ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12 серпня 2020 року Справа № 903/211/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Рітейл"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "СВА Плюс"

про стягнення 18 983,59 грн.

Суддя Вороняк А.С.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

Обставини справи: ТОВ "Енерго Рітейл" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача - ТОВ "СВА Плюс" 18983,59грн., з яких: 18122,62грн. - заборгованості за поставлений газ, 763,09 грн. - пені, 98,08 грн. - 3% річних. Також, просить стягнути з відповідача 2102 грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору на постачання природного газу №18-10/17 від 13.11.2017, укладеного між позивачем та відповідачем, щодо своєчасної оплати за поставлений природній газ, внаслідок чого відповідач повинен сплатити на користь позивача пеню та 3% річних.

Ухвалою суду 30.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; належно засвідчену копію свідоцтва про державну реєстрацію. Запропоновано позивачу подати суду відповідь на відзив не пізніше 3-х днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу; відповідачу - заперечення на відповідь позивача, протягом 3-х днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу.

За приписами ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцем реєстрації відповідача ТОВ "СВА Плюс" є Волинська обл., Луцький р-н., с.Струмівка, вул. Рівненська, 184.

Така ж адреса зазначена у позовній заяві.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 30.03.2020 направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на юридичну адресу відповідача.

Однак, судова повістка повернута об`єктом поштового зв`язку з відміткою підприємства поштового зв`язку: «Адресат відсутній».

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Оскільки суду не відомо іншої адреси Товариства з обмеженою відповідальністю "СВА Плюс", то суд, керуючись нормами ст. 242 ГПК України вважає, що відповідачу ухвалу суду від 30.03.2020 вручено 13.04.2020 (день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження).

Строк подачі відзиву-по 05.08.2020.

Оскільки відповідач не скористався правом подати відзив, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не надходили.

Беручи до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, господарський суд -

встановив:

13.11.2017 між ТОВ «Енерго Рітейл» (постачальник) та ТОВ «СВА Плюс» (споживач) було укладено Договір на постачання природного газу № 18-10/17 (далі Договір).

Згідно п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2017-2018 природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Пунктами 11.1 та 11.2 встановлено, що Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками та діє в частині постачання газу з 01.12.2017 року до 31 грудня 2018 року,а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. У зв`язку з відсутністю заяв сторін про припинення дії Договору, дія Договору продовжена до 31.12.2019.

Відповідно до п. 2.9. Договору фактичний обсяг поставленого (спожитого) природного газу фіксується у актах приймання-передачі газу підписаних сторонами.

Позивач - (постачальник) виконував умови Договору та постачав відповідачу (споживачу) природний газ, що підтверджується актами №142 від 30.11.2019 на суму 8031,22грн. та №160 від 31.12.2019 на суму 18 102,82 грн., які одержані відповідачем, про що свідчить підпис представника ТОВ «СВА ПЛЮС» на даних актах (а.с.40-41).

Отже, всього ТОВ «СВА ПЛЮС» прийняло газу на суму 26134,04 грн.

Згідно з п. 3.3. Договору ціна газу може змінюватися протягом дії Договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору.

Відповідно до п. 4.2. Договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: 100% місячної вартості фактично використаного обсягу газу сплачується до 03 числа місяця, наступного за місяцем постачання. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

Згідно п. 4.3. Договору остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

В порушення умов Договору №18-10/17 від 13.11.2017 відповідачем не виконано своїх зобов`язань щодо повної оплати за отриманий природний газ у строки, порядку та розмірах, визначених договором.

Відповідно до п. 4.3. Договору датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника.

Згідно додаткової угоди № 23 від 25.10.2019р. до Договору сторони домовилися визначити ціну газу в листопаді 2019 року в розмірі в 157,50 грн. за 1000 куб. м., крім того, ПДВ 1 031,50 грн., всього з ПДВ - 6 189,00 грн.

Згідно додаткової угоди № 24 від 25.11.2019 до Договору сторони домовилися визначити ціну газу в грудні 2019р. в розмірі 4 990,83 грн. за 1000 куб. м., крім того, ПДВ 998,17 грн., всього з ПДВ - 5 989,00 грн

На виконання взятих на себе зобов`язань згідно Договору відповідач частково сплатив прийнятий газу на загальну суму 8031,22 грн., що підтверджується копіями банківських виписок від 12.12.2019 та 16.12.2019 по ТОВ «СВА Плюс» (а.с.42-44).

Отже, станом на 26.03.2020 заборгованість ТОВ «СВА Плюс» перед ТОВ «Енерго Рітейл» становить 18 102,82 грн. (26134,04 - 8031,22 = 18 102,82).

Однак, позивач допустив арифметичну помилку в підрахунку основної заборгованості, оскільки згідно банківських виписок від 12.12.2019 та 16.12.2019 відповідач здійснив оплату у сумі 8031,22грн. (1031,22 + 7000), оплативши акт №142 від 30.11.2019. Неоплаченим залишився акт №160 від 31.12.2019 на суму 18 102,82 грн.

Проте, згідно позовної заяви, позивач просить стягнути 18122,62 грн., виходячи з неправильного розрахунку.

Отже, в стягненні 19,80грн. основного боргу (18122,62 -18102,82 = 19,80 грн.) слід відмовити через необгрунтованість.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст.144 Господарського кодексу України(далі - ГК України), майнові права та майнові обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що в даному випадку, відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між ними Договір предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.193 ГК України, статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Щодо вимог про стягнення із відповідача пені в розмірі 763,09 грн., суд зазначає таке.

Згідно п. 6.2.1. Договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, споживач сплачу постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст.551 ЦК України ,якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань або за затримку грошових надходжень на рахунок клієнта банку - одержувача грошових коштів, яку нараховано та не сплачено на день набрання чинності цим Законом, розмір її не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Суд перевірив розрахунок пені за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення «ЛІГА: ЗАКОН ЕЛІТ».

За період нарахування з 16.12.2019 по 13.01.2020 позивач нараховує пеню на суму 19,60грн., хоча 16.12.2019 відповідачем повністю погашений борг за актом №142 і заборгованість за даний період відсутня.

З нарахованих позивачем 763,09грн. пені до стягнення підлягає 761,81грн., у стягненні 1,28 грн. пені (763,09 -761,81=1,28) слід відмовити.

Щодо вимог про стягнення із відповідача 3% річних в сумі 98,08 грн., суд зазначає таке.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевіривши розрахунок нарахованих 3% річних за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення «ЛІГА: ЗАКОН ЕЛІТ» за період з 11.12.2019 по 17.03.2020 вважає, що останні підставні та підлягають до стягнення з відповідача частково в сумі 97,93 грн.

В стягненні 0,15 грн. (98,08-97,93 = 0,15грн.) 3% річних слід відмовити у зв`язку із арифметичною помилкою у розрахунку, а саме позивач нараховує 3% на суму 7019,60 грн. за період з 12.12.2019 по 15.12.2019, хоча в даний період заборгованість складала 7000грн., враховуючи проплату 12.12.2019 на суму 1031,22грн., а в період з 16.12.2019 по 13.01.2020 нараховує 3% річних на суму 19,60грн. хоча 16.12.2019 відповідачем повністю погашений борг за актом №142 і заборгованість за даний період відсутня.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням докази, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, беручи до уваги наявні в матеріалах докази, укладення між сторонами Договору, відпуск позивачем на виконання його умов відповідачу товару (постачання природнього газу), отримання його відповідачем та не проведення при цьому всіх належних розрахунків і платежів, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути 18962,56 грн., з них: заборгованість за поставлений газ в сумі 18 102,82 грн., пеню в сумі 761,81 грн., 3 % річних в сумі 97,93 грн. У задоволенні позовних вимог на суму 21,23 грн., з них: 19,80 грн. заборгованості, 1,28 грн. пені та 0,15грн. 3 % річних, слід відмовити через необґрунтованість.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.129 ГПК України, та враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій сторін та відсутність правових підстав для звільнення від його сплати, з відповідача на користь позивача належить стягнути 2099,64грн. судового збору (18983,79*2102/18962,56 = 2099,64 грн.) пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.73-79, 86, 129, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВА Плюс» (, вулиця Рівненська, будинок 184, село Струмівка, Луцький район, Волинська обл., 45603) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго рітейл» (, вул. 8-го Березня, буд. 1, офіс. 201, м.Луцьк, 43005) 18962,56 грн. (вісімнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят дві гривні п`ятдесят шість копійок), з них: заборгованість в сумі 18 102,82 грн., пеня в сумі 761,81 грн., 3 % річних в сумі 97,93 грн., а також 2099,64 (дві тисячі дев`яносто дев`ять гривень шістдесят чотири коп.) сплаченого позивачем судового збору.

3. У задоволенні позовних вимог ТОВ "Енерго Рітейл" до ТОВ "СВА Плюс" про стягнення 21,23 грн., з них 19,80 грн. заборгованості, 1,28 грн. пені та 0,15грн. 3 % річних відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено

12.08.2020

Суддя А. С. Вороняк