СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2020 р. Справа № 905/343/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (вх. №1364 Д/1) на рішення Господарського суду Донецької області від 21 квітня 2020 року у справі № 905/343/20,

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця", м. Київ, в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро, Дніпропетровська область,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь, Донецька область,

про: стягнення штрафу у розмірі 63075,00 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ, в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро, Дніпропетровська область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь, Донецька область, про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у перевізному документі у розмірі 63075,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неправильне зазначення відповідачем маси відправленого вантажу за накладною №51138618 від 17 серпня 2019 року, що підтверджується комерційним актом №460005/1165 від 25 серпня 2019 року, що й стало підставою для нарахування заявленого до стягнення штрафу.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 21 квітня 2020 року у справі №905/343/20 позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро, Дніпропетровська область, до Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь, Донецька область, про стягнення штрафу у розмірі 63075,00 грн задоволено; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська область, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ) штраф у сумі 63075,00 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 2102,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції встановив неправильне зазначення відповідачем маси відправленого вантажу за накладною №51138618 від 17 серпня 2019 року, що підтверджується комерційним актом №460005/1165 від 25 серпня 2019 року, як підстави для нарахування заявленого до стягнення штрафу згідно до приписів статті 118, статті 122 Статуту залізниць України. Одночасно суд першої інстанції відмовив в задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про зменшення розміру штрафу до однієї провізної плати або на розсуд суду, вказавши, що визначена позивачем штрафна санкція не є договірною, а випливає із положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, якими чітко визначено розмір штрафу, який розраховується від провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідач з відповідним рішенням суду не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким або відмовити в задоволенні позову, або зменшити суму штрафу, що підлягає стягненню з відповідача до однієї провізної плати.

В обгрунтуванні апеляційної скарги Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" вказує, що

-комерційний акт №460005/1165 від 25 серпня 2019 року є юридично неспроможним як засіб доказування за змістом зафіксованих у ньому обставин, оскільки в порушення п.10 Правил складання актів останній не містить підпису начальника вантажного двору;

-способи визначення маси вантажу при оформленні накладної та при контрольному зважуванні не є однаковими;

-суд першої інстанції необґрунтовано відмовив в задоволенні заяви про зменшення розміру штрафу до однієї провізної плати або на розсуд суду.

Східний апеляційний господарський суд на підставі ухвали від 25 травня 2020 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" на рішення Господарського суду Донецької області від 21 квітня 2020 року у справі №905/343/20; постановив розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала про відкриття провадження у справі згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень була отримана представником позивача 29.05.2020, представником відповідача 01.06.2020.

Згідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Відтак, матеріалами справи підтверджується належне повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та розгляд справи в порядку, передбаченому ч. 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України.

01 червня 2020 року від Акціонерного товариства Українська залізниця", м. Київ, в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№5325), в якому позивач просить суд апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 21 квітня 2020 року у справі №905/343/20 без змін.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 серпня 2019 року вантажовідправником, Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" зі станції Сартана Донецької залізниці на станцію призначення Краматорськ Донецької залізниці було направлено за залізничною накладною №51138618, у вагоні №67700716 вантаж - дріб`язок коксовий, вантаж у вологому стані (вантажоодержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Крам Постачання").

У накладній вантажовідправником зазначено, що вантаж (дріб`язок коксовий) завантажено насипом, розміщено і закріплено згідно з п.п.2.1, 2.2, 2.3, 3.1 гл.14 ТУ Додатку 3 до СМГС.

При оформлені залізничної накладної №51138618 у вагоні №67700716 відповідачем вказано масу нетто 57950 кг; вантаж у вагон завантажено вантажовідправником.

Як свідчить розділ 26 залізничної накладної маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах (200т) заводський номер №2034 ЕрМак ВВ-200-2-50.

При прибутті вагону №67700716 з вантажем на попутну станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці було здійснено перевірку маси вантажу, за наслідками зважування на електронних вагонних вагах у вагоні було виявлено завантаження менше ніж у накладній №51138618, вагон слідує на контрольне переважування, про що складені акти загальної форми №25819 від 19 серпня 2019, №42515 від 25 серпня 2019 року.

Відповідно до актів загальної форми №25819 від 19 серпня 2019 року, №42515 від 25 серпня 2019 року станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці вагон №67700716 завантажений менше документа на 1500 кг.

Як зазначає позивач невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у накладній №51138618, засвідчено комерційним актом №460005/1165, складеним 25 серпня 2019 року.

