УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

м. Київ

04.08.2020Справа № 910/11358/20

За позовом Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО"

Про стягнення 1 267 918,32 грн

Суддя Бондаренко-Легких Г.П.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство з іноземною інвестицією "Сантрейд" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" про стягнення 1 267 918,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача його зобов`язань за угодою № 100511-02/ІП/ТКО про постачання продукції від 10.05.2011 в частині своєчасної оплати поставленої продукції. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача 1 263 952, 80 грн основного боргу, 3 276, 14 грн 3 % річних та 689, 38 грн інфляційних втрат.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО", що розміщені на рахунку ІВАN НОМЕР_1 відкритому у Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» МФО 303398 або будь-якому іншому рахунку в будь-якому банку у межах суми позовних вимог - 1 267 918, 32 грн.

Подана позивачем заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідач тривалий час та безпідставно ухиляється від належного виконання зобов`язання з оплати товару, одержаного за договором поставки, що на думку позивача істотно ускладнить чи навіть унеможливить виконання рішення суду та призведе до неможливості поновлення порушених прав позивача. Позивач також зазначає, що на даний час у провадженні господарських судів перебуває більше 40 справ, предметом яких є вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" коштів за поставлений товар, перелік 20 справ з посиланнями на Єдиний державний реєстр судових рішень позивач наводить в заяві про забезпечення позову та вказує, що загальна сума позовних вимог по ним складає близько 19 мільйонів грн . Крім того, позивач аргументує свою заяву посиланням на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.07.2020 у справі № 910/7308/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дистрибуція - Центр» до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" про стягнення 1 886 692, 54 грн, якою суд вжив заходи забезпечення позову та наклав арешт на кошти відповідача, з огляду на обставини наявності у відповідача перед іншими контрагентами зобов`язань на значну суму - близько 12 000 000 грн, обставини відсутності у відповідача зареєстрованого на праві власності майна, обставини існування відкритих виконавчих проваджень, в межах яких накладено арешт на майно відповідача та обставин наявності відносно відповідача більше ніж 40 судових проваджень.

До заяви заявником додано платіжне доручення № 20074336 від 31.07.2020, довіреність № 09-2020/Legal від 22.06.2020, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю , копія посвідчення адвоката, копія довідки про відкриті у відповідача рахунки, роздруківку з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвали Господарського суду міста Києва від 21.07.2020 у справі № 910/7308/20 та докази направлення відповідачу копії заяви про забезпечення позову. Жодних інших доказів до заяви про вжиття заходів до забезпечення позову не додано.

Господарський суд, розглянувши заяву Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" про забезпечення позову та дослідивши додані до неї документи, дійшов висновку про відмову в її задоволенні з нижчевикладених підстав.

Так, відповідно до положень ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як передбачено в п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб та заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання. Отже, чинне законодавство України передбачає можливість вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет спору та заборони іншим особам вчиняти певні дії щодо предмету спору.

У пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 3 зазначеної постанови достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявник на підтвердження доводів викладених в його заяві не надав суду жодного доказу на підтвердження тверджень, викладених в заяві про забезпечення позову, до заяви було додано лише копію довідки про відкриті у відповідача рахунки та роздруківку ухвали про забезпечення позову в іншій справі, хоча і стосовного того самого відповідача.

Відповідно до положень ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч. 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Поданими заявником доказами не підтверджено та необґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову. Обставини забезпечення позову в іншій справі (з вимогами до того самого відповідача) не є доказами вчинення відповідачем у даній справі дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, відсутності у відповідача грошових коштів, відсутності у відповідача майна, зареєстрованого за ним на праві приватної власності, та наявності відкритих щодо відповідача виконавчих проваджень. З огляду на відсутність будь - яких доказів у даній справі які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, відповідні твердження позивача є нічим іншим, як припущеннями.

При цьому суд зазначає, що із матеріалів справи вбачається, що поставка товару (не плаченого) за договором була здійснена в період з 19.04.2020 по 20.06.2020 (тобто цього року), що відповідач здійснював часткові оплати за товар у вказаний період, зокрема остання оплата здійснена відповідачем 24.06.2020 в розмірі 100 000, 00 грн та що максимальне прострочення відповідача становить 66 календарних днів, а мінімальне 5 календарних днів. Вказані обставини не свідчать про злісне ухилення відповідача від виконання його зобов`язань за договором, а також про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду у справі.

Отже, заявником не наведено суду обґрунтованих підстав, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів позивача без вжиття відповідних заходів, не надано суду відповідних належних доказів, також з матеріалів заяви судом не встановлено обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 136, 137, 139, 140, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Дочірнього підприємства з іноземною інвестицією "Сантрейд" про забезпечення позову відмовити.

2. Згідно ч. 1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили після її підписання та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких