ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2020 року, м. Херсон, справа № 923/619/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувшисправу

за позовом фізичної особи-підприємця Улитича Олександра Івановича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новокаховський завод плавлених сирів»

про стягнення 13 748,48 грн,

у с т а н о в и в:

Дії та аргументи Позивача

24.06.2020 фізична особа-підприємець Улитич Олександр Іванович звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новокаховський завод плавлених сирів» про стягнення 13 748,48 грн, з яких: 10 855 грн основної заборгованості, 1 920 грн пені, 454,61 грн річних та 518,87 грн інфляційних.

У якості обґрунтування власної позиції Позивач вказав, що:

- 18.02.2016 між сторонами був укладений договір на виконання підрядних робіт, за умовами якого Позивач зобов`язався виконати роботи, а Відповідач - сплачувати їх вартість,

- на виконання умов договору він виконав відповідні роботи, що встановлено у складених актах виконаних робіт на загальну суму 100 244,20 грн,

- у свою чергу Відповідач вартість робіт у повному обсязі не сплатив, заборгувавши 10 855 грн, що підтверджується також актом звірки взаємних розрахунків,

- через несвоєчасне виконання зобов`язання Відповідач повинен сплатити 1 920 грн пені, 454,61 грн річних та 518,87 грн інфляційних.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 30.06.2020 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення та виклику учасників справи. Цією ж ухвалою сторонам установлені строки для подачі процесуальних заяв.

Зокрема, Відповідачем відзив на позов не наданий, хоча ухвала суду про відкриття провадження у справі отримана ним 06.07.2020, що слідує із поштового повідомлення про вручення № 630.

При вирішенні питання порядку подачі доказів з метою їх подальшої оцінки при винесенні даного рішення, суд зазначає, що сторонами дотримані вимоги частин 2 та 3 статті 80 Господарського процесуального кодексу України щодо подачі доказів разом із позовною заявою та відзивом на позов, а тому письмові докази, подані сторонами прийняті судом до розгляду.

Суд також констатує, що сторонами не заявлено будь-яких процесуальних клопотань.

Установлені судом обставини

18.02.2016 між Публічним акціонерним товариством «Новокаховський завод плавлених сирів», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Новокаховський завод плавлених сирів», що слідує з Інформації із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як Замовником, та фізичною особою-підприємцем Улитич О.І., як Виконавцем, був укладений договір підряду.

Основними умовами Договору, які впливають на взаємовідносини сторін щодо наявного між ними спору, є наступні:

- «Замовник доручає, а Підрядник в межах договірної ціни виконує власними силами та засобами всі передбачені договору та підписаною сторонами проектно-кошторисною документацією роботи …» (пункт 2.1.),

- «Вартість виконання робіт … включає витрати Підрядника на необхідні матеріали та вартість власне виконання робіт …» (пункт 3.1.),

- «Остаточний розрахунок Замовник зобов`язаний здійснити протягом 3 банківських днів після підписання сторонами документів про прийняття виконаних робіт» (пункт 4.1.),

- «У разі порушення Замовником передбачених договором строків перерахування платежів за виконані роботи він зобов`язаний сплатити на користь Підрядника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченого платежу за кожен день прострочення» (пункт 11.4.),

Відповідно до актів виконаних робіт № 1 від 23.08.2018 на суму 9 000 грн, № 3 від 02.07.2018 на суму 37 538 грн, № 4 від 20.09.2018 на суму 17 698,40 грн та № 5 від 18.01.2019 на суму 10 855 грн Позивачем виконані та передані Відповідачу роботи на загальну суму 75 091,40 грн.

Поряд з цим, відповідно до акту звірки взаємних розрахунків Позивачем виконано також роботи за актом без номеру від 01.11.2017 на суму 25 132,80 грн, а тому загальна сума виконаних за договором робіт складає 100 224,20 грн. Позивачем цей акт не наданий, але безпосередньо Відповідачем не висловлено заперечень стосовно його наявності, а тому у відповідності до частини 1 статті 75 ГПК України ця обставина не потребує доказуванню.

