РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.08.2020Справа № 910/3758/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертул+"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення заборгованості 965 668,89 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтертул+" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) про стягнення 965668,89 грн, з яких: 961477,80 грн - заборгованість за договором, 135,19 - пеня, 4055,90 грн - 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №ПЗ/П-181591/НЮ від 23.10.2018.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 18.03.2020 зазначену позовну заяву залишив без руху, встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

23.04.2020 надійшла заява про усунення недоліків, допущених при поданні до суду позову.

Враховуючи, що позивачем було усунуто недоліки, допущені при поданні до суду позову, позовна заява відповідає вимогам, викладеним у ст.ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/3758/20, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

07.05.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач зазначає про оплату відповідачем основної суми заборгованості у розмірі 961477,80 грн та просить суд стягнути з відповідача 4 055,90 грн - 3% річних та 135,19 грн - пені.

У відповідності до ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Розглянувши заяву позивача про зменшення позовних вимог з урахуванням зазначених пояснень, судом прийнято до розгляду заяву про зменшення позовних вимог, у зв`язку із чим має місце нова ціна позову: 4 055,90 грн - 3% річних та 135,19 грн - пені.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Про розгляд даної справи відповідач був повідомлений ухвалою суду від 27.04.2020, направленою на адресу місцезнаходження відповідача, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №329.

Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

13.08.2019 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі структурного підрозділу «Служба локомотивного господарства» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтертул+" (постачальником) укладено договір поставки №ПР/НХ-19464/НЮ, відповідно до п.п. 1.1 предметом договору є поставка постачальником покупцю електрощітки згідно зі специфікацією № 1 (додаток №1). Рік виготовлення 2018-2019.

26.12.2019 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі структурного підрозділу «Служба локомотивного господарства» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» (покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтертул+" (постачальником) укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки №ПР/НХ-19464/НЮ, згідно із якою сторони дійшли згоди, що предметом договору є поставка постачальником покупцю запасних частин до електровозів ВЛ (далі - товар) згідно зі специфікаціями № 1, №2 (додатки № 1, N2). Роки виготовлення 2018-2020.» Найменування та кількість товару зазначені у специфікаціях № 1, №2 (додатки № 1, №2).

У відповідності до п. 4.1 та 4.3. договору товар повинен бути поставлений постачальником не пізніше 60 робочих днів від дня відправлення покупцем письмової рознарядки (підтвердженням відправлення постачальнику є касовий чек та опис поштового відділення) та відсканованому вигляді з обов`язковим накладенням ЕЦП керівника підрозділу, відповідального за укладання договору на електронну адресу постачальника ) з електронної адреси покупця І.Koroviifaldp.uz.gov.ua. Дати відправлення засобами поштового зв`язку та електронною поштою повніші співпадати.

Поставка товару проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності покупця до приймання товару.

Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання- передачі товару (п. 4.5. договору).

Постачальник передає у власність покупцю товар, а покупець сплачує товар, визначений кількості та за цінами, які зазначені у специфікаціях №1, №2 (додатки №1, №2), що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною, на умовах поставки на склад покупця DD (INCOTERMS у редакції 2010 року) (п. 6.1. договору в редакції додаткової угоди № 1).

Згідно із п. 5.2. договору (у редакції додаткової угоди № 1) загальна сума договору складає 1 944 756,00 грн., з урахуванням ПДВ 20% 324 126,00 грн.

Відповідно до п. 6.3. договору, розрахунок за поставлений товар здійснюється таким чином: 100% перерахуванням грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Покупець здійснює оплату поставленого товару після пред`явлення постачальником рахунка-фактури на оплату товар) протягом 20 банківських днів з дати поставки, але не раніше реєстрації податкової накладної. Оплата за кожну партію поставленого товару по даному договору проводиться покупцем при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої відповідно до вимог чинного законодавства України в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання -передачі товару (п. 6.4 договору).

Відповідно до 9.3.1 договору на постачальника покладено обов`язок забезпечити поставку товару та в повному обсязі у відповідності до умов даного договору.

Згідно із п. 9.1.1 договору покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість поставленого товару у відповідності до розділу 6 даного договору.

Згідно із п. 10.2 договору покупець за даним договором несе таку відповідальність; сторони відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України встановили, що розмір відповідальності покупця за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим договором становить 0,1 (нуль цілих одна десята) процента річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим договором .

В додатку №1 до договору (Специфікація №1) сторони погодили найменування товару, код товару за класифікатором, ГОСТ, кількість, ціну товару.

Термін дії договору з моменту його підписання сторонами і до 30.04.2020 (п. 14.1. договору в редакції додаткової угоди № 1).

На виконання умов договору позивач у період з 23.12.2019 по 04.01.2020 на підставі видаткових накладних №19 від 02.12.2019, №27 від 13.12.2019, №26 від 13.12.2019 поставив Регіональній філії «Придніпровська залізниця» структурного підрозділу «Служба локомотивного господарства» товар на загальну суму 961 477,80 грн.

