ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2020 р. Справа№ 911/528/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Пашкіної С.А.

секретар судового засідання - Добрицька В.С.

учасники справи:

позивач: не з`явися

відповідач: Дяченко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт"

на рішення Господарського суду Київської області

від 29.05.2020 (дата повного тексту 04.06.2020)

у справі № 911/528/20 (суддя Горбасенко П.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська технологічна компанія"

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт"

про стягнення 797 276, 65 грн

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Українська технологічна компанія" (далі - позивач) до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (далі - відповідач) про стягнення 797 276,65 грн заборгованості, з яких: 667 024 грн боргу за договором підряду № 382 від 04.08.2017, 85 048,49 грн інфляційних втрат та 45 204,06 грн 3 % річних.

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.05.2020 у справі №911/528/20 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Українська технологічна компанія" до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" про стягнення 797 276,65 грн задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (07400, Київська обл., місто Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16; ідентифікаційний код 37199618) на користь Приватного акціонерного товариства "Українська технологічна компанія" (02125, м. Київ, проспект Алішера Навої, буд. 69, офіс 371; ідентифікаційний код 24919883) 667 024 (шістсот шістдесят сім тисяч двадцять чотири гривні) 00 коп. боргу за договором підряду № 382 від 04.08.2017, 85 048 (вісімдесят п`ять тисяч сорок вісім гривень) 49 коп. інфляційних втрат, 45 204 (сорок п`ять тисяч двісті чотири гривні) 06 коп. 3 % річних та 11 959 (одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень) 14 коп. судового збору.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що матеріалами справи підтверджено заборгованість відповідача перед позивачем становить 667 024, 00 грн, отже у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання за договором підряду №382 від 04.08.2017 з відповідача слід стягнути інфляційні втрати та 3 % річних.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив суд прийняти дану апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження. Скасувати рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2020 у справі №911/528/20 у частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 45 204,06 грн. В іншій частині залишити без змін.

В обґрунтування вимог викладених у апеляційній скарзі відповідач зазначав, що умовами договору підряду №382 від 04.08.2017 не передбачено розмір процентів за невиконання договору, а отже у позивача не має правових підстав для покладення на відповідача відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до правил ст. 625 ЦК України, зокрема стягнення з позивач суми 3% річних у розмірі 45 204,06 грн.

Згідно з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2020 апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Андрієнка В.В., судді Буравльов С.І., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2020 у справі №911/528/20 відкрито апеляційне провадження у справі №911/528/20 за апеляційною скаргою Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт", розгляд справи призначено на 04.08.2020.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Отже, беручи до уваги вищенаведене, після проведення колегією суддів наради головуючим суддею було оголошено вступну та резолютивну частину постанови, якою апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" залишено без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2020 у справі №911/528/20 без змін. При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 04.08.2017 між Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (далі - Замовник) та Приватним акціонерним товариством "Українська технологічна компанія" (далі - Покупець) укладено договір підряду № 382, за умовами якого замовник зобов`язався прийняти та оплатити належним чином виконані роботи, а підрядник - на власний ризик із свого матеріалу і своїми засобами виконати роботи, передбачені умовами договору.

Пунктом 2.1. договору визначено, що загальна сума договору визначається ціною робіт, що виконуються на умовах договору та становить 1 655 380,80 грн, в т.ч. ПДВ 20 % - 275 896,80 грн. Ціна робіт визначається відповідно до договірної ціни та локального кошторису, що є додатками до договору та становлять його невід`ємну частину.

Оплата робіт підрядника за договором здійснюється замовником на протязі 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання сторонами актів виконаних робіт по кожному бродильному апарату окремо. Оплата по договору здійснюється в національній валюті України - гривні, шляхом безготівкового перерахування коштів з поточного рахунку замовника на поточний рахунок підрядника, що зазначений у реквізитах сторін договору. Днем здійснення платежу вважається день списання належних до сплати сум з поточного рахунка замовника на поточний рахунок підрядника. Зобов`язання замовника по оплаті вважаються виконаними в день здійснення замовником платежу відповідно до умов пункту (п.п. 3.1., 3.2., 3.2. договору).

Згідно п. 4.1. договору здача-приймання робіт оформляється актами виконаних робіт. Акти виконаних робіт складаються, підписуються підрядником та надсилаються замовнику упродовж 3 (трьох) банківських днів, після складання та підписання уповноваженими представниками сторін актів про гідравлічні випробування кожного окремого бродильного апарату.

Відповідно до п. 10.1. договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими особами сторін і діє до " 31" грудня 2017 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором, а в частині виконання гарантійних зобов`язань до повного їх виконання.

