ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2020м. ДніпроСправа № 904/855/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (49029, м. Дніпро, вул. О. Кониського, буд. 5; ідентифікаційний код 20262860)

до Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» (49600, м. Дніпро, вул. Чернишевського, буд. 24а; ідентифікаційний код 02070772 )

про стягнення 107 518 грн. 99 коп.

без виклику (повідомлення) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх. №784/20 від 14.02.2020), в якій просить суд стягнути з відповідача - Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» 107 518 грн. 99 коп., що складає 105 008 грн. 54 коп. - заборгованості за послуги з розподілу природного газу відповідно до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498, та заяви-приєднання від 11.10.2019 №42АВ491-8560-19 до умов договору розподілу природного газу, 2 243 грн. 63 коп. - пені та 266 грн. 82 коп. - річних.

Позовну заяву було подано без додержання вимог, встановлених статтею 164 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2020р. позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 7-ми днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Як вбачається ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2020р. було отримано позивачем 11.03.2020р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення.

Позивачем на виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2020, було усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2020 у справі №904/1665/20 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у відзиві (вх. №34977/20 від 03.08.2020) на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 3% та зменшити нараховану пеню на 100%, посилаючись на те, що: - Державний вищий навчальний заклад «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» є державним органом, фінансування якого здійснюється за рахунок бюджетних асигнувань з Державного бюджету України; - позивач надав відповідачу акт наданих послуг №ДНГ89017467 датований 31.12.2019 лише на початку січня 2020 року, який був підписаний відповідачем та повернутий позивачу; - зазначений акт відповідач не мав законних прав зареєструвати на оплату в органі Казначейства за місцем обслуговування, оскільки всі бюджетні зобов`язання приймаються на реєстрацію від розпорядників бюджетних коштів тільки у бюджетний період, у даному випадку з 01.01.2019 по 31.12.2019, що також відповідає умовам п. 12.1. Договору; - наприкінці грудня 2019 року, відповідач звертався до позивача з проханням завчасно надати акт наданих за грудень 2019 року послуг з розподілу природного газу по Договору, який датовано 25.12.2019, однак співробітниками позивача була надана усна відмова.

В подальшому відповідач у клопотанні (вх. №36352/20 від 10.08.2020) щодо повернення відповідачу 50% витрат з оплати судового збору просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 50% (1 051 грн. 00 коп.), а 50% судового збору у розмірі 1 051 грн. 00 коп. - повернути позивачу з державного бюджету.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач посилається на приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням статті 130 Господарського процесуального кодексу України, якою визнано право позивача на повернення 50% судового збору у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, яке було реалізоване відповідачем; витрати зі сплати інших 50% відсотків судового збору у розмірі 1 051 грн. 00 коп. покладаються на відповідача.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів.

Таким чином, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень.

Частиною 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що справу розглянуто протягом розумного строку відповідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2019 відповідач - Державний вищий навчальний заклад «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», як споживач, приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2498, згідно заяви-приєднання №42АВ491-8560-19 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), та підписав разом з Публічним акціонерним товариством "Дніпрогаз", як оператором ГРМ, Типовий договір №42АВ491-8560-19 розподілу природного газу (надалі - Типовий договір).

Відповідно до пункту 1.2.1. Статуту позивача - Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи Дніпрогаз»», затвердженого загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз», Товариство є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного підприємства по газопостачанню та газифікації «Дніпрогаз», Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпрогаз», Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз».

Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633,634,641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк; фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою наведеною, в додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку у встановленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 1.3 Типового договору).

Відповідно до пункту 12.1 Типового договору, цей договір укладено на невизначений строк; при цьому, розпорядник коштів бере на себе зобов`язання в межах бюджетного періоду, а саме: з до 31.12.2019 р., а в частині розрахунків до повного виконання.

Згідно з пунктом 2.1 Типового договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідно до додатку 3 до Типового договору з моменту приєднання до умов Договору (акцептування договору) споживач та Оператор ГРМ набувають всіх прав та обов`язків за Договором та несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами Договору та чинним законодавством України.

Згідно заяви-приєднання №42АВ491-8560-19 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) загальна ціна договору становить 191 272 грн. 54 коп., вартість тарифу (на послуги з розподілу природного газу) - 559 грн. 44 коп. за 1 000 м3 з ПДВ (станом на 01.01.2019), обсяги розподілу природного газу - 341 900 м3, строк надання послуг (з урахуванням умов статті 631 Цивільного кодексу України - з 01.10.2019 по 31.12.2019.