За обліковими даними Позивача Відповідачем умови договору у повному обсязі не виконані, а саме сплачено лише 89 369,20 грн, що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, складеним станом на 13.05.2019, у зв`язку з чим заборгованість складає 10 855 грн.

У зв`язку з невиконанням умов договору Позивач нарахував 1 920 грн пені за період з 24.01.2019 по 24.07.2019, 454,61 грн річних за період з 24.01.2019 по 16.06.2020 та 518,87 грн інфляційних за період з 01.02.2019 по 30.04.2020.

Оцінка суду установлених обставин на норм діючого законодавства

Щодо правової природи договору та договірних відносин

Установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

При визначені правової природи договору суд враховує його умови, права та обов`язки сторін, а також предмет.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на підставі вказаного договору (правочину), з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір підряду.

Так, у відповідності до статті 837 ЦК України «за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу» (частина 1).

Зі змісту наведених правових норм слідує висновок, що Відповідач, як замовник робіт, зобов`язаний сплатити Позивачу, як виконавцеві, відповідну плату вартості робіт у встановлений строк.

У відповідності до частини 1 статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк, або за згодою замовника - достроково.

У даному випадку у договорі підряду сторонами визначено, що Замовник повинен сплатити Підряднику вартість робіт протягом 3 банківських днів після підписання документів про прийняття виконаних робіт. Зокрема, акт виконаних робіт № 5 від 18.01.2019 на суму 10 855 грн підписаний 18.01.2019, а тому Відповідач зобов`язаний був сплатити цю суму у строк до 23.01.2019 (що складає 3 банківських дня без урахування вихідних днів).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими:

- «Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом» (частина 1);

- «кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором» (частина 2);

- «не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином» (частина 7).

Таким чином, Відповідач, не сплативши вартість отриманих робіт, допустив порушення статті 193 ГК України та умов укладеного договору.

Щодо відповідальності за невиконання зобов`язань

Вирішуючи правомірність нарахованої та заявленої до стягнення пені у сумі 1 920 грн, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме «пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання» (частина 3).

Разом з тим, у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

При цьому за частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У даному випадку умовами пункту 11.4. договору сторонами обумовлено сплату Відповідачем пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня.

Отже, нарахування пені у сумі 1 920 грн за період з 24.01.2019 по 24.07.2019 є правомірним.

Щодо відповідальності за невиконання грошового зобов`язання

Вирішуючи правомірність нарахованих та заявлених до стягнення річних у сумі 454,61 грн та інфляційних у сумі 518,87 грн, суд зазначає, що у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України «боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом».

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування за загальним правилом здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, Відповідач, порушивши грошове зобов`язання, повинен, за вказаних правових приписів та договірних умов, сплатити Позивачу інфляційні та річні.

Суд, перевіривши розрахунки Позивача щодо стягнення річних та інфляційних приходить до висновку, що їх розрахунок є правильним, а стягнення правомірним.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, з урахуванням факту несплати 10 855 грн основної заборгованості, 1 920 грн пені, 454,61 грн річних та 518,87 грн інфляційних у добровільному порядку, доведеністю Позивачем власних вимог, не спростування їх Відповідачем, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору відповідно до платіжного доручення № 223 від 12.06.2020 у сумі 2 102 грн, які у відповідності до статті 129 ГПК України підлягають стягненню з Відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Новокаховський завод плавлених сирів» (74989, Херсонська область, м. Нова Каховка, м. Таврійськ, вул. Промислова, 2; ідентифікаційний код 00447623) на користь фізичної особи-підприємця Улитича Олександра Івановича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - 10 855 грн основної заборгованості, 1 920 грн пені, 454,61 грн річних, 518,87 грн інфляційних та 2 102 грн компенсації по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.К. Закурін