ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2020 р. Справа№ 910/15031/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Ходаківської І.П.

Демидової А.М.

при секретарі Островерха В.Л.

за участю представників

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЕРША"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 (повний текст складено 13.02.2020)

у справі № 910/15031/19 (суддя І.І. Борисенко)

за позовом Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЕРША"

до Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА-ГАРАНТ"

про стягнення 14 200 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЕРША" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА-ГАРАНТ" про відшкодування шкоди у розмірі 14 200 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі № 910/15031/19 позов Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЕРША" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА-ГАРАНТ" на користь Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЕРША" 1 915 грн 96 коп. боргу, 1 123 грн 39 коп. судового збору. В решті в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЕРША" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, прийняти апеляційну скаргу до розгляду, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі № 910/15031/19, винести нове рішення, яким стягнути з відповідача 5 904 грн 20 коп. у якості не виплаченої частини страхового відшкодування, стягнути з відповідача на користь позивача суму 797 грн 61 коп. у якості різниці між сплаченим розміром судового збору за подачу позовної заяви та відшкодованою сумою відповідачем, судові витрати просить покласти на відповідача.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЕРША" у справі № 910/15031/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЕРША" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі №910/15031/19 залишено без руху, надано строк Приватному акціонерному товариству "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЕРША" для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання Північному апеляційному господарському суду доказів, що підтверджують надіслання стороні у справі - Товариству з додатковою відповідальністю СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА-ГАРАНТ", яке знаходиться за адресою: бул. Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133, копії апеляційної скарги і доданих до неї документів листом з описом вкладення, докази чого подати до суду у встановлений строк - протягом 10 днів з дня вручення апелянту копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

01.06.2020 Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЕРША" подало до суду апеляційної інстанції заяву про усунення недоліків з доказами направлення копії апеляційної скарги і доданих до неї документів листом з описом вкладення Товариству з додатковою відповідальністю СТРАХОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА-ГАРАНТ".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 поновлено Приватному акціонерному товариству "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЕРША" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі № 910/15031/19, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/15031/19 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЕРША" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі № 910/15031/19, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі № 910/15031/19, розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

26.06.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі № 910/15031/19 без змін.

Виходячи зі змісту частини десятої ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглядати апеляційні скарги на рішення у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Колегія суддів вважає за необхідне здійснювати розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЕРША" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 (повний текст складено 13.02.2020) у справі № 910/15031/19 в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2020 у справі №910/15031/19 вирішено здійснювати розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЕРША" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі № 910/15031/19 в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Розгляд справи № 910/15031/19 призначено на 04.08.2020.

23.07.2020 позивачем подано суду апеляційної інстанції додаткові письмові пояснення по суті справи, які просить врахувати при здійсненні апеляційного розгляду.

Представники сторін в судове засідання 04.08.2020 не з`явилися, тоді як були повідомленні судом апеляційної інстанції належним чином згідно ст.120 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЕРША», з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.07.2018 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія «Перша» (надалі - ПрАТ «СК «Перша») та гр. ОСОБА_1 (надалі - Страхувальник) було укладено Договір № 06-07.11.18.00296 добровільного комплексного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності експлуатанту наземного транспорту, водія та пасажирів від нещасного випадку (надалі - Договір), згідно умов якого застрахованим транспортним засобом був ТЗ марки „Skoda Fabia", державний номерний знак (надалі - д.н.з.) НОМЕР_1 .

26.11.2018 о 20.06 год. в м. Києві, по Харківському шосе, мала місце дорожньо- транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортного засобу (надалі - ТЗ) марки «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням гр. ОСОБА_2 , ТЗ марки «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням гр. ОСОБА_3 та ТЗ марки «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності Страхувальнику, під керуванням гр. ОСОБА_4 .

Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 21.12.2018 у справі N2753/23762/18, винною особою у настанні вищезазначеної ДТП було визнано гр. ОСОБА_2 , яка порушила вимоги п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

27.11.2018 страхувальник транспортного засобу «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , державний реєстраційний НОМЕР_1 , звернувся до позивача із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором страхування.

На підтвердження розміру витрат необхідних для відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , державний реєстраційний НОМЕР_1 , позивачем надано суду рахунок-фактура №З-2Л-00050 від 10.12.2018 на суму 17 400 грн.

22.12.2018 позивачем складено страховий акт №ТР-11-5458 за договором страхування, відповідно до якого подія, що сталась 26.11.2018 була кваліфікована як страховий випадок та прийнято рішення про виплату страхувальнику страхового відшкодування в сумі 14 200 грн. та проведено виплату страхового відшкодування в розмірі 7 014 грн 40 коп., про що свідчить платіжне доручення № 7150 від 03.01.2019, а також частина коштів в розмірі 7 185 грн 60 коп. була зарахована, як страховій платіж за договором страхування № 06-07.11.18.002986 від 09.07.2018, про що свідчить бухгалтерська довідка позивача.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22- 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).

Разом з тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Натомість, страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його користь або на користь третьої особи страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав.

При цьому, колегія суддів в силу ч. 4. ст. 236 Господарського процесуального кодексу України приймає до уваги правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17, від 20.04.2018 у справі № 910/7200/17, від 29.03.2018 у справі № 911/2589/17.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП 26.11.2018, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована у ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/002344066. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 100 000 грн., франшиза - 0,00 грн.

Отже, відповідач є особою, на яку полісом №АМ/002344066 покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля «Mitsubishi» д.н.з. НОМЕР_2 , на час спірної ДТП.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача із претензією за № 382 від 10.04.2019 на виплату страхового відшкодування, відповідно до якої позивач просить відповідача сплатити страхове відшкодування у сумі 14 200 грн.

Зазначену вимогу відповідач отримав 15.04.2019, про що свідчить наявне у справі рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Згідно з п. 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач згідно платіжного доручення № 4585 від 20.11.2019 перерахував позивачу страхове відшкодування в розмірі 6 379 грн 84 коп. після відкриття провадження у даній справі ухвалою суду першої інстанції від 01.11.2019.

Проте, суд першої інстанції не відобразив про це у рішенні суду та не надав оцінки відповідному доказу.

Стаття 231 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд закриває провадження у справі.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку, коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Надані відповідачем докази свідчать про відсутність предмету спору в частині позовних вимог про стягнення страхового відшкодування в розмірі 6 379 грн 84 коп, що у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, тягне за собою закриття провадження у справі в цій частині.

20.11.2019 ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено страховий акт та розрахунок суми страхового відшкодування до нього, з якого вбачається, що відповідач при здійсненні виплати страхового відшкодування в сумі 6 379 грн 84 коп, виходив з таких розрахунків: 14 200 грн обґрунтована вимога на виплату страхового відшкодування - 5 904 грн 20 коп. зменшення розміру страхового відшкодування на суму зносу деталей транспортного засобу - 1 915 грн 96 коп. зменшення розміру страхового відшкодування на суму ПДВ.

Колегія суддів не погоджується із здійсненим відповідачем зменшенням розміру страхового відшкодування на суму зносу деталей транспортного засобу в розмірі 5 904 грн 20 коп. з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Також, згідно з пунктом 3.9 Методики фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації.

Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників.

Фізичний знос може також визначатись шляхом урахування погіршення технічного стану КТЗ унаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення.

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Відповідачем при здійсненні розрахунку суми страхового відшкодування застосовано коефіцієнту фізичного зносу на підставі того, що згідно з п.п. «б» п. 7.39. Методики, підставою для нарахування зносу є те, що складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації, з посиланням при цьому на данні функції «Audahistory» ГІК «Audatex», стверджуючи, що складові частини кузова, кабіни, рами транспортного засобу «Skoda», реєстраційний № НОМЕР_4 , відновлювались ремонтом до настання вищевказаної ДТП.

