВ "Нафтогаз-Альянс" своїми процесуальними правами та затягування розгляду даної справи, а тому просив застосувати заходи процесуального примусу до вказаного учасника справи.

Представник відповідача-2 за первісним позовом (ТОВ "Альфаенерго") просив задовольнити заявлене відповідачем-1 клопотання про зупинення провадження.

Дослідивши заяву ТОВ "Нафтогаз-Альянс" та заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку, що подання ТОВ "Нафтогаз-Альянс" того самого клопотання про зупинення провадження у справі та з тих самих підстав має на меті затягування розгляду справи, а тому є зловживанням стороною своїми процесуальними правами, вчиненим повторно.

За змістом частини 1 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Слід зазначити, що принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (вказана позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.05.2018 р. у справі № 910/1873/17).

Відповідно до пункту 11 частини 3 статті 2 ГПК України однією із основних засад господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частиною 2 статті 43 ГПК України передбачено, що залежно від конкретних обставин, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, а саме: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (п. 1).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названої Конвенції.

Як вже зазначалось, 15.06.2020 р. відповідачем-1 - ТОВ "Нафтогаз-Альянс" було заявлене клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з необхідністю направлення матеріалів справи до суду апеляційної інстанції за його апеляційною скаргою на ухвалу суду від 20.05.2020 р. про повернення зустрічної позовної заяви, розглянувши яке суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 15.06.2020 р., відмовив у її задоволенні, як необґрунтованому.

Разом з тим, 03.08.2020 р. ТОВ "Нафтогаз-Альянс" подало таке саме клопотання про зупинення провадження у справі, в якій відповідач-1 знову просив зупинити провадження у справі, мотивувавши її необхідністю направлення усіх матеріалів справи до суду апеляційної інстанції у зв`язку із оскарженням відповідачем-1 ухвали Господарського суду міста Києва від 20.05.2020 р. Тобто, ТОВ "Нафтогаз-Альянс", повторно подаючи 03.08.2020 р. заяву про зупинення провадження у справі, усвідомлюючи, що підстави, викладені у цій заяві є ідентичними із підставами, що були розглянуті судом за його заявою 15.06.2020 р., подало таке клопотання з метою затягування справи, завідомо знаючи, що у його задоволенні буде відмовлено.

Також з метою кваліфікації протиправних дій відповідача-1 суд враховує ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.07.2020 р., що набрала законної сили, відповідно до якої дії ТОВ "Нафтогаз-Альянс" щодо заявлення відводу судді Головіній К. І. визнано зловживанням своїми процесуальними правами, а вказану особу - ТОВ "Нафтогаз-Альянс" попереджено про те, що при повторному зловживанні в подальшому своїми процесуальними правами до нього можуть бути застосовані заходи процесуального примусу, передбачені ст. 132 ГПК України.

Окрім цього суд враховує попередню поведінку відповідача-1 під час розгляду даної справи, зокрема, коли ТОВ "Нафтогаз-Альянс", подаючи 14.05.2020 р. (в день судового засідання та з порушенням процесуальних строків) - зустрічний позов та клопотання про відкладення судового засідання; заявляючи 16.03.2020 р. (в день судового засідання) - клопотання про продовження строків підготовчого засідання та відкладення розгляду справи; заявляючи усне клопотання 17.02.2020 р. (в день судового засідання) - про продовження строків для надання відзиву (якого станом на час постановлення даної ухвали не надано) та про відкладення розгляду справи, а також враховуючи, що відкриття провадження у справі відбулось 14.01.2020 р., систематично вчиняло дії, що суперечать завданню господарського судочинства (ст. 43 ГПК України).

Отже, суд вважає, що дії відповідача-1 з подання клопотання про зупинення провадження від 03.08.2020 р., мають на меті умисне затягування судового процесу, порушують права інших учасників судового процесу та суперечать вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а тому суд визнає такі дії повторним умисним зловживанням процесуальними правами.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 ГПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

У даному випадку, оскільки умисні дії ТОВ "Нафтогаз-Альянс", зокрема, чергове подання завідомо безпідставного клопотання про зупинення провадження, спрямованого на перешкоджання розгляду даної справи, визнаються судом повторним зловживанням процесуальними правами, заява ТОВ "Нафтогаз-Альянс" про зупинення провадження від 03.08.2020 р. - залишається без розгляду.

Крім того, суд враховує положення частини 4 ст. 43 ГПК України, відповідно до яких суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"; рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010; рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

Отже, суд зобов`язаний виявляти зловживання сторонами своїми процесуальними правами, а також протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи.

За змістом ст.ст. 131, 132 ГПК України з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства, у визначених цим Кодексом випадках, суд застосовує заходи процесуального примусу, якими є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) штраф. Застосування до особи заходів процесуального примусу не звільняє її від виконання обов`язків, встановлених цим Кодексом (статтею 132 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 135 ГПК України у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, суд, з урахуванням конкретних обставин, стягує в дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу штраф у сумі від п`яти до п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 135 ГПК України).

Отже, враховуючи факт повторного зловживання ТОВ "Нафтогаз-Альянс" процесуальними правами, навмисний характер дій відповідача-1, не зважаючи на попередження суду в ухвалі від 20.07.2020 р. про неприпустимість подальшого зловживання правами, зважаючи на обставини вчинення правопорушення, суд застосовує до відповідача-1 захід процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 10 510,00 грн., що стягується у дохід Державного бюджету України.

Згідно приписів частини 5 статті 135 ГПК України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам, що пред`являються законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, 132, 135, 234 ГПК України, Господарський суд м. Києва -

УХВАЛИВ:

Визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс", вчинені 03.08.2020 р. шляхом чергового подання завідомо безпідставного клопотання про зупинення провадження у справі, спрямованого на перешкоджання розгляду даної справи, - повторним зловживанням своїми процесуальними правами.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" про зупинення провадження у справі залишити без розгляду.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" (01021, м. Київ, вул. Грушевського, 28/2, н/п № 43, ідентифікаційний код 34881820) в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 10 510 (десять тисяч п`ятсот десять) грн. 00 коп. за повторне зловживання процесуальними правами.

Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті та проголошена її вступна та резолютивна частина в судовому засіданні 3 серпня 2020 року.

Повний текст ухвали підписаний 10 серпня 2020 року.

Дана ухвала в частині абзацу 3 є виконавчим документом відповідно до частини 5 статті 135 Господарського процесуального кодексу України.

Строк пред`явлення даної ухвали до виконання - до 03.11.2020 р.

Стягувачем за даною ухвалою є: Державна судова адміністрація України (01021, м. Київ, вул. Липська, буд. 18/5; ідентифікаційний код 26255795).

Боржником за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" (01021, м. Київ, вул. Грушевського, 28/2, н/п № 43, ідентифікаційний код 34881820).

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку за правилами, визначеними ст.ст. 256-259 ГПК України.

Суддя Головіна К. І.