ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"03" серпня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/397/20
Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.

секретар судового засідання Липі Т.О.

представники сторін в судове засідання не з`явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/397/20

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (02160, м. Київ, проспект Соборності, 15, )

до відповідача фермерського господарства "З відокремленою садибою "Садовських" (67223, Одеська область, Іванівський район, село Гудевичеве, вул. Миру, 89Б, )

про стягнення 151 442,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

17.02.2020р. товариство з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до фермерського господарства "З відокремленою садибою "Садовських", в якій просить суд стягнути з відповідача 151 442,88 грн. - заборгованості, у тому числі: 98 400 грн. - суму основного боргу, 8 481,01 - пені, 29 700 грн. - штрафу, 14 861,87 грн. - відсотків річних, а також суму витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки № АП-09-0153 від 05.09.2018р. в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлену продукцію.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.02.2020р. позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

12.03.2020р. до Господарського суду Одеської області від ТОВ "Хімагромаркетинг" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, згідно якої позивач, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, такі недоліки усунув.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.03.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

24.03.2020р. до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив на позов (вх.№7572/20), відповідно до якого останній просить суд у задоволенні позову відмовити повністю, в обґрунтування своїх заперечень зазначає, що відповідно до п. 2.1. договору поставки № АП-09-0153 від 05.09.2018р., покупець зобов`язаний сплатити продавцю вартість товару у наступні строки: не пізніше 10 вересня 2018р. - 39 600 грн.; не пізніше 20 жовтня 2019р. - 158 400 грн. та відповідно до п.3.3 договору поставки № АП-09-0153 від 05.09.2018р., продавець зобов`язаний поставити покупцю товар у строк до 14.09.2018р.

Так, відповідач, зазначає, що виконав свій обов`язок щодо оплати частини вартості товару, що не заперечується позивачем, проте після цього позивач зобов`язаний був поставити до 14.09.2018р. відповідачу товар, однак, вказаний обов`язок позивачем не було виконано. Крім того, після отримання товару відповідач зобов`язаний був оплати його у строк до 20 жовтня 2019р, що свідчить про виникнення зустрічних зобов`язань.

Разом з тим, відповідач вказує, що в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він поставив ФГ "З відокремленою садибою "Садовських" насіннєвий матеріал на загальну суму 198 000 грн., що підтверджується видатковою накладною № АП-09-0181 від 17.09.2018р., проте у наданій позивачем видатковій накладній в графі "отримав" міститься підпис особи, без зазначення прізвища, ім`я та по батькові такої особи, при цьому, єдиною посадовою особою, яка має право підписувати документи від імені ФГ "З відокремленою садибою "Садовських" без довіреності, є його голова - ОСОБА_1, але ОСОБА_1 не підписував надану позивачем видаткову накладну, з огляду на що, на думку відповідача, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт виконання своїх зобов`язань щодо поставки товару.

Також, відповідач зазначає, що у зв`язку з невиконанням позивачем свого обов`язку за договором поставки щодо передачі товару ФГ "З відокремленою садибою "Садовських", відповідач скористався своїм правом відмовитись від виконання обов`язку щодо оплати вартості товару у сумі 98 400 грн. згідно ст. 525, ст. 538, ст.615 ЦК України, та, на переконання відповідача, він не є таким, що прострочив виконання зобов`язання, позаяк і відсутні підстави для стягнення з нього пені, штрафу, відсотків річних.

08.04.2020р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№9003/20), відповідно до якої, не погоджуючись із твердженнями відповідача, позивач зазначає, що, оскільки видаткова накладна скріплена печаткою відповідача, то можна дійти висновку, що вона підписана уповноваженою на те особою..

Крім того, позивач зазначає, що господарську операцію за вказаною видатковою накладною ним зареєстровано податкове зобов`язання та сплачено податок на додану вартість, а також, на думку позивача, у листі №4 від 28.01.2020р. відповідач визнав факт існування боргу та жодним чином не зазначив про факт неотримання товару та непідписання видаткової накладної.

29.04.2020р. до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшло клопотання (вх.№10779/20), відповідно до якого останній просив суд зупинити розгляд справи до вирішення справи №910/5177/20.

