УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

05.08.2020Справа № 910/11309/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМО Україна"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО"

Про стягнення 2 591 081, 77 грн

Суддя Бондаренко-Легких Г.П.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМО Україна" 29.07.2020 звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІППО" про стягнення 2 591 081, 77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням з боку відповідача його зобов`язань за договором поставки № 201218-09/18 від 20.12.2018 в частині своєчасної оплати поставленої продукції. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача 2 591 081, 77 грн основного боргу.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах заявлених позовних вимог в розмірі 2 591 081, 77 грн.

Подана позивачем заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідач вважає що цей позов потребує забезпечення, зважаючи на істотний розмір заборгованості, а також на ряд інших обставин, які свідчать про ймовірну неможливість виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Серед таких підстав позивач зазначає ті обставини, що на даний час Товариство з обмеженою відповідальністю «ГІППО» є відповідачем (боржником) у багатьох справах, лише з початку 2020 року Господарським судом відкрито 55 проваджень (в заяві позивач наводить номери справ), що відповідно до інформації з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо відповідача відсутня інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ТОВ «ГІППО» та що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних - осіб підприємців та громадських формувань, розмір статутного капіталу відповідача становить 18 500, 00 грн. Також позивач зазначає, що саме ці аргументи стали підставами для застосування заходів забезпечення позову Північним апеляційним господарським судом 27.05.2020 по справі № 910/923/20.

До заяви заявником додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо відповідача від 06.06.2020, роздруківку щодо відповідача з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних - осіб підприємців та громадських формувань та платіжне доручення № 5069 від 27.07.2020. Жодних інших доказів до заяви про вжиття заходів до забезпечення позову не додано.

Господарський суд, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМО Україна" про забезпечення позову та дослідивши додані до неї документи, дійшов висновку про відмову в її задоволенні з нижчевикладених підстав.

Так, відповідно до положень ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як передбачено в п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб та заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання. Отже, чинне законодавство України передбачає можливість вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет спору та заборони іншим особам вчиняти певні дії щодо предмету спору.

У пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 3 зазначеної постанови достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявник на підтвердження доводів викладених в його заяві не надав суду жодного доказу на підтвердження необхідності застосування у даній справі заходів до забезпечення позову, до заяви було додано лише інформацію що міститься в державних реєстрах щодо відповідача, вказано інформацію про наявність судових проваджень, в яких ТОВ «ГІППО» виступає відповідачем та зроблено посилання на забезпечення позову в іншій справі, хоча і стосовного того самого відповідача. Проте, ці обставини не свідчать про необхідність застосування у даній справі заходів до забезпечення позову, і могли бути відомі позивачу при укладанні договору та здійсненні поставок товару за договором. А обставини наявності відкритих судових проваджень щодо відповідача самі по собі не свідчать про можливість в майбутньому істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Відповідно до положень ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч. 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Поданими заявником доказами не підтверджено та необґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову. Обставини забезпечення позову в іншій справі (з вимогами до того самого відповідача) не є доказами вчинення відповідачем у даній справі дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, відсутності у відповідача грошових коштів та наявності відкритих щодо відповідача виконавчих проваджень. З огляду на відсутність будь - яких доказів у даній справі які б свідчили, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, відповідні твердження позивача є нічим іншим, як припущеннями.

При цьому суд зазначає, що із матеріалів справи вбачається, що поставки товару за договором здійснювалися в період з 15.01.2019 по 25.05.2020 (тобто поставки здійснювалися по кінець травня цього року), що відповідач регулярно здійснював часткові оплати за товар у вказаний період, зокрема, остання оплата здійснена відповідачем 10.07.2020 в розмірі 80 871, 27, 00 грн та що загалом за договором відповідачу було поставлено товару на 17 490 310, 14 грн, а оплачено відповідачем на 14 899 228, 37 грн. Вказані обставини на переконання суду не свідчать про злісне ухилення відповідача від виконання його зобов`язань за договором, а також про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду у справі.

Отже, заявником не наведено суду обґрунтованих підстав, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів позивача без вжиття відповідних заходів, не надано суду відповідних належних доказів, також з матеріалів заяви судом не встановлено обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 136, 137, 139, 140, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМО Україна" про забезпечення позову відмовити.

2. Згідно ч. 1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили після її підписання та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких