УХВАЛА

м. Київ

06.08.2020Справа № 910/10865/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНА-ЕНЕРГОВАТ"

про забезпечення позову по справі № 910/10865/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНА-ЕНЕРГОВАТ"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 1 904 341,46 грн

Представники сторін: без виклику

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНА-ЕНЕРГОВАТ" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 1 743 685,98 грн основної заборгованості по договору № 832/01 від 18.10.2019, 28392,37 грн пені, 6717,48 грн 3% річних, 3487,37 грн інфляційних втрат, 122 058,26 грн 7% штрафу.

Разом з позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНА-ЕНЕРГОВАТ" подано до суду заяву про забезпечення позову, відповідно до якої заявник просить накласти арешт на кошти на будь-яких рахунках Державного підприємства "Гарантований покупець" (окрім рахунку, з якого здійснюється виплата заробітної плати та інших обов`язкових платежів) в межах суми заявлених позовних вимог у сумі 1 904 341,26 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 27.07.2020 відмовив Товариству з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНА-ЕНЕРГОВАТ" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 30.07.2020 відкрив провадження у справі № 910/10865/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 01.09.2020.

24.07.2020 позивач повторно подано до суду заяву про забезпечення позову, відповідно до якої заявник просить накласти арешт на кошти на будь-яких рахунках Державного підприємства "Гарантований покупець" (окрім рахунку, з якого здійснюється виплата заробітної плати та інших обов`язкових платежів) в межах суми заявлених позовних вимог у сумі 1 904 341,26 грн.

Подана заява мотивована наявністю станом на час її подання інформації з сайту Судової влади України про велику кількість судових проваджень щодо відповідача, як боржника перед іншими виробниками електроенергії за "зеленим тарифом", при тому, що стан розрахунків на ринку електроенергії є вкрай загрозливим, покращенням ситуації є лише прийняття законопроекту про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, який покращить становище відповідача, на даний час є великий ризик банкротства Державного підприємства "Гарантований покупець" та невиплата ним своєї заборгованості. Вказані обставини, за твердженням позивача ускладнять виконання рішення суду у даній справі, у випадку незабезпечення позову, оскільки може відбутись списання коштів із рахунків Державного підприємства "Гарантований покупець" або його банкрутство.

Згідно з ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

Позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Частиною 5 статті 136 ГПК України визначено, що не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони:

1) проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору;

2) емітенту, зберігачу, депозитарію надавати реєстр власників іменних цінних паперів, інформацію про акціонерів або учасників господарського товариства для проведення загальних зборів товариства;

3) участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства;

4) здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

За змістом п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В той же час, заявником не надано суду жодних належних та допустимих доказів, з якими приписи ст.136, 137 Господарського процесуального кодексу України пов`язують можливість вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи заявника у даному випадку є лише його побоюваннями, що не підтверджені належними засобами доказування, та не можуть бути прийняті судом як доказ, що свідчить про реальну загрозу невиконання рішення суду по даній справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Позивачем не надано доказів наявності руху коштів на рахунках боржника, зменшення його наявних майнових активів.

У той же час, вжиті заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на кошти на рахунках державного підприємства навпаки можуть призвести до перешкод у здійсненні господарської діяльності та, в свою чергу, погіршення майнового стану сторони.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНА-ЕНЕРГОВАТ" про забезпечення позову до подачі позову, у повному обсязі.

Керуючись ст. 136, 137, 140, 233 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНА-ЕНЕРГОВАТ" про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у визначеному розділом IV ГПК України порядку.

Дата підписання ухвали 06.08.2020

Суддя О.М.Ярмак