ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2020 справа № 914/2455/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Муравець О.М.,

розглянувши матеріали справи за позовом: Львівського комунального підприємства "Залізничнетеплоенерго", м. Львів

до відповідача: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз", м. Львів

про: витребування майна із чужого незаконного володіння

В судове засідання представники:

від позивача: Посікіра Р.Р. - ордер, виданий адвокатським бюро «Романа Посікіри» за № 1012455 від 15.01.2020 р.

від відповідача: Бандирський А.С. - адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 001219, довіреність за № 007.1ДР-285-1219 від 27.12.2019 р.

ВСТАНОВИВ:

Суть справи: 27.11.2019 р. Львівське комунальне підприємство "Залізничнетеплоенерго" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.12.2019 року відкрито провадження у справі №914/2455/19 за правилами загального позовного провадження та підготовче судове засідання призначено на 18.12.2019 р.

18.12.2019 р., у зв`язку з неявкою в судове засідання представника позивача та представника відповідача, ухвалою викликом Господарського суду Львівської області підготовче засідання відкладено на 15.01.2020 р.

08.01.2020 р. відповідач подав на електронну адресу суду відзив на позовну заяву за № 790007.2-СК-39-0120 від 03.01.2020 р. (за вхідн. № 400/20 від 08.01.2020 р.), а також заяву № б/н від 03.01.2020 р. про поновлення процесуального строку для подачі відзиву відповідачем. 09.01.2020 р. представник відповідача подав аналогічний відзив за № 790007.2-СК-39-0120 від 03.01.2020 р. через канцелярію суду Господарського суду Л/о за вхідн. № 545/20, а також заяву № б/н від 03.01.2020 р. про поновлення процесуального строку для подачі відзиву відповідачем.

15.01.2020 р. в судовому засіданні, відповідно до ст. 216 ГПК України, оголошено перерву до 29.01.2020 р. В судовому засіданні судом поновлено строк для подачі відзиву відповідачем, долучення даного відзиву до матеріалів справи та для надання можливості позивачу подати відповідь на відзив.

29.01.2020 р. представником позивача за вх.№ 5282/20 подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів надання професійної правничої допомоги адвокатом із додатками, вказаними в даному клопотанні.

Ухвалою від 29.01.2020 року задоволено клопотання представника відповідача за вх. № 244/20 від 29.01.2020 року та продовжено строк підготовчого провадження у справі № 914/2455/19 на 30 днів за ініціативою відповідача. У підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до12.02.2020 р.

Ухвалою викликом Господарського суду Львівської області від 12.02.2020 р. підготовче засідання відкладено на 26.02.2020 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу №914/2455/19 до судового розгляду по суті на 11.03.2020 року.

11.03.2020 р. в судовому засіданні, відповідно до ст. 216 ГПК України, оголошено перерву до 23.03.2020 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.03.2020 року розгляд справи по суті відкладено на 06.04.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.04.2020 р. розгляд справи по суті відкладено на 20.05.2020 р.

06.04.2020 р. представником позивача подано на адресу суду заяву від 03.04.2020 р. про стягнення судових витрат, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 49 500,00 грн. витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 914/2455/19 в суді першої інстанції. До вказаної заяви позивачем долучено до матеріалів справи копію акту № 1 приймання-передачі наданих послуг за договором № 424-12 від 23.12.2019 р.

20.05.2020 р. представником відповідача подано на електронну адресу суду клопотання б/н від 19.05.2020 р. про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката (за вх.№ 18071/20), відповідно до якого представник відповідача просить суд в разі прийняття судом рішення про задоволення позову у справі № 914/2455/19 зменшити розмір витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката до 5 000,00 грн.

Ухвалою-викликом Господарського суду Львівської області від 20.05.2020 р. судове засідання з розгляду справи по суті відкладено на 17.06.2020 р.

26.05.2020 р. представником позивача подано на адресу суду заяву від 20.05.2020 р. (за вх.№ 18457/20) про стягнення судових витрат, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 49 500,00 грн. витрат на правову допомогу, пов`язаних із розглядом справи в суді першої інстанції.

Також 26.05.2020 р. представником позивача подано на електронну адресу суду за вх.№ 18518/20 пояснення до клопотання про зменшення судових витрат із долученими додатками, в якому представник позивача просить залишити без розгляду клопотання відповідача від 19.05.2020 р. про зменшення витрат на правову допомогу, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

16.06.2020 р. представником відповідача за вх.№ 19766/20 подано заперечення на пояснення представника ЛКП "Залізничнетеплоенерго" від 26.05.2020 р. про зменшення судових витрат.

Ухвалою-викликом Господарського суду Львівської області від 17.06.2020 р. судове засідання з розгляду справи по суті відкладено на 01.07.2020 р.

Ухвалою-викликом Господарського суду Львівської області від 01.07.2020 р. судове засідання з розгляду справи по суті відкладено на 05.08.2020 р.

05.08.2020 р. представник позивача в судове засідання з розгляду справи по суті з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях, наданих в судовому засіданні, просив суд позов задоволити повністю, а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. та 49 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

05.08.2020 р. представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті з`явився, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та поясненнях, наданих в судовому засіданні, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю, а у випадку прийняття судом рішення про задоволення позову у справі № 914/2455/19 зменшити розмір витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката до 5 000,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст. 81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору, суд вважає за можливе ухвалити рішення в цій справі.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 05.08.2020 р., відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що у власності позивача знаходились лічильники призначені для комерційного обліку газу - лічильник газу G 250 ЛГ-К-ЕХ-100-1/20-0,63-1 державний реєстр У 666-09 заводський номер 13329, лічильник газу G 250 ЛГ-К-ЕХ-100-1/20-0,63-1 державний реєстр У 666-09 заводський номер 13330, лічильник газу ЛГ-К-200-1000-0,63-1 заводський номер 5431, лічильник газу ЛГ-К-150-650-0,63-01заводський номер 4594, лічильник газу ЛГ-К-200-1000-1,6-01-Ех заводський номер 5433. У 2018 році за результатами перевірок технічного стану вказаних засобів вимірювальної техніки (ЗВТ) відповідачем було складено акти про порушення та вжито до позивача оперативних-господарських санкцій на загальну суму 51 832 149,85 грн. Позивач вказані дії та рішення відповідача оскаржив до господарського суду подавши відповідні позови. За результатами розгляду позовів, господарський суд Львівської області рішенням від 26.12.2018 року у справі № 914/1604/18, рішенням від 11.07.2019 року у справі № 914/935/18, рішенням від 16.07.2019 року у справі № 914934/18 визнав недійсними рішення відповідача про задоволення актів про порушення та скасував вжиті відповідачем оперативні-господарські санкції, а ухвалою від 24.07.2019 року у справі № 914/1605/18 закрив провадження у справі, оскільки в ході розгляду даної справи відповідач визнав відсутність з боку позивача порушень та самостійно скасував прийняте ним рішення про задоволення акту про порушення та вжиття оперативно-господарської санкції на суму 17 225 146,90 грн. Позивач неодноразово письмово звертався до відповідача з проханням повернути вилучені ним лічильники, однак відповідачем такі звернення залишенні без відповіді.

Станом на дату подання позовної заяви, належні позивачу лічильники відповідач зберігає у себе в Сервісному центрі АТ «Львівгаз» та відмовляється їх повертати навіть попри наявність завершених ініційованих ним експертиз та судових рішень. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється повернути належне позивачу майно, останній з метою захисту своїх прав власника звернувся до господарського суду Львівської області з позовом до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння. На підставі наведеного, позивач просить суд витребувати від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» лічильник газу G 250 ЛГ-К-ЕХ-100-1/20-0,63-1 державний реєстр У 666-09 заводський номер 13329, лічильник газу G 250 ЛГ-К-ЕХ-100-1/20-0,63-1 державний реєстр У 666-09 заводський номер 13330, лічильник газу ЛГ-К-200-1000-0,63-1 заводський номер 5431, лічильник газу ЛГ-К-150-650-0,63-01 заводський номер 4594, лічильник газу ЛГ-К-200-1000-1,6-01-Ех заводський номер 5433 та повернути Львівському комунальному підприємству «Залізничнетеплоенерго». Також позивач просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» судовий збір в сумі 1 921,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 49 500,00 грн. із підстав, викладених у позовній заяві, заяві про стягнення судових витрат, поясненні до клопотання про зменшення судових витрат та наданих усних поясненнях в судових засіданнях. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги № 424-12 від 23.12.2019 р., який укладений між ЛКП «Залізничнетеплоенерго» та Адвокатським бюро «Романа Посікіри»; платіжне доручення № 5651 від 26.12.2019 р. на суму 49 500,00 грн. про сплату гонорару за надання професійної правничої допомоги; ордер на надання правничої(правової) допомоги серії ВС № 1012455, який виданий Адвокатським бюро «Романа Посікіри».

Правова позиція відповідача.