В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач зазначив, що 21.04.2020р. господарським судом м. Києва було відкрито провадження у справі № 910/5177/20 та прийнято до розгляду позовну заяву ФГ "З відокремленою садибою "Садовських" до "Хімагромаркетинг" про визнання недійсним договору поставки № АП-09-0153 від 05,09.2018р. та у разі задоволення позову про визнання договору поставки недійсним, ТОВ "Хімагромаркетинг" втратить можливість посилатись на порушення умов такого договору, нараховувати штрафні санкції за порушення його умов, вимагати стягнення заборгованості за таким договором, а буде мати право лише вимагати від ФГ "З відокремленою садибою "Садовських" до "Хімагромаркетинг "повернення в натурі отриманого на виконання такого договору на підставі положень ст. 216 ЦК України.

Суд, ознайомившись із правовою позицією відповідача, дійшов висновку про необхідність надати сторонам можливість у повній мірі реалізувати свої права, як сторін по справі №916/397/20, та ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.05.2020р. вирішив розглядати справу №916/397/20 в порядку загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження по справі, призначивши підготовче засідання суду на "25" травня 2020 р. о 14:00.

В судовому засіданні 25.05.2020р., суд, розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, відмовив в його задоволенні, оскільки надані відповідачем до клопотання докази не передбачають об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення господарським судом м. Києва справи № 910/5177/20, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Також, в судовому засіданні 25.05.2020р. оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі на 17.06.2020р. о 12:45, про що ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.05.2020р. повідомлено ТОВ "Хімагромаркетинг", в порядку ст. 120 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.06.2020р. строк підготовчого провадження у справі продовжено до "03" серпня 2020р, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті в засіданні суду на "15" липня 2020 р. о 12:30.

В судовому засіданні 15.07.2020р. оголошено протокольну ухвалу про перерву у розгляді справи по суті до 03.08.2020р. о 11:30, про що ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.07.2020р. повідомлено ФГ "З відокремленою садибою "Садовських", в порядку ст.120 ГПК України.

23.07.2020р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання (вх.№ 19461/20) про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

В судове засідання 03.08.2020р. представник позивача не з`явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача (вх.№ 20523/20).

Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надсилання ухвали суду на його юридичну адресу, що зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у проте, в судове засідання не з`явився 03.08.2020р., про поважність причин відсутності не повідомив.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення були отримані відповідачем, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення, та станом на день прийняття рішення у даній справі від відповідача жодних клопотань до суду не надходило, суд приймає рішення у даній справі за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні від 03.08.2020р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи , суд встановив наступне.

05.09.2018р. між ТОВ "Хімагромаркетинг" в особі директора Марцинкевича Руслана Леонідович, що діє на підставі статуту, з однієї сторони (продавець) та ФГ "З відокремленою садибою "Садовських" в особі директора Садовського Юрія Воломировича, що діє на підставі Статуту, з іншої сторони (покупець) укладено договір поставки №АП-09-0153, відповідно до п.1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити насіннєвий матеріал, а саме: насіння соняшника "Тамара", у кількості 100 кг., на загальну суму 198 000 грн.

Загальна кількість товару (ціна договору) на дату укладання цього договору становить 198 000 грн., у тому числі ПДВ 20%. (п.1.2 договору).

Згідно п.2.1 договору, покупець зобов`язаний сплатити продавцю вартість товару, зазначену в п.1.2. даного договору у наступні строки: не пізніше 10.09.2018р. - 39 600 грн., не пізніше 20.10.2019р. - 158 400 грн.

Відповідно до п. 2.4 договору, оплата вартості товару, що залишилася, здійснюється не пізніше кінцевого строку, визначеного у пункті 2.1 даного договору.

