УХВАЛА

м. Київ

03.08.2020Справа № 910/5471/20

За позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛИССАНТА"

про визнання правочинів недійсними,

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Мухіна Я.І.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Дослідне господарство "Пантелеймонівське" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії аграрних наук України" (далі - позивач, ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР НААН") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛИССАНТА" (далі - відповідач, ТОВ "ЛИССАНТА" з вимогами про визнання недійсними правочинів, вчинених між ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР НААН" та ТОВ "ЛИССАНТА" на виконання Договору поставки засобів захисту рослин №18/03 від 18.03.2019 року (далі - Договір) у формі видаткових накладних, а саме:

видаткову накладну №РН-0000035 від 21.05.2019 року на суму 45 600 грн 00 коп. з ПДВ;

видаткову накладну №РН-0000031 від 15.05.2019 року на суму 142 500 грн 00 коп. з ПДВ;

видаткову накладну №РН-0000021 від 24.04.2019 року на суму 114 000 грн 00 коп. з ПДВ;

видаткову накладну №РН- 0000001 від 21.03.2019 року на суму 2 052 000 грн 00 коп. з ПДВ;

видаткову накладну №РН-0000002 від 21.03.2019 року на суму 798 000 грн 00 коп. з ПДВ;

видаткову накладну №РН-0000033 від 03.06.2019 року на суму 684 000 грн 00 коп. з ПДВ;

видаткову накладну №РН-0000042 від 03.06.2019 року на суму 22 800 грн 00 коп. з ПДВ (далі разом - спірні видаткові накладні).

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що новим керівником позивача під час прийняття майна та документації ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР НААН" було виявлено відсутність первинних документів на ряд товарно-матеріальних цінностей, а також те, що за даними бухгалтерського обліку факт постачання засобів захисту рослин з боку ТОВ "ЛИССАНТА" на користь ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР НААН" не підтвердився.

Позивач зазначив, що правочини у формі видаткових накладних не мали на меті реальне настання правових наслідків, а відтак, вони суперечать загальним умовам дійсності правочинів, визначеним ч. 5 ст. 203 ЦК України, та відповідно до ст. 215 ЦК України підлягають визнанню недійсними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2020 позовну заяву ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР НААН" залишено без руху, встановлено спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

08.05.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2020 № 910/5471/20 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання у справі на 22.06.2020 о 15:20 год.

29.05.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Клопотання судом задоволене.

18.06.2020 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В обґрунтування поданого клопотання позивач посилався на обмеження пов`язані зі встановленим карантином.

19.06.2020 до Господарського суду міста Києва засобами електронної пошти надійшов лист від відповідача, яким останній повідомив суд, що у зв`язку зі встановленням карантину, співробітники ТОВ "ЛИССАНТА" знаходяться на самоізоляції. ТОВ "ЛИССАНТА" виконало вимоги ухвали суду від 15.05.2020 щодо надання відзиву на позовну заяву та направила його на адресу суду.

У підготовче засідання, призначене на 22.06.2020, представники позивача та відповідача не з`явились.

У підготовчому засіданні 22.06.2020 суд розглянув та задовольнив клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2020 продовжено строк підготовчого провадження за ініціативою суду на тридцять днів та відкладено підготовче засідання у справі на 03.08.2020 о 11:00 год.

23.06.2020 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на таке:

- видаткова накладна фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг і по суті завершує купівлю-продаж між продавцем і покупцем, а отже не є правочином за своєю правовою природою;

- відтак, позовні вимоги про визнання недійними видаткових накладних, за яким здійснено поставку товару на виконання укладеного між сторонами договору, є нічим іншим як встановленням фактів, що мають юридичне значення;

- вимога щодо встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення;

- спірні видаткові накладні, складені на виконання Договору, як юридичні факти є предметом дослідження у справі Господарського суду Харківської області № 922/266/20 за позовом ТОВ "ЛИССАНТА" до ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР НААН" про стягнення заборгованість у сумі 7333117,89 гривень, яка складається з: заборгованості за Договором - 3387225,00 гривень, пені за несвоєчасне виконання зобов`язання - 248263,89 гривень; 36% річних - 310404,00 гривень, штрафу у сумі 3387225,00 гривень;

- на твердження відповідача, спірні видаткові накладні оформлені відповідно до вимог законодавства та містять підписи та печатки сторін за Договором, тоді як доводи позивача є надуманими, такими, що не ґрунтуються на законі та умовах договору та така позиція позивача викликана небажанням виконувати зобов`язання за Договором та спробою уникнути відповідальності за порушення грошового зобов`язання за Договором;

- крім того, ТОВ "ЛИССАНТА" здійснило реєстрацію в ЄРПН податкових накладних, в свою чергу ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР НААН" отримало податковий кредит та відобразило у податкових деклараціях з податку на додану вартість відповідних періодів податкового кредиту, отриманого від ТОВ "ЛИССАНТА" по податковим накладним та розрахункам коригування;

- на думку відповідача, акт звіряння розрахунків від 01.11.2019, відображення податкового кредиту у податковій звітній документації по операціях, підтверджує вчинення позивачем дій, спрямованих на визнання боргу згідно Договору, тоді як подання позивачем даного позову є спробою затягнути час з метою виконання свого господарського зобов`язання та розцінюється відповідачем як зловживання позивачем своїми процесуальними правами.

13.07.2020 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач заперечив доводи відповідача, з огляду на таке:

- позивачем заявлені вимоги про визнання правочинів (вчинених у формі видаткових накладних) недійсними, а не вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, і такий спосіб захисту передбачений законом;

- позивач стверджує, що факту господарської операції за спірними видатковими накладними не було, а тому первинні документи (видаткові накладні) не могли складатися та використовуватись для бухгалтерського обліку господарських операцій, що в свою чергу свідчить про відсутність такої обов`язкової ознаки для чинності правочину як спрямованість на реальне настання правових наслідків (п. 5 ст. 203 ЦК України);

- відповідачем на підтвердження власної правової позиції не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували реальність господарської операції;

- відповідачем не надано жодних доказів придбання спірного товару у виробників в обсязі, що нібито постачався позивачу, імпорту даного товару в Україну із розмитненням та доказів реального постачання позивачу (доказів руху по складу, доказів перевезення, доказів руху тари - яка є особливо небезпечним відходом тощо).

Крім того, у відповіді на відзив позивач заявив клопотання про витребування у відповідача первинних документів, що можуть підтвердити/спростувати обставини, що покладені в обґрунтування позову відносно «безтоварності» спірних господарських операцій та їх не спрямованості на реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами.

Також, у відповіді на відзив позивач зазначив, що «відповідно до ч. 1 ст. 74, 99 ГПК позивачем необхідне проведення експертного дослідження з метою встановлення, чи підтверджене первинними документами та бухгалтерським обліком відповідача, здійснення ним імпортних операцій з придбання товару у заводу - виробника та/або будь-яке інше опосередковане придбання товару, по ланцюгу - постачальників до заводу - виробника, яке є вирішальним при розгляді вказаної справи».

30.07.2020 засобами електронного зв`язку до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання, у зв`язку з запровадженням карантину на всій території України та припиненням міжміського транспортного сполучення та наявністю на сьогодні обмеження транспортного сполучення.

У підготовче засідання, призначене на 03.08.2020, представники позивача та відповідача не з`явились.

У підготовчому засіданні 03.08.2020 суд долучив до матеріалів справи відзив відповідача на позовну заяву та відповідь позивача на відзив.

У підготовчому засіданні 03.08.2020 суд розглянув та відхилив клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання як безпідставне, з огляду на запровадження послаблення протиепідемічних заходів, а саме: з 11.05.2020 дозволено роботу адвокатів, з 22.05.2020 дозволено регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньо обласному та міжнародному сполученні, з 25.05.2020 - перевезення пасажирів метрополітенами. Крім того, явка учасників справи у підготовче засідання не визнана судом обов`язковою, тоді як відповідач жодним чином не обґрунтував необхідність особистої участі представника відповідача у підготовчому засіданні.

У підготовчому засіданні 03.08.2020 суд розглянув клопотання позивача про витребування доказів, викладене у відповіді на відзив.

Згідно з ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Судом встановлено, що у клопотанні про витребування доказів позивач фактично просить витребувати у відповідача первинні документи на підтвердження чи спростування обставин, що покладені в обґрунтування позову відносно «безтоварності» спірних господарських операцій та їх не спрямованості на реальне настання правових наслідків.

Натомість, приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відтак, саме на позивача покладено обов`язок доведення обставин (зокрема, відносно «безтоварності» спірних господарських операцій), на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Крім того, клопотання позивача про витребування доказів не містить всіх зазначень, передбачених 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, а також, відповідне клопотання повинно бути подане позивачем в строк, зазначений в ч. 2 ст. 80 цього Кодексу.

Таким чином, клопотання про витребування доказів подане позивачем без дотримання вимог ч. 1, 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Стосовно зазначення позивача у відповіді на відзив про те, що «позивачем необхідне проведення експертного дослідження».

Згідно з ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Частиною 5 вказаної статті Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Зі змісту зазначення позивача у відповіді на відзив про те, що «позивачем необхідне проведення експертного дослідження» та з прохальної частини відповіді на відзив не вбачається, що позивач звернувся до суду з клопотанням про призначення експертизи в порядку ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим відповідні зазначення позивача розцінено судом як пояснення позивача по суті спору.

Водночас суд відзначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

При дослідженні доказів і письмових пояснень, викладених сторонами у заявах по суті справи, судом встановлено таке.

Предметом позову у даній справі № 910/5471/20 є вимоги позивача про визнання недійсними правочинів, вчинених між ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР НААН" та ТОВ "ЛИССАНТА" на виконання Договору поставки засобів захисту рослин №18/03 від 18.03.2019 року (далі - Договір), у формі видаткових накладних, а саме:

видаткову накладну №РН-0000035 від 21.05.2019 року на суму 45 600 грн 00 коп. з ПДВ;

видаткову накладну №РН-0000031 від 15.05.2019 року на суму 142 500 грн 00 коп. з ПДВ;

видаткову накладну №РН-0000021 від 24.04.2019 року на суму 114 000 грн 00 коп. з ПДВ;

видаткову накладну №РН- 0000001 від 21.03.2019 року на суму 2 052 000 грн 00 коп. з ПДВ;

видаткову накладну №РН-0000002 від 21.03.2019 року на суму 798 000 грн 00 коп. з ПДВ;

видаткову накладну №РН-0000033 від 03.06.2019 року на суму 684 000 грн 00 коп. з ПДВ;

видаткову накладну №РН-0000042 від 03.06.2019 року на суму 22 800 грн 00 коп. з ПДВ.

В обґрунтування таких вимог позивач стверджує, зокрема, що факту господарської операції за спірними видатковими накладними не було, а тому первинні документи (видаткові накладні) не могли складатися та використовуватись для бухгалтерського обліку господарських операцій, що в свою чергу свідчить про відсутність такої обов`язкової ознаки для чинності правочину як спрямованість на реальне настання правових наслідків (п. 5 ст. 203 ЦК України).

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, зокрема, що наведені видаткові накладні, складені на виконання Договору, є предметом дослідження у справі Господарського суду Харківської області № 922/266/20 за позовом ТОВ "ЛИССАНТА" до ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР НААН" про стягнення заборгованості у сумі 7333117,89 гривень, яка складається з: заборгованості за Договором - 3387225,00 гривень, пені за несвоєчасне виконання зобов`язання - 248263,89 гривень; 36% річних - 310404,00 гривень, штрафу у сумі 3387225,00 гривень.

Судом відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що 23.06.2020 Господарським судом Харківської області ухвалено рішення у справі № 922/266/20 за позовом ТОВ "ЛИССАНТА" до ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР НААН" про стягнення 7333117,89 грн.

Відповідно до рішення Господарського суду Харківської області у справі № 922/266/20 від 23.06.2020 позовні вимоги ТОВ "ЛИССАНТА" до ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР НААН" про стягнення 7333117,89 грн - задоволено частково. Стягнуто з ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР НААН" на користь ТОВ "ЛИССАНТА" заборгованість за договором поставки в розмірі 3387225,00 грн, пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання - 247468,49 грн, 36% річних - 310404,00 грн, штраф у сумі 3387225,00 грн, судовий збір у сумі 109984,84 грн.

У мотивувальній частині вказаного рішення у справі № 922/266/20 суд встановив таке:

«На виконання умов Договору ТОВ «ЛИССАНТА» поставило ДП «ДГ «ПАНТЕЛЕЙМОНІВСЬКЕ» IP ІМЕНІ В.Я.ЮРЄВА НААН» засоби захисту рослин в асортименті, кількості та по цінам, зазначеним:

- у видатковій накладній № РН-0000001 від 21.03.2019 року на суму 2052000,00 грн з ПДВ;

- у видатковій накладній № РН-0000002 від 21.03.2019 року на суму 798000,00 грн з ПДВ;

- у видатковій накладній № РН-0000021 від 24.04.2019 року на суму 114000,00 грн з ПДВ та товарно-транспортній накладній № РН-0000021 від 24.04.2019 року на суму 114000,00 грн з ПДВ;

- у видатковій накладній № РН-0000031 від 15.05.2019 року на суму 142500,00 грн з ПДВ та товарно-транспортній накладній № РН-0000031 від 15.05.2019 року на суму 142500,00 грн;

- у видатковій накладній № РН-0000035 від 21.05.2019 року на суму 45600,00 грн з ПДВ та товарно-транспортній накладній № РН-0000035 від 21.05.2019 року на суму 45600,00 грн;

- у видатковій накладній № РН-0000033 від 03.06.2019 року на суму 684000,00 грн з ПДВ та товарно-транспортній накладній № РН-0000033 від 03.06.2019 року на суму 684000,00 грн;

- у видатковій накладній № РН-0000042 від 03.06.2019 року на суму 22800,00 грн з ПДВ та товарно-транспортній накладній № РН-0000042 від 03.06.2019 року на суму 22800,00 грн.

Вказана продукція отримана завідувачем елітним складом ОСОБА_3 на підставі генерального доручення № 108/1 від 18.03.2019 року. Видаткові та товарно-транспортні накладні підписані та скріплені печатками з обох сторін.

Відповідачем постачальнику було повернуто продукцію в асортименті на суму 471675,00 гривень…

Наявність заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 3387225,00 грн підтверджується наявними в матеріалах справи копіями підписаних видаткових накладних, товарно-транспортних накладних та актом звірки взаєморозрахунків станом на 01.11.2019, підписаним уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками сторін».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Як встановлено судом, повне рішення у справі № 922/266/20 від 23.06.2020 складено 24.06.2020, а отже, станом на час постановлення даної ухвали суду у справі 910/5471/20, рішення у справі № 922/266/20 не набрало законної сили.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Судом враховано, що при розгляді господарської справи № 922/266/20 судом були встановлені обставини поставки ТОВ "ЛИССАНТА" товару ДП "ДГ "Пантелеймонівське" ІР НААН" на підставі спірних видаткових накладних, які є предметом розгляду у даній господарській справі № 910/5471/20, тобто фактично встановлено обставини, які спростовують доводи позивача на підтвердження позовних вимог у даній господарській справі № 910/5471/20.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи № 910/5471/20 до набрання законної сили судовим рішенням в іншій господарській справі № 922/266/20, що є підставою для зупинення провадження у справі згідно з п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 227, 232, 233, 234, 235, 241, 252 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі № 910/5471/20 до набрання законної сили судовим рішенням в іншій господарській справі № 922/266/20.

2. Зобов`язати сторони сповістити суд про усунення обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі № № 910/5471/20.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.08.2020.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 253-259 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Гумега О.В.