ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року Черкаси справа № 925/133/20

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І., із секретарем судового засідання Юхименко О.В.

за участю представників:

від позивача Ковальчук Н.О., за довіреністю,

від відповідача Севрук В.О. адвокат,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України в особі Регіонального структурного підрозділу Київського районного центру «Київцентраеро»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ»

про визнання додаткових угод нікчемними та стягнення 139317,46 грн,

Державне підприємство обслуговування повітряного руху України в особі Регіонального структурного підрозділу Київського районного центру «Київцентраеро» звернулось у Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ», у якому просить суд визнати нікчемними додаткові угоди №2/2017 від 18.12.2017 та №3/2017 від 23.01.2018 до договору постачання природного газу №170900 від 08.11.2017 та стягнути 139317,46 грн зайво сплачених коштів за спожитий природний газ та відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час проведення планової ревізії були встановлені порушення фінансової-господарської діяльності Державного підприємства обслуговування повітряного руху України за договором постачання природного газу №170900 від 08.11.2017, який було укладено відповідно до вимог положень Закону України «Про публічні закупівлі», на підставі чого позивач зайво сплатив відповідачу грошові кошти на суму 139317,46 грн. Позивач посилається на те, що, відповідач порушив умови укладеного договору в частині збільшення ціни за поставлений газ, оскільки відповідно до частини 2 статті 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, установлених договором або законом. А згідно з частиною 3 статті 632 Цивільного кодексу України зміна ціни у договорі після його виконання не допускається.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05.02.2020 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху надати суду докази надіслання відповідачу копії позовної заяви та копії доданих до неї документів, докази сплати судового збору до Державного бюджету України у сумі 4204,00 грн або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Уточнити позовні вимоги в частині зазначення реквізитів оскаржуваної додаткової угоди №3/2017 до договору постачання природного газу №170900 від 08.11.2017.

17.02.2020 Державне підприємство обслуговування повітряного руху України в особі Регіонального структурного підрозділу Київського районного центру «Київцентраеро» виконало вимоги ухвали суду 05.02.2020, усунувши зазначені в ухвалі недоліки.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.03.2020 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, (висновки експертів і заяви свідків), що підтверджують заперечення проти позову протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

20.03.2020 відповідач надіслав до суду електронною поштою відзив від 19.03.2020 №337/02-01 на позовну заяву, у якому у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі, оскільки позивач обрав неналежний спосіб захисту в частині визнання нікчемними додаткових угод до договору. Крім того, нікчемність правочину передбачає реституцію, а це означає, що повинно вирішитись питання про повернення позивачем об`ємів природного газу, який він отримав від відповідача за додатковими угодами. Звертає увагу суду на те, що позивач просить визнати нікчемними дві додаткові угоди з 11, якими вносились зміни до пункту 4.2 договору, незважаючи на те, що інші 9 були підписані за подібних умов і 2 з них зменшували ціну на природний газ. В рамках підписаних додаткових угод позивач та відповідач у повній мірі виконали вимоги закону та умови договору. відзив прийнятий судом до розгляду.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 24.03.2020 підготовче засідання відкладено до 07.04.2020.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 07.04.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.05.2020.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 12.05.2020 розгляд справи відкладено до 03.06.2020.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03.06.2020 розгляд справи відкладено до 28.07.2020.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, суд

ВСТАНОВИВ:

08.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» (постачальником відповідач у справі), в особі директора Наливайко Я.Ю., яка діє на підставі Статуту, та Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (споживачем позивач по справі), в особі директора РСП «Київцентраеро» Украероруху Красницького С.М., який діє на підставі довіреності №1.23-18 від 01.04.2015 було укладено договір постачання природного газу №170900 від (далі договір, а.с. 14-21).

Згідно з пунктом 1.1. договору постачальник зобов`язався передати у власність споживача природний газ (далі - газ), а споживач зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до пункту 2.1 договору річний плановий обсяг постачання газу - 1190 тис. куб.м.

Пунктом 4.2 договору закріплено, що ціна за 1000 куб.м природного газу становить 6655,00 грн, ПДВ - 1331,00 грн (20 %), всього з ПДВ 7986,00 грн. Загальна вартість природного газу, який постачальник зобов`язується передати споживачу по даному договору визначається загальною вартістю об`ємів поставленого природного газу за місяць на підставі актів приймання-передачі та на момент укладання даного договору складає 7919450,00 грн, крім того ПДВ 20 % - 1583890,00 грн. Всього загальна вартість договору з ПДВ складає 9 503 340,00 грн.

У пункті 4.3 договору передбачено, що ціна, яка зазначена у пункті 4.1 договору, може змінюватись протягом дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору, з урахуванням правових вимог статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 №922-VІІІ (із змінами).

Згідно з пунктом 5.1 договору розрахунки за поставлений газ здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника по факту постачання газу, на підставі актів приймання-передачі, підписаних сторонами, але не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки.

У пункті 5.4 договору передбачено, що акт про коригування визнається сторонами на дату реєстрації розрахунку коригування в ЄРПН відповідною стороною і з такої дати є підставою для коригування розрахунків за договором.

Згідно з пунктом 9.1 договору, договір діє з моменту укладання до повного виконання усіх його умов, а в частині поставки газу з 01.12.2017.

Відповідно до пункту 9.4 договору усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються їх печатками. Істотні умови договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків визначених у статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 №922-VІІІ (із змінами).

Протягом дії договору до нього вносились зміни шляхом укладання чотирнадцяти додаткових угод, яким змінювалися умови договору, зокрема, в частині зміни (зменшення чи збільшення) ціни товару, у тому числі:

18.12.2017 укладено додаткову угоду за №2/2017 (Т.1, а.с. 23), за умовами якої внесено зміни до пункту 4.2 договору та викладено у новій редакції: ціна за 1000 куб.м природного газу становить 8052,55 грн, ПДВ 1610,51 грн (20 %), всього з ПДВ 9663,06 грн. Загальна вартість природного газу, який постачальник зобов`язується передати споживачу по даному договору визначається загальною вартістю об`ємів поставленого природного газу за місяць на підставі актів приймання-передачі та на момент укладання даного договору складає 7 919 450,00 грн, крім того ПДВ 20 % - 1583890,00 грн. Всього загальна вартість договору з ПДВ складає 9 503 340,00 грн. Решта умов договору залишається без змін. У пункті 4 додаткової угоди за №2/2017 зазначено, що дана додаткова угода є невід`ємною частиною договору і набирає чинності з 01.12.2017.

23.01.2018 укладено додаткову угоду за №3/2018 (Т. 1, а.с. 23), за умовами якої внесено зміни до пункту 4.2 договору та викладено у новій редакції: ціна за 1000 куб.м природного газу становить 8857,50 грн, ПДВ 1771,50 грн (20 %), всього з ПДВ 10629,00 грн. Загальна вартість природного газу, який постачальник зобов`язується передати споживачу по даному договору визначається загальною вартістю об`ємів поставленого природного газу за місяць на підставі актів приймання-передачі та на момент укладання даного договору складає 7919450,00 грн, крім того ПДВ 20 % - 1583890,00 грн. Всього загальна вартість договору з ПДВ складає 9 503 340,00 грн. Решта умов договору залишається без змін. У пункті 4 додаткової угоди за №3/2018 зазначено, що дана додаткова угода є невід`ємною частиною договору і набирає чинності з 01.01.2018.

На виконання умов договору постачальник передав позивачу природній газ, що підтверджується актами приймання передачі, які підписані уповноваженими представниками сторін договору:

Акт №РН-002701 приймання-передачі природного газу від 31.12.2017 на суму 1020622,06 грн (Т.1, а.с. 35);

Акт №РН-0000160 приймання-передачі природного газу від 31.01.2018 на суму 1443864,62 грн (Т.1, а.с. 36);

Акт №РН-0000425 приймання-передачі природного газу від 28.02.2018 на суму 1299879,48 грн (Т.1, а.с. 37);

Акт №РН-0000885 приймання-передачі природного газу від 31.03.2018 на суму 1113597,00 грн (Т.1, а.с. 38);

Акт №РН-0001151 приймання-передачі природного газу від 30.04.2018 на суму 168976,57 грн (Т.1, а.с. 39);

Акт №РН-0001394 приймання-передачі природного газу від 31.05.2018 на суму 83829,97 грн (Т.1, а.с. 40);

Акт №РН-0001602 приймання-передачі природного газу від 30.06.2018 на суму 79056,00 грн (Т.1, а.с. 41);

Акт №РН-0001787 приймання-передачі природного газу від 31.07.2018 на суму 79326,00 грн (Т.1, а.с. 42);

Акт №РН-0001946 приймання-передачі природного газу від 31.08.2018 на суму 77616,02 грн (Т.1, а.с. 43);

Акт №РН-0002102 приймання-передачі природного газу від 30.09.2018 на суму 93078,73 грн (Т.1, а.с. 44);

Акт №РН-0002307 приймання-передачі природного газу від 31.10.2018 на суму 362760,90 грн (Т.1, а.с. 45);

Акт №РН-0002542 приймання-передачі природного газу від 30.11.2018 на суму 1613008,56 грн (Т.1, а.с. 46).

Всього на суму 7435615,91 грн.

Позивач повністю розрахувався за поставлений газ, що підтверджується представниками сторін у судовому засіданні та платіжними документами: №451 від 19.01.2018 на суму 1020622,06 грн (Т.1, а.с. 47); №961 від 09.02.2018 на суму 14403864,62 грн (Т.1, а.с. 48); №1578 від 07.03.2018 на суму 1299879,48 грн (Т.1, а.с. 49); №2386 від 13.04.2018 на суму 1113597,00 грн (Т.1, а.с. 50); №3033 від 08.05.2018 на суму 168976,57 грн (Т.1, а.с. 51); №4006 від 14.06.2018 на суму 83829,97 грн (Т.1, а.с. 52); №4628 від 10.07.2018 на суму 79056,00 грн (Т.1, а.с. 53); №5452 від 09.08.2018 на суму 79326,00 грн (Т.1, а.с. 54); №6241 від 12.09.2018 на суму 77616,02 грн (Т.1, а.с. 55); №6980 від 09.10.2018 на суму 93078,73 грн (Т.1, а.с. 56); №7818 від 09.11.2018 на суму 362760,90 грн (Т.1, а.с. 57); №8535 від 06.12.2018 на суму 1613008,56 грн (Т.1, а.с. 58).

На підтвердження проведення поставки та розрахунків, що здійснювалися між позивачем та відповідачем, міс сторонами за договором складено Акт звірки взаєморозрахунків за 2018 рік (Т.1, а.с. 60).

Відповідно до пункту 6.4 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на II квартал 2019 року (в частині інспектувань) проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Державного підприємства обслуговування повітряного руху України за період з 01.01.2016 до 31.03.2019.

За результатами ревізії було складено акт №06-21/20 від 15.07.2019 (Т.1, а.с. 88-157), згідно з яким були встановлені порушення фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» за договором постачання природного газу №170900 від 08.11.2017 (далі договір, а.с. 14-21), який укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» та Державним підприємством обслуговування повітряного руху України.

У акті перевірки зазначено, що договір було укладено відповідно до вимог положень Закону України «Про публічні закупівлі».

У Акті зазначено, що згідно з пунктом 9.5 договору та відповідно до пункту 5 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (із змінами) дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

У Акті вказано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» в порушення укладеного договору збільшувало ціну за поставлений газ. Зміни до договору у частині зміни ціни за одиницю товару здійснювались на підставі звернення постачальника газу - відповідача із посиланням на зміни вартості газу у відповідному періоді на сайті НАК «Нафтогаз України» На сайті НАК «Нафтогаз України», на який посилається відповідач, розміщено прейскурант цін на природний газ у відповідному періоді, за якими здійснюється реалізація природного газу від НАК «Нафтогаз України» стороннім суб`єктам господарювання, в залежності від напрямків їх господарювання. Документи, які підтверджують коливання ціни природного газу на зазначеному сайті НАК «Нафтогаз України», відсутні. Отже, постачальник порушив умови укладеного договору в частині збільшення ціни за поставлений газ, оскільки, відповідно до частини 2 статті 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах установлених договором або законом. А згідно з частиною 3 статті 632 Цивільного кодексу України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

У акті зазначено, що у зв`язку із безпідставним збільшенням вартості товару за оспорюваними додатковими угодами №2/2017 від 18.12.2017 та №3/2018 від 23.01.2018 Державним підприємством обслуговування повітряного руху України зайво сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ» грошові кошти за договором на загальну суму 139317,46 грн з ПДВ та зобов`язано державне підприємство вжити дії щодо усунення вказаного порушення.

01.10.2019 позивач направив відповідачу претензію №4.4.1-04/1077/19 з вимогою повернути позивачу 139 317,46 грн зайво сплачені кошти за спожитий природний газ через укладення оспорюваних додаткових угод та попереджено про звернення до суду у випадку невиконання вимог даної претензії (Т.1, а.с. 195-196).

Листом від 09.10.2019 №14/031-19 відповідач повідомив позивача, що оскільки у відповідні місяці відбулось подорожчання природного газу, відповідачем було обґрунтовано надіслано листи щодо укладення відповідних додаткових угод з підтвердженням офіційним документом висновком Торгово-промислової палати, який є обов`язковим до застосування на всій території України при наявності коливання ціни на ринку природного газу. На даний час природний газ поставлено, оплата газу відповідно договірним домовленостям оплачена, договірні відносини припинились, договір виконано в повному обсязі. Крім того, відповідач не має підстав вважати лист позивача як претензію, оскільки надіслана претензія не містить розрахунку суми претензії, а саме відсутні математичні розрахунки, в результаті яких розрахована сума 139317,746 грн, що зазначена як збитки (Т.1, а.с. 197-198).

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача коштів, які були сплачені ним за договірними зобов`язаннями та які, на думку, позивача є такими які сплачені безпідставно, оскільки зміни до зобов`язань є нікчемними.

Відповідно до статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Зміст договору, що укладається на підставі державного замовлення, повинен відповідати цьому замовленню.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У статті 180 цього Кодексу визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Закон України «Про публічні закупівлі» установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави.

Відповідно до частини 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури.

Як свідчать матеріали справи та підтверджено сторонами спірний договір був укладений за результатами проведеної процедури закупівлі за державні кошти згідно із Законом України «Про публічні закупівлі». Позивач підписав договір про постачання природного газу відповідно до вимог тендерної документації та не відмовився від визначених замовником у тендерній документації умов договору. Отже, укладаючи договір про постачання природного газу та додаткові угоди до нього, його сторони прийняли та погодились на усі його істотні умови, у тому числі щодо ціни договору, її виду та порядку внесення до неї змін. Тобто, у договорі сторони передбачили умови та порядок визначення та зміни ціни договору про постачання природного газу.

Статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно із частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За приписами статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, нікчемний правочин є недійсним через невідповідність вимогам закону, незалежно від визнання його таким.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Майже аналогічний за змістом перелік способів захисту передбачений у частині другій статті 20 Господарського кодексу України.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Велика Палата Верховного Суду також погоджується з висновками, які викладені у постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у справі №6-308цс16, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі №369/2770/16-ц і від 7 листопада 2018 року у справі №357/3394/16-ц щодо того, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Водночас Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом (постанова ВП ВС від 04 06 2019 у справі №916/3156/17).

Враховуючи вищезазначене, визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Щодо вимоги позивача про стягнення грошових коштів, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі; узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); - зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни: зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини п`ятої цієї статті.

З аналізу зазначених положень Закону України «Про публічні закупівлі» слідує те, що вони є спеціальними нормами, які визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, різновидом яких є тендерні закупівлі, та повинні застосовуватися переважно щодо норм Цивільного кодексу України (статті 651) та Господарського кодексу України (стаття 188), які визначають загальну процедуру внесення змін до договору. Відтак, якщо спеціальною нормою права (частиною 4 статті 36 Закону) заборонено укладення умов договору про публічні закупівлі, які відрізняються від умов тендерної пропозиції, та заборонено вносити зміни до договору, окрім певного переліку таких змін.

Відповідно до пункту 7 частини 4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових коригувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю у випадках, встановлених пунктом 7 частини четвертої статті 36 Закону, може відбуватись виключно у разі, якщо договором про закупівлю передбачений відповідний порядок зміни ціни.

Відповідно до пункту 4.3 договору ціна, зазначена в пункті 4.1 договору може змінюватися протягом дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору, з урахуванням вимог статті 36 Закону України Про публічні закупівлі» (із змінами)

Пунктом 9.4 договору передбачено, що усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються їх печатками. Істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків визначених у статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (із змінами).

Як було зазначено вище, між сторонами договору було укладено 14 додаткових угод, у тому числі спірні №2/2017 від 18.12.2017 та №3/2017, за умовами яких збільшено ціну газу за 1000 кубічних метрів природного газу.

Водночас, у пункті 4.2 договору зазначено, що загальна вартість природного газу, який постачальник зобов`язується передати споживачу по даному договору визначається загальною вартістю об`ємів поставленого природного газу за місяць на підставі актів приймання-передачі та на момент укладання даного договору складає 7919450,00 грн, крім того ПДВ 20 % - 1583890,00 грн, а всього 9 503 340,00 грн. При цьому судом встановлено, що загальна вартість отриманого позивачем товару становить 7 435 615,91 грн, що свідчить, що істотна умова ціна договору, змінена (збільшена) не була.

Щодо посилання позивача на положення частин 1 - 3 статті 632 Цивільного кодексу України, якими визначено, що зміна ціни у договорі після його виконання не допускається, то суд зазначає таке. Відповідно до частини 7 статті 180 Господарського кодексу України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше.

Вищевказані додаткові угоди були підписані сторонами договору під час його дії, без зауважень та у відповідності до визначеного у договорі порядку. Згідно з умовами спірних угод строк їх дії прямо зазначено у їх змісті, що узгоджується з нормою частини 7 статті 180 Господарського кодексу України та не є порушенням.

Отже, твердження відносно того, що відповідач порушив умови укладеного договору в частині збільшення ціни за поставлений природний газ, не підтверджені належними доказами, оскільки умовами договору передбачена можливість внесення змін у договір, у томі числі в частині зміни вартості товару після його підписання до виконання зобов`язань у випадках, визначених у статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до статей 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підставі викладеного суд вважає, що позивачем не доведено свої вимоги щодо стягнення коштів та застосовано невірний спосіб захисту щодо вимоги про визнання нікчемними додаткових угод, відтак суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, сплачений позивачем за подання позову судовий збір покладається на позивача та йому не відшкодовується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене 07.08.2020.

Суддя О.І.Кучеренко