У цьому акті зазначено, що на підставі актів загальної форми №25819 від 19 серпня 2019 року, №42515 від 25 серпня 2019 року ст. Запоріжжя - Ліве проведено контрольне зважування вагону, приймальником поїздів ОСОБА_1 в присутності заступника начальника станції Тетері О.М. , зі зважуванням вагону на справних електронних вагонних вагах ст. Запоріжжя-Ліве №87, держповірка 17 квітня 2019 року. Згідно з документом у вагоні тара 23700 кг, нетто 57950 кг, вантаж маркований вапняним розчином; фактично брутто 80150 кг, тара з документу 23700 кг, нетто 56450 кг, що менш документу на 1500 кг у комерційному відношенні навантаження нижче рівня бортів на 20 см. Вантаж маркований поперечними борознами, маркування не порушено, виїмок та поглиблень немає; в технічному відношенні вагон справний, бездверний, люка закриті, просипання вантажу немає. Завідуючий вантажного двору за штатним розкладом відсутній.

Комерційний акт №460005/1165 від 25 серпня 2019 року попутної станції Запоріжжя - Ліве Придніпровської залізниці було зареєстровано на станції призначення Краматорськ Донецької залізниці під №460005/1165/3.

Вказані обставини щодо невідповідності зазначених відповідачем даних маси вантажу стали підставою для нарахування штрафу та звернення позивача з даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів вказує про таке.

У статті 908 Цивільного кодексу України встановлено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.1 статті 909 Цивільного кодексу України та ч.1 статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом ч.5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 статті 909 Цивільного кодексу України та ч.2 статті 307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Згідно до статтф 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених Правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів (ст. 23 Статуту залізниць України).

Відповідно до п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. У разі пред`явлення вантажу до перевезення навалом, насипом або наливом у графу 20 "Найменування вантажу" вноситься відмітка "навалом", "насипом" або "наливом".

У додатку 3 до цих Правил встановлено, що графа "маса вантажу, визначена відправником" заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Вказуються маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом); у графі "спосіб визначення маси" зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/відправником); у графі "ким завантажено вантаж у вагон (контейнер)" зазначається: відправником або залізницею; у графі "правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

Пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів визначено, що представник відправника у графі 55 накладної "Правильність внесених відомостей підтверджую" вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.

Відповідно до п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Правильність внесених до п.55 накладної №51138618 відомостей, як це передбачено пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів, в тому числі щодо маси вантажу, своїм підписом підтвердив представник відправника ОСОБА_3 , а саме у вагоні №67700716 маса вантажу 57950 кг.

Згідно із статтею 52 Статуту залізниць України залізниця зобов`язана, на вимогу вантажоотримувача перевірити масу, кількість місць і стан вантажу.

Приписами статті 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

У статті 105 Статуту залізниць України встановлено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами.

З наведеними вище приписами кореспондуються положення статті 129 Статуту залізниць України, якими визначено, що обставини, які можуть бути підставою для застосування матеріальної відповідальності за порушення, допущені під час перевезення вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

За змістом вищенаведених положень залізничні перевезення оформляються накладною як обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, що укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача та супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення. Законодавцем встановлено матеріальну відповідальність вантажовідправника за пред`явлення до перевезення вантажу з неправильним зазначенням його маси у накладній та її невідповідності фактичній масі вантажу, який надійшов до станції призначення, у вигляді штрафу в розмірі п`ятикратної провізної плати за все перевезення.

Отже, допустимими доказами призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні ч.1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05 лютого 2019 року у справі №914/2339/17.

Як встановлено судом, при прибутті вагону №67700716 з вантажем на попутну станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці було здійснено перевірку маси вантажу у вагоні №67700716 на справних електронних вагонних вагах ст. Запоріжжя-Ліве №87, держповірка 17 квітня 2019 року, під час якого було виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у вищезазначеному вагоні з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №51138618, про що складено комерційний акт від 25 серпня 2019 року №460005/1165, в якому зазначено, що на підставі актів загальної форми №25819 від 19 серпня 2019 року, №42515 від 25.08.2019 ст. Запоріжжя - Ліве проведено контрольне зважування вагону, приймальником поїздів ОСОБА_1 в присутності заступника начальника станції Тетері О .М. , зі зважуванням вагону на справних електронних вагонних вагах ст. Запоріжжя-Ліве №87, держповірка 17 квітня 2019 року. Згідно документа у вагоні тара 23700 кг, нетто 57950 кг, вантаж маркований вапняним розчином; фактично брутто 80150 кг, тара з документу 23700 кг, нетто 56450 кг, що менш документу на 1500 кг у комерційному відношенні навантаження нижче рівня бортів на 20 см. Вантаж маркований поперечними борознами, маркування не порушено, виїмок та поглиблень немає; в технічному відношенні вагон справний, бездверний, люка закриті, просипання вантажу немає. Завідуючий вантажного двору за штатним розкладом відсутній.

Комерційний акт №460005/1165 від 25 серпня 2019 року попутної станції Запоріжжя - Ліве Придніпровської залізниці було зареєстровано на станції призначення Краматорськ Донецької залізниці під №460005/1165/3.