Відповідно до пункту 6.1 Типового договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 6.2 Типового договору передбачено, що до встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини приєднаної потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими регулятором для оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (пункт 6.3 Типового договору).

Як вбачається на виконання умов Типового договору у грудні 2019 року оператор ГРМ (позивач) розподілив, а споживач (відповідач) прийняв 187 702,96 м.куб. природного газу на загальну суму 105 008 грн. 54 коп., про що свідчить акт від 31.12.2019 № ДНГ89017467 наданих послуг з розподілу природного газу (а.с. 18).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи; для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи; первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: - назву документа (форми); - дату складання; - назву підприємства, від імені якого складено документ; - зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; - посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; - особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції; первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг; неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо; інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку; права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку; підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку; відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи; копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами; обов`язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством; вилучення оригіналів таких документів та регістрів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством (стаття 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Отже, судом встановлено, що надані позивачем Типовий договір від 11 жовтня 2019 №42АВ491-5860-19 розподілу природного газу, заява-приєднання від 11.10.2019 №4242АВ491-5860-19 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), акт від 31.12.2019 № ДНГ89017467 наданих послуг з розподілу природного газу, складені між позивачем та відповідачем та містять всі обов`язкові реквізити, передбачені статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", і в розумінні вказаного Закону є первинними й такими, що підтверджують здійснення відповідної господарської операції по розподілу позивачем та прийняття відповідачем природного газу.

Відповідно до пункту 6.4 Типового договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ; якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти; остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, строк оплати за послуги з розподілу позивачем у грудні 2019 року природного газу є таким, що настав, і відповідач повинен був оплатити надані позивачем послуги до 10 січня 2020 року.

Заборгованість відповідача перед позивачем становить 105 008 грн. 54 коп.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем не надано.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд не погоджується з думкою відповідача, викладеною у відзиві на позовну заяву, оскільки відповідач згідно заяви-приєднання №4242АВ491-5860-19 приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2498, яким передбачено здійснювати оплату за надані у звітному місяці послуги до десятого числа місяця, наступного за звітним, а тому повинен був здійснити оплату за послуги, надані у грудні 2019, до 10.01.2020.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 8.2. Договору у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Отже, пеня згідно розрахунку становить 2 243 грн. 63 коп. (з 11.01.2020 по 10.02.2020).

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, згідно розрахунку річні становлять 266 грн. 82 коп. (з 11.01.2020 по 10.02.2020).

При цьому суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 22.04.2019 у справі №925/1549/17, від 30.05.2019 у справі №916/2268/18, від 04.06.2019 у справі №904/3551/18.

Посилання відповідача на те, що сума штрафу підлягає зменшенню на 100%, тобто фактичній відмові, через відсутність вини, не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до укладеного Типового договору відповідач повинен був здійснити розрахунки за розподіл природного газу у грудні 2019 року - до 10.01.2020, чого відповідачем здійснено не було. Умови укладеного Типового договору не містять положень, про які зазначає відповідач.

Отже, в матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру пені, виходячи з обставин винятковості, а тому суд не вбачає підстав для зменшення пені.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог; стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 102 грн. 00 коп.

При цьому суд не погоджується з думкою відповідача щодо визнання ним позову, викладеною у клопотанні щодо повернення відповідачу 50% витрат з оплати судового збору, оскільки:

- відповідно до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову;

- як вбачається у поданому відповідачем відзиві на позовну заяву відсутнє визнання позову відповідачем.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОГАЗ" (49029, м. Дніпро, вул. О. Кониського, 5; ідентифікаційний код 20262860) до Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» (49600, м. Дніпро, вул. Чернишевського, буд. 24а; ідентифікаційний код 02070772 ) про стягнення 107 518 грн. 99 коп. - задовольнити.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» (49600, м. Дніпро, вул. Чернишевського, буд. 24а; ідентифікаційний код 02070772 ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ДНІПРОГАЗ" (49029, м. Дніпро, вул. О. Кониського, 5; ідентифікаційний код 20262860) 105 008 (сто п`ять тисяч вісім) грн. 54 коп. - заборгованості за розподіл природного газу, 2 243 (дві тисячі двісті сорок три) грн. 63 коп. - пені, 266 (двісті шістдесят шість) грн. 82 коп. - річних та 2 102 (дві тисячі сто) грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата складання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

10.08.2020