08.01.2020 р. відповідач подав на електронну адресу суду відзив на позовну заяву за № 790007.2-СК-39-0120 від 03.01.2020 р. (за вхідн. № 400/20 від 08.01.2020 р.), а також заяву № б/н від 03.01.2020 р. про поновлення процесуального строку для подачі відзиву відповідачем. 09.01.2020 р. представник відповідача подав аналогічний відзив за № 790007.2-СК-39-0120 від 03.01.2020 р. через канцелярію суду Господарського суду Л/о за вхідн. № 545/20, а також заяву № б/н від 03.01.2020 р. про поновлення процесуального строку для подачі відзиву відповідачем. Як вбачається з поданого відзиву, відповідач вказує на те, що позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами право власності на лічильники газу, які позивач просить витребувати у відповідача. Наявність/відсутність у позивача права власності на майно (лічильники газу С250 ЛГК-ЕХ-100-1/20-0,63-1, зав. №13329, С250 ЛГК-ЕХ-100-1/20-0,63-1, зав. №13330, ЛГК-200-1000-0,63-1, зав. №5431,ЛГК-150-650-0,63-1, зав, №4594, ЛГК-200-1000-1,6-01-ЕХ, зав. №5433, надалі лічильники газу), що витребовуються є однією із обставин, що підлягає доказуванню у даній справі. Натомість, жодних доказів, які б підтверджували право власності позивача на лічильники газу, які він просить витребувати, до позовної заяви не долучено. Позивачем надано бухгалтерські довідки про балансову вартість лічильників газу від 12.11.2019 року, в яких зазначено, що лічильники газу підприємством придбано та обліковано згідно з видатковими накладними № 286 від 23.06.1999 року, № 488 від 06.10.1998, № 112 від 19.03.1998 року та № б/н від 09.03.1999 року. Однак, вказаних накладних позивачем не надано. Накладна є документом, що підтверджує передачу товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій. Накладна не є правочином чи іншим документом, що підтверджує право власності на майно. Тому навіть якщо припустити, що у позивача наявні накладні на лічильники газу, вказані документи не є належними та достатніми доказами, які підтверджують право власності позивача на майно, яке він просить витребувати. Крім того, відповідач у поданому відзиві посилається на те, що лічильники газу вибули із волі позивача, а тому підстави для їх витребування відсутні. Лічильники газу вибули із волі позивача, що підтверджується протоколами щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу, які підписані представником споживача (позивача) (копії протоколів долучені до позовної заяви). Відтак, підстав для витребування лічильників газу відсутні. Розмір судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу адвоката) в сумі 49 500,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, є неспівмірним із ціною позову та не може бути стягнутий з відповідача. 20.05.2020 р. представником відповідача подано на адресу суду клопотання б/н від 19.05.2020 р. про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката (за вх.№ 18071/20), відповідно до якого представник відповідача просить суд в разі прийняття судом рішення про задоволення позову у справі № 914/2455/19 зменшити розмір витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката до 5 000,00 грн. із підстав, викладених ним у відзиві на позовну заяву, у даному клопотанні, у запереченні на пояснення представника позивача та наданих усних поясненнях в судових засіданнях.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду документи і матеріали, оглянувши оригінали документів, заслухавши в судовому засіданні представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Відповідно до пунктів 2.1.1., 2.1.2., 2.2.1 статуту підприємства, який долучено до матеріалів справи, Львівське комунальне підприємство "Залізничнетеплоенерго" створене з метою отримання прибутку, повного задоволення потреб населення та юридичних осіб в тепловій енергії, яка використовується для опалення приміщень, отримання гарячої води і промислових технологічних процесів. Основними видами діяльності підприємства є виробництво, транспортування та реалізація теплової енергії для опалення і гарячого водопостачання житлового фонду, об`єктів соціально-культурного та промислово-виробничого призначення міста і підприємницької діяльності.

01 січня 2016 року ПАТ "Львівгаз" та ЛКП "Залізничнетеплоенерго" уклали типовий публічний договір приєднання про розподіл природного газу, згідно з пунктами 1.1., 2.1, 2.3 якого вказаний договір регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. При вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем.

Згідно з Додатком 4 до договору «Розрахунок втрат і витрат природного газу. Перелік точок комерційного обліку споживача" серед об`єктів споживача, на які здійснюється розподіл є котельні, що знаходяться за адресами у місті Львові: - по вулиці Шевченка 362 а; по вулиці Широкій 79 а; по вулиці Роксоляни 26 а. Котельня по вулиці Шевченка 362 а була обладнана, в тому числі, лічильником газу ЛГ-К- 200-1000-0,63-1 заводський номер 5431 та лічильником газу ЛГ-К-150-650-0,63-01 заводський номер 4594. Котельня по вулиці Широкій 79 а була обладнана, в тому числі, лічильником газу ЛГ-К- 200-1000-1,6-01-Ех заводський номер 5433 та лічильником газу G 250 ЛГ-К-ЕХ-100-1/20-0,63-1 державний реєстр У 666-09 заводський номер 13330. Котельня по вулиці Роксоляни 26 а була обладнана, в тому числі, лічильником газу G 250 ЛГ-К-ЕХ-100-1/20-0,63-1 державний реєстр У 666-09 заводський номер 13329.

07 лютого 2018 року на котельні по вулиці Роксоляни 26 а та на котельні по вулиці Широкій 79 а були розпломбовані лічильник газу G 250 ЛГ-К-ЕХ-100-1/20-0,63-1 державний реєстр У 666-09 заводський номер 13329 та лічильник газу G 250 ЛГ-К-ЕХ-100-1/20-0,63-1 державний реєстр У 666-09 заводський номер 13330 відповідно, для направлення їх на повірку, про що складено відповідні акти.

08 лютого 2018 року лабораторією повірки ПАТ "Львівгаз" було складено акт про порушення № 42 (бланк 003394) щодо лічильника газу G 250 ЛГ-К-ЕХ-100-1/20-0,63-1 державний реєстр У 666-09 заводський номер 13329 та складено акт про порушення № 44 (бланк 003395) щодо лічильника газу G 250 ЛГ-К-ЕХ-100-1/20-0,63-1 державний реєстр У 666-09 заводський номер 13330. Вказані акти про порушення долучені позивачем до матеріалів справи.

За фактом складення актів про порушення, 08.02.2018 р. відповідачем складено також протоколи про направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу та запрошено представника позивача прибути 15.02.2018 р. об 10-00 год. для участі у її проведенні у сервісному центрі ПАТ «Львівгаз» за адресою по вулиці Золота, 42 в місті Львові.

Відповідно до Глави 10 розділу X Кодексу газорозподільних систем експертиза ЗВТ та/а бо пломби має бути проведена протягом десяти робочих днів з дня складення протоколу.

Однак, у визначений час та в межах визначеного Кодексом газорозподільних систем строку ПАТ "Львівгаз" експертизи лічильників газу не провів, а самі лічильники газу залишились на зберіганні у відповідача.

25.04.2018 р. рішеннями комісії утвореної відповідачем задоволено акт про порушення № 42 (бланк 003394) від 08.02.2018 р., акт про порушення № 44 (бланк 003395) від 08.02.2018 р. та застосовано до позивача оперативних-господарських санкцій на загальну суму 9 592 072,39 грн.

Вказані рішення позивач оскаржив до господарського суду Львівської області.

Рішенням господарського суду Львівської області від 11.07.2019 року у справі № 914/935/18, суд вирішив визнати недійсним рішення центральної комісії ПАТ «Львівгаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем про задоволення акту про порушення № 44 (бланк 003395) від 08.02.2018 р. та скасувати вжиту ПАТ «Львівгаз» оперативну-господарську санкцію відносно ЛКП «Залізничнетеплоенерго» у вигляді здійснення донарахування обсягів необлікованого об`єму природнього газу в розмірі 652994 тис. м. куб. за період з 01.05.2017р. до 01 06.2017р. на суму 4 846 129,67 грн.

Рішенням господарського суду Львівської області від 16.07.2019 року у справі № 914/934/18, суд вирішив визнати недійсним рішення Центральної комісії ПАТ «Львівгаз» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем про задоволення акту про порушення № 42 (бланк 003394) від 08.02.2018 р. та скасувати вжиту Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» оперативну-господарську санкцію відносно Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» у вигляді здійснення донарахування обсягів необлікованого об`єму природнього газу в розмірі 589720 тис.м.куб. за період з 01.10.2017 р. до 01.11.2017 р. на суму 4 745 942,72 грн.

З огляду на викладене, станом на момент розгляду справи у відповідача відсутні правові підстави щодо неповернення позивачу лічильника газу G 250 ЛГ-К-ЕХ-100-1/20-0,63-1 державний реєстр У 666- 09 заводський номер 13329 та лічильника газу G 250 ЛГ-К-ЕХ-100-1/20-0,63-1 державний реєстр У 666-09 заводський номер 13330.

22 березня 2018 року на котельні по вулиці Шевченка 362 а представниками відповідача здійснено перевірку технічного стану засіб вимірювальної техніки за результатами якої складено акт про порушення № 80 (бланк 003625) щодо лічильника газу ЛГ-К-150-650-0,63-01 заводський номер 4594 та акт про порушення № 81 (бланк 003626) щодо лічильника газу ЛГ-К-200-1000-0,63-1, заводський номер 5431.

За фактом складення вказаних актів про порушення, 11.04.2018 року представниками відповідача складено протоколи про направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу та запрошено представника позивача прибути 19.04 2018 р. об 10-00 год. для участі у її проведенні у сервісному центрі ПАТ «Львівгаз» за адресою по вулиці Золота, 42 в місті Львові.

Відповідно до Глави 10 розділу X Кодексу газорозподільних систем експертиза ЗВТ та/або пломби має бути проведена протягом десяти робочих днів з дня складання протоколу.

Проте, експертизу лічильників газу відповідачем не було проведено ні 19.04.2018 р., ні в інший день, а самі лічильники газу залишились на зберіганні у відповідача.

31.07.2018 р. рішеннями комісії утвореної відповідачем задоволено акт про порушення № 80 (бланк 003625) від 22.03.2018 р., акт про порушення № 81 (бланк 003626) від 22.03.2018 р. та застосовано до позивача оперативних-господарських санкцій на загальну суму 42 240 077,46 грн.

Вказані рішення позивач оскаржив до господарського суду Львівської області.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 24.07.2019 р. у справі № 914/1605/18, яка залишена без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 р., суд ухвалив провадження у справі закрити, оскільки після подання позову відповідач самостійно скасував рішення утвореної ним комісії про задоволення акту про порушення № 80 (бланк 003625) від 22.03.2018 р. та скасував застосовані ним оперативні-господарські санкції у вигляді здійснення донарахування обсягів необлікованого об`єму природного газу в розмірі 1449,325 м3 за період із 01.03.2018 р. до 03.04.2018 р. на суму 17 225 146.90 грн.

Рішенням господарського суду Львівської області від 26.12.2018 р. у справі № 914/1604/18, яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 10.04.2019 р., суд вирішив визнати недійсним рішення від 31.07.2018 р. Центральної комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем про задоволення акту про порушення № 81 (бланк 003626) від 22.03.2018 р та скасувати вжиту Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» оперативну-господарську санкцію відносно Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» у вигляді здійснення донарахування обсягів необлікованого об`єму природнього газу в розмірі 2 103,156 тис. мЗ за період із 01.03.2018 р. о 03.04.2018 р. на суму 25 014 930.56 грн.

З огляду на вказане, станом на сьогодні у відповідача відсутні правові підстави щодо не повернення позивачу лічильника газу ЛГ-К-200-1000-0,63-1 заводський номер 5431 та лічильника газу ЛГ-К-150-650-0,63-01 заводський номер 4594.

11 квітня 2018 року на котельні по вулиці Широкій 79 а представниками відповідача здійснено перевірку технічного стану засобу вимірювальної техніки за результатами якої складено акт про порушення щодо лічильника газу ЛГ-К-200-1000-1,6-01 -Ех заводський номер 5433.

За фактом складення вказаного акту про порушення, 11.04.2018 року представниками відповідача складено протокол про направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу та запрошено

представника позивача прибути 19.04.2018 р. об 10-00 год. для участі у її проведенні у сервісному центрі ПАТ «Львівгаз» за адресою по вулиці Золота, 42 в місті Львові.

Відповідно до Глави 10 розділу X Кодексу газорозподільних систем експертиза ЗВТ та/або пломби має бути проведена протягом десяти робочих днів з дня складення протоколу. Проте, експертизу лічильника газу відповідачем не було проведено ні 19.04.2018 р., ні в інший день, а сам лічильник газу залишився на зберіганні у відповідача.

З огляду на наведене, станом на сьогодні у відповідача відсутні правові підстави щодо не повернення позивачу лічильника газу ЛГ-К-200-1000-1,6-01 -Ех заводський номер 5433.

20 серпня 2018 року позивач подав відповідачу лист за номером 10/1316, відповідно до якого просив видати підприємству вилучені відповідно до актів про порушення газові лічильники. Вказаний лист відповідачем залишено без відповіді.

10 жовтня 2019 року позивач направив на адресу відповідача вимогу номером 10/1334 про повернення майна, що перебуває у його незаконному володінні. Відповідно до вказаної вимоги позивач просив повернути вилучені у нього лічильники газу в строк до 18.10.2019 р.

Натомість, відповідачем також даний лист залишено без відповіді, а належні позивачу лічильники газу відповідач й надалі без відповідної на те правової підстави продовжує зберігати у себе на товаристві чим порушує права позивача, як власника, оскільки останній позбавлений вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном.

Позивачем долучено до матеріалів справи бухгалтерські довідки про балансову вартість лічильників газу, зокрема, довідка за вих. № 10/1501 від 12.11.2019 р., в якій зазначено, що відповідно до даних первинних бухгалтерських документів лічильник газу G 250 ЛГ-К-ЕХ-100-1/20-0,63-1 державний реєстр У 666-09 заводський номер 13329 підприємством придбано та обліковано згідно з видатковою накладною № 286 від 23.06.1999 р.; довідка за вих. № 10/1500 від 12.11.2019 р., в якій зазначено, що відповідно до даних первинних бухгалтерських документів лічильник газу G 250 ЛГ-К-ЕХ-100-1/20-0,63-1 державний реєстр У 666-09 заводський номер 13330 підприємством придбано та обліковано згідно з видатковою накладною № 488 від 06.10.1998 р.; довідка за вих. № 10/1504 від 12.11.2019 р., в якій зазначено, що відповідно до даних первинних бухгалтерських документів лічильник газу ЛГ-К-150-650-0,63-01 заводський номер 4594 підприємством придбано та обліковано згідно з видатковою накладною № 112 від 19.03.1998 р.; довідка за вих. № 10/1502 від 12.11.2019 р., в якій зазначено, що відповідно до даних первинних бухгалтерських документів лічильник газу ЛГ-К-200-1000-0,63-1 заводський номер 5431 підприємством придбано та обліковано згідно з видатковою накладною № 112 від 19.03.1998 р.; довідка за вих. № 10/1503 від 12.11.2019 р., в якій зазначено, що відповідно до даних первинних бухгалтерських документів лічильник газу ЛГ-К-200-1000-1,6-01-Ех заводський номер 5433 підприємством придбано та обліковано згідно з видатковою накладною № б/н від 09.03.1999 р.

Суд зазначає, що безоплатне користування відповідачем належним позивачу на праві власності газових лічильників за відсутності доказів, які засвідчують перехід до нього права власності на це майно, є незаконним та порушує права і охоронювані законом інтереси позивача. Тому порушене право позивача підлягає захисту у судовому порядку.

Згідно з вимогами ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд.

Приписами ст. 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються, зокрема, до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, та без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У матеріалах справи відсутні та відповідачем не подані докази, які б спростовували позовні вимоги, зокрема відсутні докази, які б свідчили про те, що відповідач на законних підставах відмовляє позивачу у поверненні зазначених вище газових лічильників.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами і не спростовані відповідачем.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На думку суду надані позивачем докази, про які суд вказував вище, є вірогідними. Відповідач не подав доказів на спростування вірогідності доказів наданих позивачем та не подав доказів, які б суд міг визнати більш вірогідними ніж ті, що наявні у матеріалах справи.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що позов в частині витребування від відповідача газових лічильників є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу, які заявлені позивачем в розмірі 49 500,00 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем у позовній заяві зазначено попередній розрахунок суми судових витрат, з якого вбачається, що розмір судового збору за подання цього позову становить 1 921,00 грн., вартість витрат на професійну правничу допомогу становить 49 000,00 грн.

29.01.2020 р. представником позивача, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу за вх.№ 5282/20, долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги № 424-12 від 23.12.2019 р., який укладений між ЛКП "Залізничнетеплоенерго" та Адвокатським бюро Романа Посікіри, а також долучено платіжне доручення № 5651 від 26.12.2019 р. на суму 49 500,00 грн. про оплату ЛКП "Залізничнетеплоенерго" на користь Адвокатського бюро Романа Посікіри 49 500,00 грн. гонорару за надання професійної правничої допомоги згідно договору № 424-12 від 23.12.2019 р. про надання правової допомоги та ордер, виданий адвокату Посікіра Р.Р. 15.01.2020 р.

06.04.2020 р. представником позивача подано на адресу суду заяву від 03.04.2020 р. про стягнення судових витрат, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 49 500,00 грн. витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 914/2455/19 в суді першої інстанції. До вказаної заяви позивачем долучено до матеріалів справи акт № 1 від 12.03.2020 р. приймання-передачі наданих послуг за договором № 424-12 від 23.12.2019 р.

20.05.2020 р. представником відповідача подано на адресу суду клопотання б/н від 19.05.2020 р. про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката (за вх.№ 18071/20), відповідно до якого представник відповідача просить суд в разі прийняття судом рішення про задоволення позову у справі № 914/2455/19 зменшити розмір витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката до 5 000,00 грн. з підстав, викладених у вказаному клопотанні.

26.05.2020 р. представником позивача подано на адресу суду заяву від 20.05.2020 р. (за вх.№ 18457/20) про стягнення судових витрат, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 49 500,00 грн. витрат на правову допомогу, пов`язаних із розглядом справи в суді першої інстанції. До вказаної заяви позивачем долучено до матеріалів справи акт № 1 від 12.03.2020 р. приймання-передачі наданих послуг, який підписаний між ЛКП "Залізничнетеплоенерго" та Адвокатським бюро Романа Посікіри за договором № 424-12 від 23.12.2019 р. Відповідно до вказаного акту за період з 23.12.2019 р. до 12.03.2020 р. бюро надало, а клієнт прийняв надання таких послуг у справі № 914/2455/19, а саме: 18.12.2019 р. - участь у судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Л/о у справі № 914/2455/19; 13.01.2020 р. - ознайомлення з відзивом відповідача та надання йому правової оцінки; 15.01.2020 р. - участь у судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Л/о у справі № 914/2455/19; 12.02.2020 р. - участь у судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Л/о у справі № 914/2455/19; 26.02.2020 р. - участь у судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Л/о у справі № 914/2455/19 адвоката Левковича В.В.; 11.03.2020 р. - участь у судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Л/о у справі № 914/2455/19.

Крім того, 26.05.2020 р. представником позивача подано на електронну адресу суду пояснення до клопотання про зменшення судових витрат (за вх.№18518/20), відповідно до яких представник позивача просить суд залишити без розгляду клопотання відповідача від 19.05.2020 р. про зменшення витрат на правову допомогу, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Крім того, представником позивача долучено до матеріалів справи акт № 2 від 26.05.2020 р. приймання-передачі наданих послуг, який підписаний між ЛКП "Залізничнетеплоенерго" та Адвокатським бюро Романа Посікіри за договором № 424-12 від 23.12.2019 р., відповідно до якого за період з 13.03.2020 р. до 26.05.2020 р. бюро надало, а клієнт прийняв надання таких послуг у справі № 914/2455/19, а саме: 03.04.2020 р. - підготовка заяви про уточнення судових витрат; 03.04.2020 р. - подання заяви до суду та копії відповідачу; 20.05.2020 р. - участь у судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Л/о у справі № 914/2455/19.; 22.05.2020 р. - ознайомлення із клопотанням відповідача про зменшення судових витрат, надання їй правової оцінки.

Відносно обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та його (розміру) пропорційності предмету спору, суд бере до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, п.95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п.п.34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., п.88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р. та п.268 рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

16.06.2020 р. відповідачем подано також заперечення на пояснення представника ЛКП "Залізничнетеплоенерго" від 26.05.2020 р. про зменшення судових витрат.

Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Суд звертає увагу на те, що докази на підтвердження понесених судових витрат подані позивачем в межах строків визначених ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч.ч. 3,4 ст. 126 ГПК України)

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Подання такої заяви зобов`язує суд на підставі пункту 5 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України в рішенні призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати. Позивач подав відповідну заяву та необхідні докази у строк, визначений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Положення частин 2 та 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлюють, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з положеннями частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Враховуючи викладене та керуючись приписами ст. ст. 626, 627 Цивільного кодексу України, що договір про надання правової допомоги, як різновид цивільно-правового договору укладається між клієнтом та адвокатом (адвокатським об`єднанням, адвокатським бюро) на основі вільного волевиявлення сторін на погодження його умов, що становлять зміст договору; що сторони договору про надання правової допомоги керуються принципом свободи договору при його укладенні з урахуванням вимог ч. 5 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", то такий не суперечить ч.8 ст. 129 ГПК України.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представник відповідача у поданому клопотанні про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката (за вх.№ 18071/20 від 20.05.2020 р.) зазначає про те, що розмір витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката в сумі 49 500,00 грн., які він просить стягнути з відповідача, є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору, неспівмірним із ціною позову, складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), а тому не може бути покладений на відповідача в такій сумі. Відповідач вважає, що розмір витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката в сумі 49500,00 грн. не може бути покладений на відповідача, оскільки є явно на його думку неспівмірним: 1) із ціною позову (0 грн.), 2) із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), 3) із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Заявлена позивачем у позовній заяві ціна позову визначена відповідно до балансової вартості лічильників газу, які позивач просить витребувати у відповідача, та становить 0 грн. ( балансова вартість зазначена в бухгалтерських довідках від 12.11.2019 року - додатки №25-29 до позовної заяви). Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката (49 500,00 грн.) є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Справа №914/2455/19 та виконані адвокатом роботи (надані послуги) у даній справі не є складними для представника позивача - адвоката Посікіри Р.Р., оскільки: підставою позову про витребування майна у даній справі є ухвалення та набрання законної сили судовими рішеннями у справах №914/935/18, №914/934/18, №914/1604/18, №914/1605/18, в яких брали участь ті самі сторони, що у даній справі; інтереси позивача у справах №914/935/18, №914/934/18, №914/1604/18, №914/1605/18 представляв адвокат Посікіра Р.Р., якому були добре відомі обставини вказаних справ, а тому адвокату Посікірі Р.Р. не потрібно було витрачати значні зусилля на надання правової допомоги у даній справі. Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката (49 500,00 грн.) є неспівмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Витрати на правову допомогу, які зазначені у п.1 акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 12.03.2020 року за договором №424-12 від 23.12.2019 року не можуть бути покладені на відповідача, а надані Адвокатським бюро «Романа Посікіри» послуги, які зазначені у п.2 акту №1 приймання-передачі наданих послуг від 12.03.2020 року за договором №424-12 від 23.12.2019 року, є незначними за обсягом та не вимагали значних затрат часу. На підставі наведеного, представник відповідача просить суд в разі прийняття судом рішення про задоволення позову у справі № 914/2455/19 зменшити розмір витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката до 5 000,00 грн.

Відтак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем до стягнення заявлено 49 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні розумного розміру витрат на професійну правничу допомогу, окрім поданих адвокатом договору про надання правової допомоги, акту № 1, акту № 2 приймання-передачі наданих послуг, судом брались до уваги кількість поданих позивачем заяв по суті спору та кількість проведених судових засідань, пов`язаних з розглядом справи, час, який міг витратити адвокат для формування правової позиції та складення заяв по суті спору у даній справі, час, який міг витратити представник позивача на збирання доказів та на позасудове врегулювання спору з урахуванням доказів, які містяться в матеріалах справи, а також складність справи та поведінку відповідача.

Наведений висновок суду обґрунтовується тим, що розмір заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу не є співмірним із складністю справи, так як за своєю категорією вона не є складною; наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин під час розгляду справи у суді не змінювалося) та участю представника позивача у судових засіданнях по даній справі.

Судом враховується правова позиція, яка викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Як вбачається із матеріалів справи вона за своєю суттю не є складною, а справа не викликає значного публічного інтересу, обсяг наданих адвокатом послуг не є значним.

З урахуванням вищенаведеного та з огляду на заперечення відповідача проти стягнення заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката, враховуючи фактичні обставини та критерії розумності судових витрат, суд встановив наявність підстав для зменшення розміру витрат адвоката (які заявлено до стягнення з відповідача), беручи до уваги предмет позовних вимог, час, який витратив адвокат на надання послуг позивачу, тривалість розгляду і складність справи та ціну позову, суд прийшов до висновку про зменшення розміру таких витрат та стягнути з відповідача на користь позивача 30 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які вважає документально обґрунтованими.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У свою чергу, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 р. у справі "Серявін проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010 р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Суд враховує висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача так як спір виник з його вини.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 126, 129, ст.ст. 236-241, 327 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Витребувати від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (79039, місто Львів, вулиця Золота, будинок 42; код за ) лічильник газу G 250 ЛГ-К-ЕХ-100-1/20-0,63-1 державний реєстр У 666-09 заводський номер 13329 та повернути Львівському комунальному підприємству «Залізничнетеплоенерго» (79057, місто Львів, вулиця Симона Петлюри, 4 а; ).

3. Витребувати від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (79039, місто Львів, вулиця Золота, будинок 42; код за ) лічильник газу G 250 ЛГ-К-ЕХ-100-1/20-0,63-1 державний реєстр У 666-09 заводський номер 13330 та повернути Львівському комунальному підприємству «Залізничнетеплоенерго» (79057, місто Львів, вулиця Симона Петлюри, 4 а, ).

4. Витребувати від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (79039, місто Львів, вулиця Золота, будинок 42; код за ) лічильник газу ЛГ-К-200-1000-0,63-1 заводський номер 5431 та повернути Львівському комунальному підприємству «Залізничнетеплоенерго» (79057, місто Львів, вулиця Симона Петлюри, 4 а; ).

5. Витребувати від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (79039, місто Львів, вулиця Золота, будинок 42; код за ) лічильник газу ЛГ-К-150-650-0,63-01 заводський номер 4594 та повернути Львівському комунальному підприємству «Залізничнетеплоенерго» (79057, місто Львів, вулиця Симона Петлюри, 4 а; ).

6. Витребувати від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (79039, місто Львів, вулиця Золота, будинок 42; код за ) лічильник газу ЛГ-К-200-1000-1,6-01-Ех заводський номер 5433 та повернути Львівському комунальному підприємству «Залізничнетеплоенерго» (79057, місто Львів, вулиця Симона Петлюри, 4 а; ).

7. Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (79039, місто Львів, вулиця Золота, будинок 42; код за ) на користь Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» (79057, місто Львів, вулиця Симона Петлюри, 4 а; ) судовий збір в сумі 1 921,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн.

8. У задоволенні решта позовних вимог - відмовити.

9. Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

10. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 12.08.2020 р.

Суддя О.З. Долінська