На виконання договору підряду № 382 від 04.08.2017 позивачем виконано будівельні роботи на загальну суму 1 645 396,80 грн, що підтверджується актами виконаних робіт від 23.11.2017 на суму 793 147,80 грн та від 06.01.2018 на суму 852 249 грн, підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору.

Відповідач за виконані позивачем будівельні роботи, у порушення п. 2.4. договору підряду № 382 від 04.08.2017, розрахувався частково, сплативши позивачу 978 372,80 грн, унаслідок чого борг відповідача перед позивачем за виконані будівельні роботи згідно підряду № 382 від 04.08.2017 склав 667 024 грн (1 645 396,80 грн - 978 372,80 грн), що підтверджується наявним у матеріалах справи актом звіряння розрахунків за період з 01.01.2017-31.01.2020, підписаним та скріпленим печатками обох сторін договору та не спростовано відповідачем.

Предметом позову є вимоги про стягнення 667 024 грн боргу за договором підряду № 382 від 04.08.2017, 85 048,49 грн інфляційних втрат та 45 204,06 грн 3 % річних.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (ст. 854 ЦК України).

За договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх (ч. 1 ст. 875 ЦК України).

Згідно ч. ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як передбачено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як було установлено судом, на виконання договору підряду № 382 від 04.08.2017 позивачем виконано будівельні роботи на загальну суму 1 645 396,80 грн, що підтверджується актами виконаних робіт від 23.11.2017 на суму 793 147,80 грн та від 06.01.2018 на суму 852 249 грн, підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору; відповідач за виконані позивачем будівельні роботи, в порушення п. 2.4. договору підряду № 382 від 04.08.2017, розрахувався частково, сплативши позивачу 978 372,80 грн, унаслідок чого на момент ухвалення судового рішення борг відповідача перед позивачем за виконані будівельні роботи згідно підряду № 382 від 04.08.2017 склав 667 024 грн (1 645 396,80 грн - 978 372,80 грн), що підтверджується наявним в матеріалах справи актом звіряння розрахунків за період з 01.01.2017-31.01.2020, підписаним та скріпленим печатками обох сторін договору та не спростовано відповідачем.

Ураховуючи те, що борг відповідача перед позивачем складає 667 024 грн, що не заперечувалось відповідачем у суді апеляційної інстанції, який не погашено, розмір указаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 667 024 грн боргу за договором підряду № 382 від 04.08.2017 є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором підряду № 382 від 04.08.2017, позивачем за період з березня 2018 року по січень 2020 року нараховано 85 048,49 грн інфляційних втрат та 45 204,06 грн 3 % річних за період з 06.02.2018 по 18.02.2020.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Ураховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданому розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних, арифметично вірний розмір інфляційних втрат, нарахованих за період з березня 2018 року по січень 2020 року та 3 % річних, нарахованих за період з 06.02.2018 по 18.02.2020 становить загалом 85 648,49 грн інфляційних втрат та 45 384,56 грн 3 % річних.

Відтак, вимоги про стягнення 85 048,49 грн інфляційних втрат та 45 204,06 грн 3 % річних підлягають задоволенню повністю.

Щодо доводів відповідача наведених у апеляційній скарзі колегія суддів зазначає наступне.

Отже, відповідач зазначав, що умовами договору підряду №382 від 04.08.2017 не передбачено розмір процентів за невиконання договору, а отже у позивача не має правових підстав для покладення на відповідача відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до правил ст. 625 ЦК України, зокрема стягнення з позивач суми 3% річних у розмірі 45 204,06 грн.

За частиною першою статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Північний апеляційний господарський суд зазначає, що за наведеними вище положеннями ГК України господарське правопорушення може полягати як у порушенні нормативно установлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на установлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Так, за пунктом 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Таким чином, тлумачення умов укладеного сторонами справи договору щодо підстав застосування відповідальності за порушення відповідачем грошового зобов`язання має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання такої відповідальності у господарських правовідносинах.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3 % процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, то ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про стягнення 667 024 грн боргу за договором підряду № 382 від 04.08.2017, 85 048,49 грн інфляційних втрат та 45 204,06 грн 3 % річних є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Щодо доводів Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт", наведених у апеляційній скарзі, про невмотивованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, слід зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини у справах "Руїс Торіха проти Іспанії", "Суомінен проти Фінляндії", "Гірвісаарі проти Фінляндії" неодноразово наголошував на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, дійшовши висновків про задоволення позову, тому твердження скаржника про їх невмотивованість є безпідставними.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2020 у справі №911/528/20 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти відповідача.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 29.05.2020 у справі №911/528/20 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.08.2020.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

С.А. Пашкіна