Поставка товару здійснюється в строки, які передбачені п.3.3 договору, або раніше за заявкою покупця (п.3.1 договору). Право власності на товар виникає у покупця з дня передачі товару, відповідно до розділу 3.4 даного договору (п.3.2 договору). Постачання товару здійснюється продавцем на умовах CPT (перевезення до місця призначення за рахунок продавця, до наступних базисів (отримувачів): насіння соняшника «Тамара» посівна одиниця у кількості 100 кг., строк поставки 14.09.2018р. За згодою сторін поставка товару можу бути здійснена на умовах EXW (склад продавця) (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору, покупець відповідає за несвоєчасну оплату товару (порушення розділу 2 даного договору) й сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу. При розрахунку пені застосовується ставка НБУ, що діє в період нарахування пені.

Згідно п. 5.4 договору, у випадку прострочення виконання зобов`язань, передбачених розділом 2 даного договору, більше ніж 10 днів, винна сторона додатково сплачує іншій стороні за даним договором штраф у розмірі п`ятнадцяти відсотків від ціни договору.

Відповідно до п.5.5 договору, сторони дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 (дев`яносто) календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шість відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів. З дня закінчення строків сплати, передбачених п.2.1. договору, вважається, що продавцем пред`явлена вимога щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (минулий та майбутній) та відсотків річних. При затримці платежу продавець має право виставити рахунок по сплаті відсотків за користування чужими грошима та інфляційних нарахувань з моменту прострочення до фактичної оплати, а покупець зобов`язаний оплатити його в строк не більше 3 (трьох) банківських днів.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01 січня 2020р., а в частині розрахунків - до повного виконання покупцем своїх зобов`язань за цим договором (п. 7.1 договору).

Згідно п.7.6 договору, всі зміни та доповнення до даного договору дійсні, якщо вони зроблені в письмовій формі, підписані уповноваженими на це особами й завірені відбитками мастичних печаток сторін.

Зазначений договір поставки №АП-09-0153 від 05.09.2018р. підписано від імені ТОВ "Хімагромаркетинг" - директором ОСОБА_3 та від імені ФГ "З відокремленою садибою "Садовських" - директором ОСОБА_2 скріплено печатками сторін.

На виконання умов договору №АП-09-0153 від 05.09.2018р. позивачем було поставлено відповідачу товар за видатковою накладною № АП-09-0188 від 17.09.2018р. на загальну суму 198 000 грн. та виставлено відповідний рахунок на оплату товару.

Також, позивачем подано до фіскальної служби відповідні податкові накладні на здійснення зазначеної господарської операції, а саме: №410 від 14.09.2018р. на суму 39 600 грн., № 454 від 17.09.2018р. на суму 158 400 грн.

При цьому, відповідач за отриманий товар розрахувався частково на загальну суму 99 600 грн., решта заборгованості у сумі 98 400 грн. залишилась не сплаченою.

28.01.2020р. відповідачем було направлено ТОВ "Хімагромаркетинг" клопотання вих.№4, відповідно до якого останній просив позивача відстрочити платежі після збору урожаю 2020р. до 20.08.2020р., з огляду на те, що в 2019р. склалися важкі кліматичні умови, у зв`язку з чим було недоотримано запланованого урожаю, та на кінець 2019р. між ТОВ "Хімагромаркетинг" та ФГ "З відокремленою садибою "Садовських" виникла заборгованість.

Між тим, як стверджує позивач, всупереч умовам договору, відповідач не сплатив за отриманий товар за договором №АП-09-0153 від 05.09.2018р., з огляду на що позивач і звернувся до Господарського суду Одеської області з даним позовом до фермерського господарства "З відокремленою садибою "Садовських" про стягнення 98 400 грн. -основного боргу, 8 481,01 - пені, 29 700 грн. - штрафу та 14 861,87 грн. - відсотків річних.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Аналогічні положення щодо договору поставки містяться і у ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Як встановлено судом, 05.09.2018р. між ТОВ "Хімагромаркетинг" (продавець) та ФГ "З відокремленою садибою "Садовських" (покупець) укладено договір поставки №АП-09-0153, відповідно до п.1.1 якого продавець зобов`язався передати у власність покупцеві, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити насіннєвий матеріал, а саме: насіння соняшника "Тамара", у кількості 100 кг., на загальну суму 198 000 грн.