Також, згідно з п.п. «а» п. 7.39. Методики та пункту 4 таблиці 4.1 додатка 4 до Методики, підставою для нарахування зносу є те, що автомобіль легковий, експлуатувався в режимі таксі, що передбачає надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку, про що свідчить фото пошкодженого автомобіля на кузові якого міститься напис «Uklon».

21.11.2019 на замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант» було складено консультацію № 35-D/58/3, в якій вказано, що фізичний знос транспортного засобу «Skoda», реєстраційний № НОМЕР_4 , складає 55,7%, що відповідно становить 5 904 грн 20 коп.

Відповідачем в підтвердження здійснення ремонтних робіт автомобіля «Skoda», реєстраційний № НОМЕР_4 подано роздруківку з системи AUDAHISTORI.

Проте дана роздруківка з системи AUDAHISTORI не може бути прийнята судом, оскільки не підтверджує здійснення ремонтних робіт, зокрема, як зазначено в п.п. «б» п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, складових частин кузова, кабіни або рами автомобіля «Skoda», реєстраційний № НОМЕР_4 .

Колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів згідно ст.ст.76,77 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження відновлення складових частин кузова, кабіни або рами автомобіля марки «Skoda», реєстраційний № НОМЕР_4 , внаслідок його пошкоджень у попередніх ДТП та відповідно про неправильне застосування судом першої інстанції п.п. «б» п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів при проведені розрахунку відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 55,7%.

Крім того відповідачем не надано належних та допустимих доказів згідно ст.ст.76,77 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження експлуатації автомобіля легкового марки «Skoda», реєстраційний № НОМЕР_4 , в режимі таксі, що передбачає надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку, тоді як напис «Uklon» на кузові цього автомобіля не є таким належним та допустимим доказів згідно ст.ст.76,77 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас слід зазначити, що згідно п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів;5 років - для мототехніки.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль легковий марки «Skoda», реєстраційний № НОМЕР_4 2012 року випуску, дата першої реєстрації 17.01.2013 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , на момент ДТП 26.11.2018 строк його експлуатації не перевищив 7 років визначених п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів у зв`язку з чим значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ.

Водночас з Договору № 06-07.11.18.00296 добровільного комплексного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності експлуатанту наземного транспорту, водія та пасажирів від нещасного випадку (надалі - Договір) від 09.07.2018, укладеного між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія «Перша» та гр. ОСОБА_1 вбачається, що характер експлуатації транспортного засобу автомобіль легковий марки «Skoda», реєстраційний № НОМЕР_6 року випуску - таксі, прокат.

Однак, з урахуванням того, що згідно п.7.37 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, коефіцієнт фізичного зносу ЕЗ розраховується за формулою:

15
за якою С - ринкова вартість колісного транспортного засобу, а Цн -ціна нового колісного транспортного засобу в Україні.

Порядок проведення оцінки колісного транспортного засобу, вимоги до неї та викладення її результатів визначено в розділі IV Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, проведення технічного огляду колісного транспортного засобу визначено в розділі V цієї Методики, визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу визначено в розділі VІІ цієї Методики.

За наслідками проведеної оцінки колісного транспортного засобу згідно п.4.4. розділу IV Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів суб`єктом оціночної діяльності складається звіт (акт) або висновок експерта (експертного дослідження).

Суб`єкт оціночної діяльності згідно ст.ст.15, 17, 18 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» повинен мати кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, видане Фондом державного майна України, та повен бути внесений в Державний реєстр оцінювачів, який веде Фонд державного майна України.

З відкритого Державного реєстру оцінювачів, який веде Фонд державного майна України http://www.spfu.gov.ua/ua/content/spf-estimate-registers.html не вбачається внесення до вказаного реєстру ОСОБА_5 , який склав консультацію №35-D/58/3 від 21.11.2019, надану відповідачем в обґрунтування визначення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля легкового марки «Skoda», реєстраційний № НОМЕР_4 .

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» сертифікат суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання (далі - сертифікат) є документом, що засвідчує право суб`єкта оціночної діяльності на внесення його до Державного реєстру суб`єктів оціночної діяльності, які здійснюють оціночну діяльність у формі практичної діяльності з оцінки майна та які визнані суб`єктами оціночної діяльності за напрямами оцінки майна, що в ньому зазначені.

Тоді як згідно ч.4 ст.18 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, оцінка майна, яка проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання без чинного сертифіката, є недійсною.

Відповідачем не надано суду доказів наявності у ОСОБА_5 сертифіката суб`єкта оціночної діяльності, тому наведені ним в консультації №35-D/58/3 від 21.11.2019 висновки щодо коефіцієнту фізичного зносу колісного транспортного засобу - автомобіля легкового марки «Skoda», реєстраційний № НОМЕР_4 не правильно були враховані судом першої інстанції для зменшення вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля легкового марки «Skoda», реєстраційний № НОМЕР_4 з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу 55,7% , що відповідно становить 5904,2грн.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що консультація № 35-D/58/3 від 21.11.2019 не є належним та допустимим доказом згідно ст.ст.76,77 Господарського процесуального кодексу України в підтвердження розміру коефіцієнту зносу транспортного засобу «Skoda», реєстраційний № НОМЕР_4 , що складає 55,7%.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 5 904 грн. 20 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вищенаведене свідчить про порушення прав позивача відповідачем, які підлягають судовому захисту.

Відповідачем всупереч ч.3 ст.13 та ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України не надано суду належних та допустимих доказів згідно ст.ст.76,77 Господарського процесуального кодексу України, які б спростовували вищевикладене.

Водночас щодо стягнення з відповідача на користь позивача судом першої інстанції податку на додану вартість на суму 1915,96грн. на вартість ремонту пошкодженого автомобіля слід зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідач не звертався до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою з вимогами щодо скасування судового рішення в частині стягнення з нього на користь позивача на підставі здійсненого судом аналізу наявних матеріалів справи - страхового акту №ТР-11-5458 від 22.12.2018 та платіжного доручення №7150 від 03.01.2019, за яким позивач сплатив грошові кошти на рахунок СТО за ремонт пошкодженого застрахованого автомобіля, - податку на додану вартість на суму 1915,96грн. на підставі абз.2 п.36.2 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за яким якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, то не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону. - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

В цій частині суд апеляційної інстанції згідно ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України не перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи позивача, викладені ним в апеляційній скарзі, заслуговують на увагу, а тому остання підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також про невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, що згідно п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції частково, з ухваленням в цій частині нового рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, з закриттям провадження у справі № 910/15031/19 в частині стягнення 6 379 грн 84 коп., зі стягненням з Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Альфа-Гарант" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" суми страхового відшкодування у розмірі 5 904 грн 20 коп., в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі № 910/15031/19 залишити без змін

Згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України здійснити розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі № 910/15031/19 скасувати частково, в цій частині ухвалити нове рішення.

3. Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" задовольнити частково.

4. Провадження у справі № 910/15031/19 в частині стягнення 6 379 грн. 84 коп. закрити.

5. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 30, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 31681672) не виплаченої частини страхового відшкодування у розмірі 5 904 (п`ять тисяч дев`ятсот чотири) грн 20 коп. та 797 (сімсот дев`яносто сім) грн 61 коп. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

6. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 30, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 31681672) 2 881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну) грн 50 коп. витрат по сплаті судового збору за апеляційний розгляд.

7. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі № 910/15031/19 залишити без змін.

8. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2020 у справі № 910/15031/19

9.Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду міста Києва.

10. Матеріали справи № 910/15031/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

11. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.08.2020

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді І.П. Ходаківська

А.М. Демидова