Відповідно до п. 10 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, зі змінами, внесеними відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 08 червня 2011 року №138, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, п. 10 Правил складання актів на виконання статті 29 Статуту залізниць України визначено імперативно частину суб`єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів: начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також передбачено можливість участі в складенні комерційного акта одержувача вантажу, якщо він брав участь у перевірці, або інших працівників залізниці.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01 червня 2018 року у справі №910/3930/17 та від 18 червня 2018 року у справі №910/11397/17, від 23 листопада 2018 року у справі №916/2450/17, від 21 серпня 2019 року у справі №905/2360/18.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 64 та ч. 3 статті 65 Господарського кодексу України підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акта.

Дану правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 23 листопада 2018 року у справі №916/2450/17, від 21 травня 2018 року у справі №916/2001/17, від 23 червня 2018 року у справі №916/1993/17.

Комерційний акт від 25 серпня 2019 року №460005/1165 складений та підписаний заступником начальника станції ОСОБА_2 , касиром товарним ОСОБА_4 , приймальником поїздів ОСОБА_1 .

У розділі Д "Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку" комерційного акта зазначено, що завідуючий вантажного району (ЗВР) за штатним розкладом відсутній.

В матеріалах справи міститься наказ (розпорядження) про переведення на іншу роботу №749/ос від 17 грудня 2018 року, відповідно до якого ОСОБА_2 переведено на посаду заступника начальника станції Запоріжжя-Ліве.

Позивачем визначено коло осіб працівників залізниці, яких згідно з наказом начальника структурного підрозділу "Запорізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці від 28 грудня 2018 року №450 "Щодо призначення відповідальних працівників станції Запоріжжя-Ліве бути уповноваженими особами на підписання від імені залізниці комерційних актів" уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів, у тому числі, касира товарного ОСОБА_4 , приймальника поїздів ОСОБА_1 , а також посадовими та робочими інструкціями цих працівників (які долучені до матеріалів справи) передбачено завдання зазначених осіб приймати участь у контрольному переважуванні вантажів згідно вимог статті 52 Статуту залізниць України, у комісійній видачі вантажу.

Матеріали справи містять робочу інструкцію №785 приймальника поїздів ОСОБА_1 та посадову інструкцію №558 касира товарного ОСОБА_4 , відповідно до яких робота цих працівників спрямована на здійснення операцій з комерційного огляду поїздів та вагонів, які прибувають/відправляються зі станції; а до завдань та обов`язків віднесено, зокрема, здійснення комерційного огляду вантажних вагонів, які прибувають на станцію під навантаження та вивантаження; виконання операцій з прийому вантажів до перевезення, видачі вантажів; здійснення комерційного огляду поїздів по прибуттю та відправленню; приймання участі у контрольному переважуванні вантажів згідно вимог статті 52 Статуту залізниць України, у комісійній видачі вантажу; підписання комерційних актів тощо.

З огляду на наведене, напротивагу аргументам Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", колегія суддів зазначає, що комерційний акт від 25 серпня 2019 року №460005/1165 підписаний уповноваженими працівниками залізниці в порядку п. 10 Правил складання актів та вважається таким, що складений з дотриманням вимог чинного законодавства України.

З приводу аргументів апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" щодо відмінності у способі визначення маси вантажу при оформленні накладної та при контрольному зважуванні колегія суддів зазначає таке.

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Таким чином, існує декілька нормативно-вичерпних способів визначення маси вантажів, а саме: шляхом зважування на вагах; підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом; розрахунковим методом; за обміром; умовно.

Відповідно до п. 22 Правил видачі вантажів перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Отже, вказана умова щодо видачі вантажів не містить імперативного припису щодо перевірки маси вантажу саме таким способом, яким остання визначалась на станції відправлення.

Порядок та способи визначення маси вантажу наведено у Правилах приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21 листопада 2000 року №644, що за своїм змістом кореспондується зі статтею 37 Статуту залізниць України.

Згідно з п.п.5, 7 цих Правил приймання вантажів до перевезення загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року за №442, та інших нормативно-правових актів.

Маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.

Зважування на вагонних вагах є одним із передбачених Правилами способів визначення маси вантажу. При цьому, саме зважування є найбільш точним способом визначення маси вантажу, що зазначено в п. 3.18 Роз`яснень Президії Вищого господарського суду України від 29 травня 2002 року №04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею".

Можливість визначення маси певних вантажів умовно не виключає можливість її визначення шляхом зважування. Вантажовідправник у такому разі має можливість обирати той чи інший спосіб визначення маси на власний розсуд. Разом з тим, залізниця, користуючись правом, передбаченим статтею 24 Статуту, під час перевірки на станціях не позбавлена права обрати для цього зручний для себе та більш точний спосіб.

Таку правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 05 липня 2018 року у справі №925/1256/17.

Як вбачається з графи 26 накладної за спірним перевезенням вантажовідправник-відповідач визначав масу вантажу у вагоні способом зважування на вагах, тобто таким же самим способом, як і залізниця на станції призначення.

Відповідно до комерційного акта від 14 липня 2019 року №460005/1165 зважування проводила прийомоздавальник поїздів ОСОБА_1 у присутності заступника начальника станції ОСОБА_2 , на електронних вагонних вагах ст. Запоріжжя-Ліве №87. Ваги повірені згідно технічного паспорту 17 квітня 2019 року.

Ураховуючи зазначене, маса вантажу за даним перевезенням як при відправленні так і під час контрольного зважування визначена однаковим способом, а різна модифікація вагонних ваг не впливає на визначення маси вантажу, тому твердження відповідача є безпідставними.

Таким чином, комерційний акт 460005/1165 від 25 серпня 2019 року за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правилам складання актів, а тому приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Згідно до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

У накладній №51138618 зазначено, що провізна плата за вагон зі станції Сартана Донецької залізниці до станції Краматорськ Донецької залізниці у вагоні №67700716 становить 12615,00 грн. З огляду на вказане, позивачем нараховано штраф в розмірі 63075,00 грн (12615, 00 грн х 5).

В той же час, з боку Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" заявлено клопотання про зменшення розміру штрафу до однієї провізної плати або на розсуд суду.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач посилався на проведення бойових дій на території Донецької області; віднесення, згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України №1275-р від 01 грудня 2015 року Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, міста Маріуполь Донецької області до території проведення антитерористичної операції; ускладненням у звязку з цим господарської діяльності відповідача; збільшення, у звязку з проведенням АТО, відстані маршрутів перевезень залізничним транспортом; ускладнення логістичних поставок, тощо; введення 30 квітня 2018 року в дію Указом Президента України, рішення РНБО "Про широкомасштабну антитерористичну операцію на території Донецької та Луганської областей", у звязку з чим 30 квітня 2018 року на території Донецької та Луганської областей розпочато операцію обєднаних сил.

Суд першої інстанції, розглядаючи відповідне клопотання, зазначив, що у даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, якими чітко визначено розмір штрафу, який розраховується від провізної плати за всю відстань перевезення. У звязку з чим судом відмовлено в задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про зменшення розміру штрафу.

Однак колегія суддів не погоджується в повній мірі з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За положенням частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Якщо порушення не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У даній справі суд апеляційної інстанції враховує,

-що нарахування позивачем штрафу в порядку статті 118, статті 122 Статуту залізниць України є наслідком визначення відповідачем неправильної маси вантажу у вигляді її завищення. Тобто, фактично позивач здійснював перевезення вантажу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" у меншому розмірі ніж було попередньо визначено відповідачем у залізничній накладній №51138618, що свідчить про не витрачання ним додаткових ресурсів під час процедури перевезення. Вказане підтверджує відсутність реального ускладнення в господарській діяльності позивача чи завдання йому збитків в результаті таких дій відповідача.

-ускладнення господарської діяльності Товариства, яка здійснюється на території (м. Маріуполь Донецької області), де здійснювалася антитерористична операція; розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р., яким затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого включено м.Маріуполь Донецької області; збитковість діяльності відповідача за 2017 рік. Судом зазначено також, що події на території Донецької області, якими є активна фаза антитерористичної операції у Донецькій області, проведення бойових дій у регіоні, є загальновідомими та додаткового підтвердження не вимагають.

На підставі вищенаведеного, та з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги відсутність доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків в результаті дій відповідача, відсутність в діях відповідача прямого умислу на порушення зобовязання, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру штрафу до двох провізних оплат, а саме до 25 230,00 грн. У зв`язку з чим з боку відповідача підлягає стягненню штраф в розмірі 25230, 00 грн.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції надано неправильну правову кваліфікацію заявленого позивачем штрафу на предмет можливості його зменшення відповідно до положення частини 1 статті 233 Господарського кодексу України, частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України. У зв`язку з чим рішення Господарського суду Донецької області від 21 квітня 2020 року у справі № 905/343/20 не може вважатись в повній мірі справедливим, як таке, що прийнято з врахуванням усіх фактичних обставин справи.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", скасування рішення Господарського суду Донецької області від 21 квітня 2020 року у справі № 905/343/20 в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" на користь Акціонерного товариства Українська залізниця", м. Київ, в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро, Дніпропетровська область штрафу в розмірі 37 845,00 грн, з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Ураховуючи, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, відповідно до приписів сатті 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають перерозподілу витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 233, 240, 275, 277, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1, ) задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Донецької області від 21 квітня 2020 року у справі № 905/343/20 скасувати в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська область, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ) штрафу в розмірі 37 845,00 грн.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська область, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 840,80 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська область, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1891,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя О.В. Ільїн

Суддя В.С. Хачатрян