Як вбачається з пояснень позивача у заяві про зменшення позовних вимог, відповідачем здійснено оплату вартості поставленого позивачем товару в повному обсязі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги (з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) позивач посилається на те, що відповідачем допущено прострочення виконання грошового зобов`язання за договором поставки №ПР/НХ-19464/НЮ від 13.08.2019) в частині порушенням обумовлених сторонами в договорі строків оплати вартості поставленого позивачем товару, у зв`язку з чим, позивачем було здійснено нарахування відповідачу пені у розмірі 135,19 грн та 3% річних у розмірі 4 055,90 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як підтверджено матеріалами справи, на виконання умов договору позивач у період з 23.12.2019 по 04.01.2020 на підставі видаткових накладних №19 від 02.12.2019, №27 від 13.12.2019, №26 від 13.12.2019 поставив Регіональній філії «Придніпровська залізниця» структурного підрозділу «Служба локомотивного господарства» товар на загальну суму 961 477,80 грн.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В пункті 6.4. договору сторони погодили, що покупець здійснює оплату поставленого товару після пред`явлення постачальником рахунка-фактури на оплату товар) протягом 20 банківських днів з дати поставки, але не раніше реєстрації податкової накладної. Оплата за кожну партію поставленого товару по даному договору проводиться покупцем при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої відповідно до вимог чинного законодавства України в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання -передачі товару.

При цьому, слід зазначити, що пунктом 7.1. договору встановлено, що прийом товару здійснюється покупцем у відповідності з Інструкцією №П-6 від 15.06.65 "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості" та Інструкцію №П-7 від 25.04.66 "Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості" при наявності товарно-супровідних документів: товарно-транспортної накладної, рахунку-фактури, податкової накладної, видаткової накладної на кожну партію товару та документів якості на поставлений товар.

Таким чином, під час приймання товару відповідач (уповноважена особа відповідача) засвідчили факт отримання товарно-супровідних документів, передбачених пунктами 6.4. та 7.1. договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними: №Р19 від 02.12.2019, №Р26 від 13.12.2019.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

За доводами позивача, відповідачем здійснено оплату вартості поставленого позивачем товару в повному обсязі. Проте, за обґрунтуваннями позивача оплата поставленого відповідачем товару здійснена з порушення встановлених у договорі строків.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оцінюючи наявні в матеріалах докази, з огляду на умови договору, враховуючи обґрунтування позивача, судом встановлено наступне.

Так, у відповідності до умов пункту 6.4. договору сторони погодили, що відповідач здійснює оплату поставленого товару після пред`явлення позивачем рахунка-фактури на оплату товар) протягом 20 банківських днів з дати поставки, але не раніше реєстрації податкової накладної. Оплата за кожну партію поставленого товару по даному договору проводиться покупцем при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої відповідно до вимог чинного законодавства України в Єдиному державному реєстрі податкових накладних. Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами акту приймання -передачі товару.

Тобто, строк оплати товару безпосередньо пов`язаний з реєстрацією позивачем податкової накладної.

Як встановлено судом вище, позивач поставив товар відповідачу 02.12.2019 згідно видаткової накладної № 19, 13.12.2019 згідно видаткової накладної № 27, 13.12.2019 згідно видаткової накладної № 26, проте у матеріалах справи відсутні докази реєстрації позивачем податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із п. 10.2. договору покупець за даним договором несе таку відповідальність; сторони відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України встановили, що розмір відповідальності покупця за прострочення виконання грошового зобов`язання за цим договором становить 0,1 (нуль цілих одна десята) процента річних від простроченої суми грошових зобов`язань за цим договором .

Як заначено судом, позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог на суму 961477,80 грн, яку суд прийняв до розгляду, а отже сума позовних вимог складає: 4 055,90 грн - 3% річних та 135,19 грн - пені.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано доказів реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, приймаючи до уваги що оплата поставленого товару здійснюється не раніше реєстрації податкових накладних, а позивачем не надано доказів оплати відповідачем боргу у розмірі 961477,80 грн, у зв`язку з чим не вбачається можливим встановити період прострочення оплати боргу, а тому суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами прострочення відповідачем оплати поставленого товару, як підставу для нарахування відсотків річних за порушення виконання грошового зобов`язання на підставі п. 10.2 договору.

Щодо вимоги про стягнення пені у сумі 135,19 грн, то суду зазначає наступне.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Частиною 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором

В пункті 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" роз`яснено, що якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Судом встановлено, що договором та Специфікацією відповідальність відповідача за порушення строків виконання грошового зобов`язання (оплата за поставлений товар) у вигляді пені, не передбачена.

При цьому, з огляду на характер правовідносин, які склались між сторонами, відповідальність у вигляді пені за порушення строків оплати поставки товару не передбачена певними законодавчими актами.

Оскільки, сторони укладаючи договір не погодили відповідальність відповідача за порушення строків виконання грошового зобов`язання у вигляді пені, а також не надання позивачем доказів реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, то вимоги про стягнення пені у сумі 135,19 грн задоволенню не підлягають.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтертул+" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 135,19 - пеня, 4055,90 грн - 3 % річних.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України в частині 62,87 грн покладається на позивача.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 11.08.2020

Суддя О.В. Гулевець