ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2020 м. Івано-ФранківськСправа № 909/354/20

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляк П. Я. , розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін справу

за позовом: Головного управління статистики в Івано-Франківській області

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Танчака Василя Романовича

про стягнення заборгованості в сумі 30 431 грн 07 к.

ВСТАНОВИВ:

Головне управління статистики в Івано-Франківській області звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Танчака Василя Романовича про стягнення заборгованості в сумі 30431 грн 07 к.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов"язань згідно договорів №01/18 та №01/18-квід 29.01.18, що полягає у несплаті орендної плати в сумі 19006,73грн. та комунальних послуг в розмірі 4510,97грн., які позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Крім того, через прострочення виконання грошового зобов"язання позивач просить суд покласти на відповідача відповідальність, обумовлену пунктами 3.2. та 3.11 договорів №01/18 та №01/18-к від 29.01.18 у вигляді пені в розмірі 5012,70грн. та штрафу у розмірі 1900,67грн. Позовні вимоги обгрунтовано приписами статей 526 Цивільного та ст. 193 Господарського кодексів України.

Ухвалою суду від 05.05.20 позовну заяву прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк: у 15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту отримання цієї ухвали для надання суду відзиву на позов, 5 (п`ять) календарних днів з моменту отримання відповіді на відзив для надання суду заперечення; п`ять днів з дня отримання ухвали на подання суду відповідної обґрунтованої заяви (клопотання) у разі наявності у відповідача заперечень проти розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін; встановлено сторонам строк на подачу заяв по суті справи протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі; роз"яснено сторонам, що в разі ненадання відповідачем у встановлений судом строк без поважних причин відзиву, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

17 липня 2020 року набрав чинності Закон № 731-ІХ. Цим законом передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені у зв`язку зі встановленням карантину (відповідно Закону № 540-IX від 30 березня 2020 року) закінчуються через 20 днів (7 серпня).

Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мали право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Станом на 13.08.20 заяв про продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом, до суду не надходило.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, відтак, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Ухвала про відкриття провадження у справі направлена відповідачу у відповідності до вимог ст.120 ГПК України рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною позивачем в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяги № від 25.02.20 та № від 05.05.2020): АДРЕСА_1 . Зазначену ухвалу відповідачу не вручено, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення вх. номер 8339/20 від "15" червня 2020 р., причина невручення - за закінченням терміну зберігання.

Сам лише факт неотримання відповідачем кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою, не може вважатися поважною причиною невиконання вимог згаданої ухвали, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Крім того, за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 05.05.20 оприлюднено на веб-сторінці Єдиного державного реєстру судових рішень, тому відповідач мав можливість ознайомитися з текстом цієї ухвали.

Суд констатує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Згідно з ч. 4 ст. 89 ЦК України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Повідомлення про зміну місцезнаходження відповідача суду не подано.

Згідно з частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місцезнаходження місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Також, відповідно до ч.6ст.120 ГПК України, суд повідомляв відповідача про відкриття провадження у справі телефонограмами №50/2020 та №49/2020від 10.08.20, телефонограму №50/2020 відповідачем не прийнято - засіб зв"язку з відповідачем, зазначений у ЄДРЮОФОПГФ, не відповідає(належить іншому абоненту), телефонограму №49/2020 відповідачем прийнято особисто.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не подав.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд констатує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами.

Верховний Суд у справі № 916/3188/16 зазначив, що держава в особі судових органів має забезпечити заінтересованим особам право на використання наявних засобів правового захисту. Заінтересовані особи, в свою чергу, повинні розраховувати на те, що процесуальні норми судочинства будуть застосовані, а неналежне використання своїх прав однією із сторін у судовому процесі не стане перешкодою для іншої сторони в реалізації її права на виконання судового рішення.

Згідно ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

У відповідності до ч.3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

При розгляді даної справи суд також керується положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Обставини справи, дослідження доказів.

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області (орендодавець), Підприємцем Танчак Василем Романовичем (орендар) та Головним управлінням статистики в Івано-Франківській області (балансоутримувач) укладено договір оренди державного майна №01/18 від 29.01.18(далі за текстом - договір).

Зазначений договір підписано сторонами та скріплено їх печатками. Термін дії договору до 29.12.20, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1 11.22 договору). Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії (п.11.6 договору).

Згідно з пунктами 1.1., 1.2. договору орендодавець зобов"язався передати, а орендар - прийняти у строкове платне користування для розміщення кафе державне майно - приміщення загальною площею 77,3 кв.м за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул.Василіянок, 6 (реєстровий номер - 02360599.1.АААДЕЕ947), що перебуває на балансі Головного управління статистики в Івано-Франківській області.

Пунктами 3.1., 3.3. договору обумовлено, що орендна плата визначається на підставі "Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу", затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995, зі змінами і за базовий місяць грудень 2017 становить 17327,65 грн без ПДВ. Орендна плата за січень 2018 визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць грудень 2017 на індекс інфляції за січень 2018 з врахуванням добової орендної плати. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Орендна плата перераховується орендарем щомісяця не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним і спрямовується: 50 відсотків - до державного бюджету; 50 відсотків -балансоутримувачу (пункт 3.4. договору).

26.11.19 між сторонами у справі укладено договір про дострокове припинення дії договору оренди №01/18 від 29.01.18 з 26.11.19.

Орендоване майно повернуто Балансоутримувачу за актом приймання-передачі від 26.11.19, проте за Орендарем залишився борг, який не погашено. Станом на 22.04.2020, за період жовтень - грудень 2019 року, заборгованість орендаря з орендної плати перед Балансоутримувачем становить 19006,73 грн.

Листами Головного управління статистики в Івано-Франківській області від 26.11.2019 № 14-88/2598-19 та від 11.01.2020 № 18-17/16-20 фізичній особі-підприємцю Танчаку Василю Романовичу надсилались повідомлення про необхідність сплати заборгованості по орендній платі та відшкодування комунальних послуг. Також 03.04.2020 за № 17-14/711-20 фізичній особі - підприємцю Танчаку Василю Романовичу була надіслана претензія з вимогою щодо погашення заборгованості,однак заборгованість не сплачено.

Пунктом 3.6 Договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.4. цього договору співвідношенні відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України на дату нарахування пені від суми недоплати, розрахованої за кожний день простроченого платежу, включаючи день сплати.

Керуючись пунктом 3.6 договору оренди державного майна №01/18 від 29.01.2018 орендарю за період з 01.04.2019 по 23.04.2020 Балансоутримувачем нараховано пеню за прострочення платежу по орендній платі в сумі 4737,71 грн.

Крім того, на виконання пункту 5.13 Договору між Орендарем і Балансоутримувачем був укладений договір про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг від 29 січня 2018 року № 1/18-к.

Обов"язком Орендаря, відповідно до п. 2.2.2. договору про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг від 29 січня 2018 року №1/18-к було відшкодування витрат за надані комунальні послуги.

Проте Орендар своєчасно не відшкодовував витрати за надані комунальні послуги. відтак станом на 23.04.2020 заборгованість за комунальні послуги Орендаря перед Балансоутримувачем становить:

- за теплову енергію - 4422,61 грн.

- за водопостачання та водовідведення - 88,36 грн.

Пунктом 3.2 договору про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг від 29 січня 2018 року № 1/18-к передбачено, що якщо комунальні послуги перераховані несвоєчасно, Орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікованої ставки Нацбанку України від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки.

Керуючись пунктом 3.2 договору про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг від 29 січня 2018 року № 1/18-к Орендарю Балансоутримувачем нараховано пеню за несвоєчасне відшкодування витрат комунальних послуг в сумі 274,99 грн.

Також, відповідно до пункту 3.11. договору оренди державного майна № 01/18 від 29.01.2018 у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше, ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості, що складає 1900,67 грн.

Загальна сума боргу Орендаря перед Балансоутримувачем по орендній платі, з відшкодування нарахованих комунальних послуг (включаючи пеню) та штрафу станом на 23.04.2020 склала 30431,07 грн.

Норми права, які застосував суд, та мотивив їх застосування.

Зі змісту статті 11 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з договору.

В силу приписів статей 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Укладені між сторонами у справі вищезазначені договори є правомірними, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом та вони не визнані судом недійсними (стаття 204 Цивільного кодексу України).

До правовідносин оренди (найму) застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України, а також приписи спеціального нормативно - правового акту Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Орендою, згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частинами 1, 3, 6 статті 283 Господарського кодексу України обумовлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Об"єктом оренди можуть бути нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Згідно з частинами 1, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (стаття 286 Господарського кодексу України).

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Обов"язок сплачувати за користуванням майном в силу статті 11 Цивільного кодексу України виникає з самого факту використання майна. Ухилення користувача від оплати за майно, що знаходиться у нього в користуванні, суперечить принципам добросовісності та справедливості встановлених статтею 3 Цивільного кодексу України.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 Цивільного кодексу України, стаття 173 Господарського кодексу України).

В силу положень статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України, частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Нормою частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору(ч.4ст.631 Цивільного кодексу України).

Приписами статей 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не довів перед судом належного виконання взятого на себе зобов"язання обумовленого договорами та законом, то вимога позивача про стягнення з відповідача орендної плати та комунальних послуг підлягає задоволенню в повному обсязі.

Приписами пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України обумовлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України).

Приписом частини 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Проте законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду.

За змістом ст.26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги.

Пунктом 3.6 договору оренди сторони обумовили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.4 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.

Пунктом 3.2 договору про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг від 29 січня 2018 року № 1/18-к передбачено, що якщо комунальні послуги перераховані несвоєчасно, Орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікованої ставки Нацбанку України від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки.

За невиконання грошового зобов"язання зі сплати орендної плати та комунальних послуг позивачем нараховано відповідачу відповідно 4737,71грн. та 274,99грн. пені (всього 5012,70грн.).

Також, відповідно до пункту 3.11. договору оренди державного майна № 01/18 від 29.01.2018 у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше, ніж три місяці, Орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості, що складає 1900,67 грн.

Судом здійснено перевірку правильності нарахування позивачем пені та штрафу задоволено їх за розрахунокм позивача, який є арифметично вірним.

З огляду на вимоги частин 1,3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (частини 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на задоволення позову у повному обсязі, судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 73-79, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

задовольнити позов Головного управління статистики в Івано-Франківській області до Фізичної особи-підприємця Танчака Василя Романовича про стягнення заборгованості в сумі 30431 грн 07 к.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Танчака Василя Романовича ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_1 ) на користь Головного управління статистики в Івано-Франківській області (вул.Василіянок, 6, м.Івано-Франківськ, ідентифікаційний код 02360599) 19006,73(дев"ятнадцять тисяч шість гривень сімдесят три копійки) заборгованості по орендній платі, 4510,97(чотири тисячі п"ятсот десять гривень дев"яносто сім копійок) заборгованості з відшкодування комунальних послуг, 5012,70(п"ять тисяч дванадцять гривень сімдесят копійок) пені, 1900,67(одну тисячу дев"ятсот гривень шістдесят сім копійок) штрафу та 2102(дві тисячі сто дві гривні) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.08.2020

Суддя Матуляк П. Я.