Зазначений договір поставки №АП-09-0153 від 05.09.2018р. підписано від імені ТОВ "Хімагромаркетинг" - директором Марцинкевичем Русланом Леонідовичем та від імені ФГ "З відокремленою садибою "Садовських" - директором ОСОБА_2 та скріплено печатками сторін.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Згідно ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Так, судом сформовано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: № станом на 05.09.2018р. - дату укладання між сторонами договору поставки №АП-09-0153, згідно якого вбачається, що керівником ФГ "З відокремленою садибою "Садовських" з 07.10.2013р. зареєстрований ОСОБА_1 , а підписантом з 01.03.2018р. - ОСОБА_2 .

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що договір поставки №АП-09-0153 від 05.09.2018р. підписано від ФГ "З відокремленою садибою "Садовських" - уповноваженою особою відповідача - ОСОБА_2 , який має право підпису від імені господарства без довіреності, за умови ще й того, що Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не містить обмежень стосовно підписанта - ОСОБА_2 . Цей же витяг засвідчує той факт, що остання зміна кола підписантів була зареєстрована державним реєстратором 08.05.2018р.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що на виконання п.3.3 договору №АП-09-0153 від 05.09.2018р. позивачем було поставлено відповідачу товар - насіння соняшника Тамара - на загальну суму 198 000 грн., що підтверджується підписаною з обох сторін та скіпленою печатками сторін видатковою накладною № АП-09-0188 від 17.09.2018р.

При цьому, зазначена видаткова накладна підписана від ФГ «З відокремленою Садибою «Садовських» особою без зазначення ПІБ та посади, з огляду на що суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Стаття 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", визначає, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Також, судом сформовано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № станом на 17.09.2020р. - дату видаткової накладної № АП-09-0188, згідно якого вбачається, що керівником ФГ "З відокремленою садибою "Садовських" з 07.10.2013р. зареєстрований ОСОБА_1 , а підписантом з 01.03.2018р. - ОСОБА_2 .

Суд, дослідивши договір поставки № АП-09-0153 від 05.09.2018р. та видаткову накладну №АП-09-0188 від 17.09.2018р., зазначає, що підпис, який міститься на зазначеній видатковій накладній від імені ФГ «З відокремленою Садибою «Садовських» є ідентичним підпису ОСОБА_2 , наявному на договорі поставки № АП-09-0153 від 05.09.2018р.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що видаткову накладну №АП-09-0188 від 17.09.2018р. підписано від ФГ "З відокремленою садибою "Садовських" - уповноваженою особою відповідача - ОСОБА_2 , який має право підпису від імені господарства без довіреності, за умови ще й того, що Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не містить обмежень стосовно підписанта - ОСОБА_2 .

Разом з тим, суд враховує, що під час розгляду справи жодною стороною не заявлялось клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи документу.

Приймаючи до уваги вищезазначене, та з огляду на положення ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", суд доходить висновку про те, що відсутність у видатковій накладній №АП-09-0188 від 17.09.2018р., (яка є первинним документом, що підтверджує господарську операцію з поставки товару позивачем відповідачу), зазначення прізвища, ім`я та по батькові отримувача товару, не є підставою для відповідача не визнавати господарську операцію, за умови наявності у зазначеній накладній відомостей про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, а також печатки - ФГ "З відокремленою садибою "Садовських".

Також, під час розгляду справи відповідачем не повідомлено суду, чому на видатковій накладній №АП-09-0188 від 17.09.2018р. наявні відбитки печатки ФГ "З відокремленою садибою "Садовських".

Таким чином, суд не приймає до уваги посилання відповідача, викладені у відзиві на позов, на те, що зазначена видаткова накладна №АП-09-0188 від 17.09.2018р. не може підтверджувати факт прийняття товару відповідачем за договором поставки № АП-09-0153 від 05.09.2018р.

