ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2020 р. Справа№ 910/6512/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Копитової О.С.

Дикунської С.Я.

за участюсекретаря судового засідання Ковган О.І.
за участю представниківвідповідно до протоколу судового засідання від 30.07.2020
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Еліксір»
на ухвалуГосподарського суду міста Києва від 09.06.2020
у справі№910/6512/20
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Еліксір»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Ботаніка»
простягнення збитків та знищення зображення знаку для товарів і послуг

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2020 (суддя Мандриченко О.В.) позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Еліксир» та додані до неї матеріали повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з цією ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Еліксир» подала апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.06.2020, в якій просить скасувати вказану ухвалу повністю,

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 14.07.2020, зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Грек Б.М., судді: Станік С.Р., Копитова О.С.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 (колегія суддів у складі: Грек Б.М. (головуючий, суддя-доповідач), судді: Станік С.Р., Копитова О.С.) відкрите апеляційне провадження у справі №910/6512/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Еліксир» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.06.2020, призначено справу до розгляду на 30.07.2020 о 11 год. 00 хв.

У зв`язку з перебуванням у період з 27.07.2020 по 07.08.2020 судді Станіка С.Р., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2020 №09.1-08/2043/20, відповідно до підпунктів 2.3.25, 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/6512/20.

Відповідно до витягів з протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 27.07.2020, справу передано колегії суддів у складі: Грек Б.М. (головуючий, суддя-доповідач), судді: Копитова О.С., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2020 призначено справу №910/6512/20 до розгляду на 30.07.2020 о 11 год. 00 хв. у зазначеному складі суду.

Учасники справи про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, направленням на їх адреси місцезнаходження копій ухвали суду. Представники сторін з`явились в судове засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 09.06.2020 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

1. Короткий зміст обставин справи.

1.1. До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія еліксир" (далі - Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ботаніка" (далі - Відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму збитків (упущеної вигоди) за реалізовану продукцію, сума яких буде уточнена за результатами витребування доказів та знищити виготовлені зображення знаку або позначення "КАПІЛЯР" на упаковці продукту "Гель для ніг Капіляр" виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Ботаніка", схожого із торговельною маркою "КАПІЛЯР", зареєстрованою відповідно до свідоцтва України на знак для товарів та послуг № 105158.

1.2. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2020 року позовну заяву Позивача залишено без руху, надано позивачеві строк для виправлення встановлених судом недоліків та встановлено спосіб їх усунення шляхом:

- зазначення ціни позову;

- зазначення інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

1.3. До господарського суду від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, в якій заявник просить вирішити питання про відкриття провадження у справі чи про повернення позовної заяви після виконання ухвали про забезпечення доказів.

1.4. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 у задоволенні заяви Позивача відмовлено повністю.

1.5. Оскарженою ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2020 позовну заяву та додані до неї матеріали повернуто без розгляду.

2. Зміст та обґрунтування оскарженої ухвали.

2.1. Як вбачається з заяви Позивача про усунення недоліків позовної заяви, позивачем на вказано ціни позову всупереч вимогам пункту 3 частини 1 статті 162 Господарського процесуального кодексу України.

2.2. Враховуючи вищезазначене, суд, посилаючись на приписи статті 174 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позовна заява Позивача про стягнення суми збитків (упущеної вигоди) за реалізовану продукцію, сума яких буде уточнена за результатами витребування доказів та знищення виготовлених зображень знаку або позначення "КАПІЛЯР" на упаковці продукту "Гель для ніг Капіляр" виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Ботаніка", схожого із торговельною маркою "КАПІЛЯР", зареєстрованою відповідно до свідоцтва України на знак для товарів та послуг № 105158, не відповідає приписам процесуального закону.

2.3. Водночас, суд звернув увагу, що відповідно до частини 8 статті 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

3. Зміст та обґрунтування апеляційної скарги.

3.1. Згідно доводів Позивача, суд обмежив його у доступі до правосуддя, позбавивши його будь-якої можливості визначити ціну позову.

3.2. Без отримання відомостей, про витребування яких зазначено в заяві про забезпечення доказів (шляхом витребування доказів), Позивач не має можливості встановити розмір збитків, що завдані йому Відповідачем.

3.3. Через існуючі законодавчі обмеження (заборона надавати інформацію з обмеженим доступом адвокатам) Позивач не має змоги самостійно на власний запит отримати інформацію про розмір доходів та обсяги реалізації продукції Відповідачем.

3.4. До заяви про забезпечення доказів Позивачем було додано доказ сплати судового збору.

3.5. Судом прийнято ухвалу про залишення без розгляду позовної заяви без належного вирішення питання щодо забезпечення позову.

3.6. Зважаючи на викладене, Позивач просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.06.2020.

4. Зміст та обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу.

4.1. Позивачем не було дотримано вимоги пунктів 3, 8 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не вказано ціни позову та не зазначено інформації щодо наявності у Позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

4.2. При зверненні до суду Позивач мав дотриматись вимог статті 162 Господарського процесуального кодексу України.

5. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

5.1. Відповідно до приписів пункту 3 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюють ся.

5.2. Як вбачається з позовної заяви та обставин, встановлених місцевим господарським судом, позов заявлений про стягнення збитків, тобто є таким, що підлягає грошовій оцінці.

5.3. Як також вбачається з позовної заяви, до неї не доданий доказ сплати судового збору (пункт 1 переліку документів, доданих до позовної заяви). Не доданий такий доказ (пункт 3 зазначеного переліку) і до заяви про забезпечення доказів (шляхом витребування доказів) (пункт 2 вказаного переліку).

5.4. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

5.5. Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

5.6. Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

5.7. Відповідно до приписів частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

5.8. Відповідно до приписів частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою

5.9. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

5.9.1. У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб.

5.9.2. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що «право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за судом. Відповідно, суд постановляє, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

5.9.3. Разом з тим, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету. (така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України у справі №911/1106/16 від 31.05.2017, Постанові Верховного Суду у справі №6/6 від 27.02.2018).

5.9.4. Таким чином, ураховуючи наведені норми та практику Європейського суду з прав людини щодо тлумачення і застосування положень пункту 1 статті 6 Конвенції, колегія суддів зазначає, що сплата судового збору передбачена положеннями Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про судовий збір» і не може вважатися обмеженням доступу до суду, що узгоджується із рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» (правова позиція Верховного Суду України у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладена у постанові від 13.05.2020 по справі №904/2104/19).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Таким чином, посилання та доводи скаржника не знайшли свого підтвердження, в якості підстав скасування судового рішення під час апеляційного провадження.

Відповідно до статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції є таким, що вимогам закону відповідає.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Еліксир» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського міста Києва від 09.06.2020 по справі №910/6512/20 залишити без змін.

Матеріали справи №910/6512/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, встановлені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді О.С. Копитова

С.Я. Дикунська