ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

05.08.2020м. ДніпроСправа № 904/4180/20

Суддя Кармазіна Л.П. , розглянувши матеріали

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСТЕЙТ СІТІ", м. Дніпро

про витребування майна (земельної ділянки) із чужого незаконного володіння та зобов`язання звільнити земельну ділянку шляхом знесення нежитлової споруди

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська міська рада звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ СІТІ», в якому просила суд:

1. Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕЙТ СІТІ» на користь громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради земельну ділянку, загальною площею 1,8157 га, кадастровий номер :03:328:0217, яка знаходиться за адресою: по вул. Січеславська Набережна (Набережна В.І. Леніна) у районі буд. № 39 у м. Дніпро.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕСТЕИТ СІТІ» звільнити займану земельну ділянку, загальною площею 1,8157 га, кадастровий номер :03:328:0217, яка знаходиться за адресою: по вул. Січеславська Набережна (Набережна В.І. Леніна) у районі буд. № 39 у м. Дніпро шляхом знесення нежитлової одноповерхової споруди виставкового центру літ. А-1, навіси літ. А', А", А'", огорожа № 1, 2, 3, І - мостіння.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Як вбачається зі змісту прохальної частини позовної заяви, позивач звернувся до суду із позовом, в якому міститься вимога про витребування майна (земельної ділянки), яка по суті є вимогою майнового характеру.

При цьому, як зазначено в п. 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов`язаннях (у тому числі в зв`язку з вимогами, заснованими на приписах частини п`ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Відповідно до пп.2.2.1 п.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки такий обов`язок покладається на позивача. На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею; з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій, а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду.

Водночас слід зазначити, що суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом п. 3 ч. 3 ст. 162 і ст. 163 ГПК України такий обов`язок покладається на позивача.

На підтвердження оплати позивачем судового збору за вимогами про витребування майна (земельної ділянки) та зобов`язання звільнити займану земельну ділянку, шляхом знесення нежитлової одноповерхової споруди виставкового центру, позивачем надано до суду платіжне доручення № 1385 від 14.07.2020 на суму 150 624,80 грн.

Обґрунтованість проведеного розрахунку судового збору, позивач підтверджує з посиланням на Розрахунок розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, грошова оцінка яких проведена станом на 11.02.2014, згідно з яким нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки станом на 11.02.2014 складає 9 761 386,22 грн.

Натомість суд вказує, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 11.02.2014, не може свідчити про правильність визначення позивачем як дійсної ринкової вартості земельної ділянки, про витребування якої заявлено позовну вимогу у 2020 році, так і правильності визначення ставки судового збору, належного до сплати у зв`язку з подачею позову до суду.

Поряд з іншим суд вказує, що приписами статті 5 Закону України "Про оцінку земель" передбачена можливість проведення як нормативної грошової оцінки, так і експертної грошової оцінки земельних ділянок, з яких можна було б встановити суду у 2020 році дійсну вартість спірного майна, яке просить витребувати позивач у даній справі.

Однак позивач вищевказаних документів суду разом з позовною заявою не подав, отже наразі позовні матеріали не містять доказів, з яких можна встановити оцінку вартості спірної земельної ділянки у 2020 році, оскільки визначена позивачем ціна позову, з якої було сплачено ставку судового збору, вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна станом на день подання позову до суду.

За таких обставин, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 150 624,80 грн. є документально необґрунтованою, що позбавляє суд можливості встановити виконання позивачем вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України щодо сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частиною другою статті 91 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч. 4 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

Натомість, позивачем в якості додатку до позовної заяви додано ксерокопію додаткової угоди до договору оренди землі від 14.02.2014 та ксерокопію Розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, грошова оцінка яких проведена станом на 11.02.2014, які взагалі не засвідчені.

Крім того, надані до позовної заяви інші додатки, зокрема, договір оренди від 07.09.2009, рішення Дніпровської міської ради №54/47 від 10.06.2009, рішення Дніпровської міської ради №209/42 від 30.10.2013 засвідчені Шевелєвою О.В. , проте доказів на підтвердження повноважень цієї особи засвідчувати копії документів від імені позивача, останнім до позову не надано.

Отже, подані позивачем до позовної заяви письмові докази, не засвідчені належним чином.

У відповідності до ч. 1. ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

У відповідності до частини другої статті 164 Господарського процесуального кодексу України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивач у позовній заяві посилається на те, що: «Факт передачі земельної ділянки в оренду відповідачу підтверджено Актом приймання-передачі земельної ділянки від 07 вересня 2009 року.». Однак, до позовної заяви позивачем не було додано належним чином засвідченої копії Акту приймання-передачі земельної ділянки від 07 вересня 2009 року.

Також, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач посилається на наявність судових рішень та укладених договорів купівлі-продажу майна та іпотечного договору, зміст та умови яких позивач цитує у позовній заяві. При цьому, вказаних доказів позивачем до позовної заяви не подано.

Пунктом 8 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Проте, позивачем не дотримано вимог п. 8 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у позовній заяві відсутні зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Отже, позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 162, 164, 172, 174, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Дніпровській міській раді протягом семи днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- надати докази, з яких можна встановити оцінку вартості спірної земельної ділянки, станом на час звернення позивача до суду;

- належним чином засвідчені копії додаткової угоди до договору оренди землі від 14.02.2014 та Розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, грошова оцінка яких проведена станом на 11.02.2014, у відповідності до пункту 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003";

- докази на підтвердження повноважень Шевелєвої О.В., засвідчувати копії документів від імені позивача;

- належним чином засвідчену копію Акту приймання-передачі земельної ділянки від 07 вересня 2009 року;

- належним чином засвідчені копії судових рішень у справі №10/415;

- належним чином засвідчені копії: договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18.01.2005; договору купівлі-продажу нежитлової споруди від 26.03.2008; договору іпотеки від 28.02.2014; договір купівлі-продажу нерухомого майна від 21.02.2020.

- надати інформацію щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

3. Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення всіх недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з позовною заявою.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.П. Кармазіна