На поставлений за договором № АП-09-0153 від 05.09.2018р. товар, позивачем було сформовано рахунок-фактуру на оплату товару, поставленого за договором поставки №АП-09-0153 від 05.09.2018р. - насіння соняшника Тамара, а саме: №АП-09-0149 від 05.09.2018р. на суму 198 000 грн.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до п.2.1 договору, покупець зобов`язався сплатити продавцю вартість товару, зазначену в п.1.2. даного договору у наступні строки: не пізніше 10.09.2018р. - 39 600 грн., не пізніше 20.10.2019р. - 158 400 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ФГ "З відокремленою садибою "Садовських" за отриманий товар згідно договору поставки №АП-09-0153 від 05.09.2018р. розрахувався частково на загальну суму 99 600 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, а саме: №1300 від 14.09.2018р. - на суму 39 600 грн., №32 від 21.12.2018р. - на суму 5 000 грн.; №9 від 16.01.2019р. - на суму 55 000 грн.

Додатково в обґрунтування своїх заперечень, відповідач у відзиві на позов, зазначає, що після виконання ФГ "З відокремленою садибою "Садовських" обов`язку щодо оплати частини вартості товару, позивачем свій обов`язок щодо поставки товару не було виконано.

Суд вважає за необхідне відхилити зазначені твердження відповідача, як необґрунтовані, з огляду на те, що відповідач своїми конклюдентними діями у вигляді здійснення часткових оплат (платіжні доручення № 32 від 21.12.2018р. та №9 від 16.01.2019р.) вже після дати поставки товару - зазначеної у видатковій накладній №АП-09-0149 від 05.09.2018р., додатково підтвердив факт отримання зазначеного товару.

З огляду на зазначене, суд вбачає підтвердженою належним чином обставину поставки позивачем відповідачу та прийняття останнім товару - насіння соняшника Тамара на виконання договору поставки №АП-09-0153 від 05.09.2018р. за видатковою накладною №АП-09-0188 від 17.09.2018р.

Наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт повної сплати відповідачем за отриманий товар в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Хімагромаркетинг» в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 98 400 грн.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення пені, штрафу та відсотків річних, слід зазначити наступне.

За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас, вимогами п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 5.2 договору, сторони погодили, що покупець відповідає за несвоєчасну оплату товару й сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу. При розрахунку пені застосовується ставка НБУ, що діє в період нарахування пені.

Приймаючи до уваги несплату відповідачем у повному обсязі за отриманий товар в строки, узгодженні сторонами у п.2.1 договору поставки №АП-09-0153, суд, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені, за період з 21.10.2019р. по 07.02.2020р., у сумі 8 481,01 грн. вважає його вірним та здійсненим відповідно до умов договору та законодавства, з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.5.5 договору, сторони дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, і встановили її в розмірі 40% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 (дев`яносто) календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та 96% річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів.

Суд, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування відсотків річних: за ставкою 40% річних, за період з 21.10.2019р. по 18.01.2020р. у сумі 9 699,90 грн. та за ставкою 96 % річних, за період з 19.01.2020р. по 07.02.2020р. у сумі 5 161,97 грн., вважає їх вірними та здійсненими відповідно до умов договору та законодавства, з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно п. 5.4 договору, у випадку прострочення виконання зобов`язань, передбачених розділом 2 даного договору, більше ніж 10 днів, винна сторона додатково сплачує іншій стороні за даним договором штраф у розмірі п`ятнадцяти відсотків від ціни договору.

Відповідно до п.1.2 договору, сторони погодили, що загальна кількість товару (ціна договору) на дату укладання цього договору становить 198 000 грн.

Також, суд, перевіривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем штрафу у сумі 29 700 грн., вважає його вірним та здійсненим відповідно до умов договору, з огляду на що позовні вимоги в частині стягнення штрафу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 76 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального Кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витраті щодо сплати судового збору, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фермерського господарства "З відокремленою садибою "Садовських" (67223, Одеська область, Іванівський район, село Гудевичеве, вул. Миру, 89Б, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (02160, м. Київ, проспект Соборності, 15, ) 98 400 (дев`яносто вісім тисяч чотириста) грн. - суму основного боргу, 8 481 (вісім тисяч чотириста вісімдесят одну) грн. 01 коп. - пені, 29 700 (двадцять дев`ять тисяч сімсот) грн. - штрафу, 14 861 (чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят одну) грн. 87 коп. - відсотків річних та 2 271 (дві тисячі двісті сімдесят одну) грн. 64 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскарженно до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 03 серпня 2020 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко