ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2020 р. м. Київ Справа № 911/523/20

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Гомі А.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовом фізичної особи-підприємця Нікітіна Віктора Владиславовича,

м. Ірпінь Київської області

до відповідача приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська Будівельна Кераміка", м. Київ, в особі філії приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська Будівельна Кераміка" у с. Озера Бородянського району Київської області, с. Озера, Бородянський району Київської області

про стягнення 104 969,84 грн.

без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

позивач - фізична особа-підприємець Нікітін Віктор Владиславович, м. Ірпінь Київської області (далі по тексту - ФОП Нікітін В.В.) звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 26.02.2020 до відповідачів: 1) філії Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська Будівельна Кераміка" у с. Озера Бородянського району Київської області та 2) Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська Будівельна Кераміка", в якому просить суд стягнути з відповідачів 104 969,84 грн. заборгованості за договором поставки від 07.10.2019 №57/ВП-17.

Ухвалою суду від 03.03.2020 позовну заяву від 26.02.2020 ФОП Нікітіна Віктора Владиславовича залишено без руху. Зобов`язано ФОП Нікітіна Віктора Владиславовича усунути недоліки позовної заяви від 26.02.2020, в строк не пізніше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

12.03.2020 від ФОП Нікітіна Віктора Владиславовича до господарського суду Київської області надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 26.02.2020. Зокрема, до заяви додана позовна заява (з усуненими недоліками) до відповідача - приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська Будівельна кераміка", м. Київ, в особі філії ПрАТ "Слобожанська будівельна кераміка" в с. Озера Бородянського району Київської області про стягнення 104 969,84 грн., в тому числі 98 600,00 грн. основного боргу та 6 369,84 грн. пені, а також витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5 500,00 грн. та 2 102,00 грн. судового збору.

Ухвалою суду від 16.03.2020 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №911/523/20, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи). Цією ж ухвалою постановлено, що відповідач має право подати відзив протягом 15 днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі, встановлено позивачу строк для подачі відповіді на відзив протягом 5 днів з дня отримання відзиву, встановлено відповідачу строк для подачі заперечень на відповідь на відзив протягом 5 днів з дня отримання відповіді.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

12.03.2020 від ФОП Нікітіна Віктора Владиславовича до господарського суду Київської області надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Відповідно до частини 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Як свідчить залучене до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач копію ухвали від 16.03.2020 про відкриття провадження отримав 31.03.2020, філія відповідача в с. Озера копію ухвали отримала 27.03.2020.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Пунктом 4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України в редакції Закону України №540-ІХ продовжено процесуальні строки, зокрема строк на подання відзиву, на строк дії запровадженого на території України карантину.

Законом України від 18.06.2020 №731-ІХ визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" в редакції Закону України від 30.03.2020 р. N 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом України від 18.06.2020 р. N 731-IX. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених Законом України від 18.06.2020 р. N 731-IX).

Відтак, продовжений процесуальний строк для надання відповідачем відзиву у справі 911/523/20 сплив 07.08.2020.

Станом на 11.08.2020 відповідач, який належно повідомлявся судом про судовий розгляд, відзив на позов не подав, не заявив клопотання про продовження строків з підстав, встановлених Законом України від 18.06.2020 №731-ІХ, не заявив клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, відтак, суд вважає, що у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для ухвалення рішення.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів. Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

07 жовтня 2019 між ФОП Нікітіним В.В. (постачальник) та ПрАТ з іноземними інвестиціями "Слобожанська Будівельна Кераміка", в особі філії ПрАТ "СБК" в с. Озера Бородянського району Київської області (покупець) укладено договір поставки №57/ВП-17, відповідно до умов якого:

- за даним договором постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти дерев`яні піддони під цеглу за кресленнями покупця, згідно із специфікацією (додаток №1), яка є невід`ємною частиною цього договору (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти й оплатити товар у порядку і на умовах, передбачених даним договором (п. 1.1 договору);

- ціна на товар встановлюється у національній валюті України на умовах DDP згідно міжнародних правил тлумачення торгових термінів "INCOTERMS-2010" (надалі - "правила Інкотермс") та включає всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки та маркування, та становить 63,00 грн. (шістдесят три гривні 00 коп.) за одиницю. Ціна товару може переглядатись за згодою сторін у випадках зміни цін на сировину та ПММ. Про зміну ціни на товар складається додаткова угода, яку підписують представники обох сторін (п. 2.1 договору);

- найменування товару, його ціна та кількість зазначається в заявках, а також в рахунках та накладних, що виписуються на кожну партію товару для філії ПрАТ "СБК" (п. 2.2 договору);

- оплата здійснюється згідно виставлених постачальником рахунків, але не пізніше двадцяти банківських днів з моменту отримання товару покупцем та підписання сторонами видаткових накладних (п. 3.2 договору);

- датою платежу сторони домовились вважати дату зарахування коштів на п/р постачальника (п. 3.3 договору);

- датою поставки товару вважається дата підписання сторонами видаткових накладних (п. 4.2 договору);

- право власності на товар та ризик випадкової загибелі або пошкодження товару переходять до покупця з дати підписання сторонами видаткової накладної на товар (п. 4.3 договору);

- за порушення даного договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України (п. 8.1 договору);

- за несвоєчасну оплату товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення (п. 8.3 договору);

- договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін (п. 9.1 договору);

- строк дії договору встановлюється по 31 грудня 2019 р., однак він є дійсним у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 9.2 договору).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Згідно положень статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання вищевказаного договору поставки позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товару на суму 138 600,00 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи копіями накладних:

-№1 від 11.10.2019 на суму 12 600,00 грн.;

-№2 від 15.10.2019 на суму 12 600,00 грн.;

-№3 від 17.10.2019 на суму 12 600,00 грн.;

-№4 від 18.10.2019 на суму 12 600,00 грн.;

-№5 від 21.10.2019 на суму 12 600,00 грн.;

-№6 від 25.10.2019 на суму 12 600,00 грн.;

-№7 від 28.10.2019 на суму 12 600,00 грн.;

-№8 від 29.10.2019 на суму 12 600,00 грн.;

-№9 від 05.11.2019 на суму 25 200,00 грн.;

-№10 від 16.01.2020 на суму 12 600,00 грн.

Позивач твердить, що відповідач оплатив позивачу лише частину вартості поставленого товару, в розмірі 40 000,00 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи банківськими виписками.

Доказів здійснення відповідачем оплати за поставлений товар у повному обсязі, згідно вище перерахованих накладних, суду не подано.

Згідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до умов договору поставки №57/ВП-17 від 07.10.2019 сторони погодили, що оплата здійснюється згідно виставлених постачальником рахунків, але не пізніше двадцяти банківських днів з моменту отримання товару покупцем та підписання сторонами видаткових накладних (п. 3.2 договору).

Враховуючи наведене, суд встановив, що строк оплати за поставлений товар є таким, що настав.

Відповідно до частини 2 ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою

Доказів здійснення відповідачем оплати за поставлений товар, згідно вище перерахованих накладних, суду не подано, в тому числі і на вимогу пункту 3 ухвали суду про відкриття провадження у справі від 16.03.2020, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на всій території України.

На підставі наведеного суд встановив, що за відповідачем рахується заборгованість перед позивачем в розмірі 98 600,00 грн. на підставі договору поставки №57/ВП-17 від 07.10.2019, у зв`язку з чим вимогу позивача про стягнення з приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська Будівельна Кераміка", в особі філії приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська Будівельна Кераміка" у с. Озера Бородянського району Київської області 98 600,00 грн. основного боргу належить задовольнити.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 6 369,84 грн. пені.

Щодо зазначених вимог суд зазначає таке.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 8.3 договору передбачено, що за несвоєчасну оплату товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Водночас вимогами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Згідно частини 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання з оплати мало бути виконано. Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Інше договором між позивачем та відповідачем не встановлено.

Суд зазначає, що позивачем невірно визначено дату виникнення прострочення по накладним, а саме позивач визначив дату прострочення по накладним: -№1 від 11.10.2019 з 11.11.2019; -№2 від 15.10.2019 з 12.11.2019; -№3 від 17.10.2019 з 14.11.2019; -№4 від 18.10.2019 з 15.11.2019; -№5 від 21.10.2019 з 18.11.2019; -№6 від 25.10.2019 з 22.11.2019; -№7 від 28.10.2019 з 25.11.2019; -№8 від 29.10.2019 з 26.11.2019; -№9 від 05.11.2019 з 03.12.2019; -№10 від 16.01.2020 з 13.02.2020, не врахувавши положення пункту 3.2 договору, відповідно до якого оплата здійснюється згідно виставлених постачальником рахунків, але не пізніше двадцяти банківських днів з моменту отримання товару покупцем та підписання сторонами видаткових накладних та порядку нарахування пені з наступного дня після дати, у якій зобов`язання має бути виконано.

Враховуючи наведене, останній день строку оплати зобов`язань за накладними:

№1 від 11.10.2019 є 11.11.2019, а прострочення, а відтак і право нараховувати пеню, настало з 12.11.2019;

№2 від 15.10.2019 є 12.11.2019, а прострочення, а відтак і право нараховувати пеню, настало з 13.11.2019;

№3 від 17.10.2019 є 14.11.2019, а прострочення, а відтак і право нараховувати пеню, настало з 15.11.2019;

№4 від 18.10.2019 є 15.11.2019, а прострочення, а відтак і право нараховувати пеню, настало з 16.11.2019;

№5 від 21.10.2019 є 18.11.2019, а прострочення, а відтак і право нараховувати пеню, настало з 19.11.2019;

№6 від 25.10.2019 є 22.11.2019, а прострочення, а відтак і право нараховувати пеню, настало з 23.11.2019;

№7 від 28.10.2019 є 25.11.2019, а прострочення, а відтак і право нараховувати пеню, настало з 26.11.2019;

№8 від 29.10.2019 є 26.11.2019, а прострочення, а відтак і право нараховувати пеню, настало з 27.11.2019;

№9 від 05.11.2019 є 03.12.2019, а прострочення, а відтак і право нараховувати пеню, настало з 04.12.2019;

№10 від 16.01.2020 є 13.02.2020, а прострочення, а відтак і право нараховувати пеню, настало з 14.02.2020.

Крім цього, суд зазначає, що позивачем безпідставно зараховано платежі відповідача без урахування призначення платежу платіжних доручень, які містять посилання на конкретні поставки, за які здійснюється платіж.

За таких обставин, здійснивши перевірку розрахунку пені (не виходячи за межі заявленого позивачем періоду та із врахуванням вірної дати виникнення прострочення), суд встановив, що вірно розрахований розмір належної до стягнення з відповідача на користь позивача пені становить 4 169,12 грн., у зв`язку з чим вимогу позивача про стягнення з відповідача пені слід задовольнити частково.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши наявні у справі докази, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунок позовних вимог, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, законними та такими, що підлягають частковому задоволенню. Суд ухвалює рішення про стягнення з відповідача приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська Будівельна Кераміка" в особі філії приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська Будівельна Кераміка" у с. Озера Бородянського району Київської області на користь позивача 98 600,00 грн. основного боргу та 4 169,12 грн. пені.

Враховуючи, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, який не здійснив розрахунок за отриманий товар у строк, передбачений договором, що призвело до необхідності позивачу звертатись до суду за захистом своїх порушених прав та нести додаткові витрати, суд, відповідно до свого права, передбаченого частиною 9 ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору в мінімальному законом встановленому розмірі в повному обсязі.

Позивач просить суд включити до судових витрат та покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн. та витрати, пов`язані з розглядом справи та підготовки до її розгляду у розмірі 80,00 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1-3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу надав суду: копію договору про надання правової допомоги №25/02-2020 від 25.02.2020 з додатком, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №5477/10 від 19.11.2015, оригінал ордеру від 25.02.2020 №517650.

В тексті заявленої позовної заяви від 26.02.2020 щодо витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести, адвокатом включені такі позиції:

- 2 500,00 грн. вартість написання позовної заяви до суду;

- 3 000,00 грн. вартість участі адвоката у двох судових засіданнях,

загалом 5 500,00 грн.

Доказів фактичної оплати витрат на правову допомогу (платіжних документів) суду не подано. Умовами п. 3.1 договору про надання правової допомоги встановлено, що оплата фактичних витрат та гонорару здійснюється за домовленістю між сторонами.

Господарський суд враховує, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Відповідний правовий висновок щодо застосування наведеної вище норми процесуального законодавства містить постанова Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі 922/445/19.

Оскільки відповідачем не заявлено про неспівмірність витрат, у господарського суду відсутні правові підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, в порядку частин 5 та 6 ст. 126 ГПК України.

Разом із тим, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПКУ під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відтак, господарський суд з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені, зокрема у ч. 5 ст. 129 ГПКУ, вправі не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу (така ж позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі 922/445/19).

У тексті позовної заяви від 26.02.2020 зазначено про оплату адвокату 3 000,00 грн. за участь у двох судових засіданнях. Разом із тим, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання, без виклику представників сторін, адвокат не брав участь у судових засіданнях.

Відтак, суд відмовляє у включенні 3 000,00 грн. до судових витрат та у відшкодуванні її за рахунок відповідача, з огляду на те, що вказана сума є платою за послуги, які адвокатом позивачу фактично не надавалися та відповідно не має характеру обов`язкових та невідворотних витрат, пов`язаних із судовим розглядом справи.

За таких обставин, суд включає до судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами 2500,00 грн. витрат на професійну правову допомогу адвоката. Суд покладає на відповідача відшкодування позивачу витрат на правову допомогу адвоката в сумі 2 447,59 грн. пропорційно задоволеним вимогам відповідно до частини 4 ст. 129 ГПК України.

До судових витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, позивачем віднесено витрати на відправку поштової кореспонденції (позовної заяви з додатками) відповідачу в загальній сумі 80,00 грн. В якості доказу фактичного понесення цих витрат, до матеріалів справи долучено оригінали фіскальних чеків "Укрпошти" від 26.02.2020 на загальну суму 89,20 грн. (відправка відповідачу та філії позовної заяви) та від 12.03.2020 на загальну суму 89,20 грн. (відправка відповідачу та філії позовної заяви з усуненими недоліками).

Суд погоджується з тим, що вказані витрати пов`язані із розглядом справи, відтак мають бути включені до судових витрат та розподілені при прийнятті рішення відповідно до ст.129 ГПК України пропорційно задоволеним вимогам.

Позивач просить суд включити до судових витрат 80,00 грн., відтак заявлені 80,00 грн. суд включає до судових витрат та покладає на відповідача їх відшкодування позивачу частково в сумі 78,32 грн. пропорційно задоволеним вимогам.

З огляду на викладене, суд покладає на відповідача відшкодування позивачу судових витрат в сумі 4 627,91 грн. (2102,00 грн. мінімальний судовий збір, 2447,59 грн. витрат на професійну правову допомогу адвоката, 78,32 грн. поштових витрат).

Витрати на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн. за участь адвоката у судових засіданнях, суд залишає за позивачем.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця Нікітіна Віктора Владиславовича задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями

"Слобожанська Будівельна Кераміка" (02002, м. Київ, вул. Микільсько- Слобідська, буд. 2/Б, код 21129873), в особі філії приватного акціонерного товариства з іноземними інвестиціями "Слобожанська Будівельна Кераміка" у с. Озера Бородянського району Київської області (07834, Київська обл., Бородянський р-н., с. Озера, вул. Партизанська, буд. 71А, код ВП 33781241),

на користь фізичної особи-підприємця Нікітіна Віктора Владиславовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

98 600,00 грн. (дев`яносто вісім тисяч шістсот гривень нуль копійок) основного боргу;

4 169,12 грн. (чотири тисячі сто шістдесят дев`ять гривень дванадцять копійок) пені;

4627,91 грн. (чотири тисячі шістсот двадцять сім гривень дев`яносто одну копійку) судових витрат;

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 11.08.2020.

Суддя О.В. Конюх