ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.08.2020 Справа №905/728/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Калітіній К.А.,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрславресурс», селище міського типу Андріївка, Слов`янський район, Донецька область, ,

до відповідача, Приватного підприємства «Укрспєцтєх», місто Дружківка, Донецька область, ,

про стягнення 135619,89грн.,-

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрславресурс», селище міського типу Андріївка, Слов`янський район, Донецька область, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою №97 від 11.03.2020 до відповідача, Приватного підприємства «Укрспєцтєх», місто Дружківка, Донецька область, про стягнення заборгованості у сумі 135619,89грн., з яких:

- сума основного боргу у розмірі 130000,00грн. на підставі договору поставки №85/19-ПМ від 03.06.2019;

- 3% річних у розмірі 2340,00грн. та інфляційні втрати у розмірі 3279,89грн. на підставі ст.625 Цивільного кодексу України.

З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/728/20 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 27.04.2020 прийнято позовну заяву №97 від 11.03.2020 до розгляду та відкрито провадження у справі №905/728/20; визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 26.05.2020; встановлено строк позивачу для надання: відповідно до ст.ст.166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповіді на відзив до 26.05.2020; встановлено строк позивачу для надання: попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи на підставі п.9 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України, протягом 10 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі; встановлено строк відповідачу для надання: відповідно до ст.ст.165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову до 19.05.2020, але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду до початку судового засідання. Без виклику сторін у судове засідання.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №85/19-ПМ від 03.06.2019 в частині повного та своєчасного розрахунку за отриманий товар, внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування 3% річних, інфляційних витрат на суму заборгованості.

На підтвердження викладених обставин позивачем надано у копіях: договір поставки №85/19-ПМ від 03.06.2019 разом із специфікацією №1 від 03.06.2019 та специфікацією №2 від 24.07.2019 до нього, акт звірки взаєморозрахунків б/н б/д з Приватним підприємством «Укрспєцтєх» за період з 01.01.2018 по 30.11.2019 із конвертом, описом вкладення у цінний лист датованим 08.02.2020 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, акт звірки взаєморозрахунків від 09.07.2019 за період з 01.06.2019 по 09.07.2019, платіжні доручення №191 від 03.06.2019, №192 від 16.07.2019, №193 від 17.07.2019, №2 від 22.08.2019, №23 від 17.09.2019, акт взаєморозрахунків від 29.07.2019 за період з 01.07.2019 по 29.07.2019, видаткові накладні: №РМ-0100601 від 10.06.2019, №РМ-0240701 від 24.07.2019, №РМ-0250701 від 25.07.2019, №РМ-0260703 від 26.07.2019, акти приймання металів чорних (вторинних): №РМ-0100601 від 10.06.2019, №РМ-0240701 від 24.07.2019, №РМ-0250701 від 25.07.2019, №РМ-0260703 від 26.07.2019, товарно-транспортну накладну №10/06 від 10.06.2019.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.525, 526, 530, 552, 625, 655-658, 692 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.05.2020 відкладено розгляд справи на 23.06.2020, про що сторони повідомлені відповідною ухвалою суду.

02.06.2020 від позивача надійшов лист №193 від 01.06.2020, у якому наведено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат по справі №905/728/20 на виконання ухвали суду від 27.04.2020 про відкриття провадження у справі, загальна сума витрат визначена у розмірі суми судового збору, сплаченому за подання розглядуваного позову, а саме 2102,00грн.

23.06.2020, керуючись ст.ст.114, 216, 252, п.4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України (зміни, внесені згідно із Законом №540-ІХ від 30.03.2020), у судовому засіданні оголошено перерву, про продовження судового засідання 12.08.2020 повідомлено сторін відповідною ухвалою суду.

Відповідачем відзив суду не представлено.

Явка представників сторін у судове засідання не вимагалась.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № станом на 22.04.2020 юридичною адресою відповідача є: 84200, Донецька область, місто Дружківка, вулиця Шевченко, будинок, 109А.

Інформацію щодо іншого місцезнаходження відповідача за станом на час судового розгляду справи суду не представлено, з матеріалів справи не вбачається.

Відтак, процесуальні документи у даній справі було скеровано на юридичну адресу відповідача: 84200, Донецька область, місто Дружківка, вулиця Шевченко, будинок, 109А.

Одночасно, ухвали Господарського суду Донецької області від 27.04.2020, 26.05.2020 та 23.06.2020 розміщено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, який створений для відкритого безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України до судових рішень.

Відповідачем жодних пояснень та клопотань суду не надано.

На адресу господарського суду надійшли конверти з ухвалами від 27.04.2020, 26.05.2020 та від 23.06.2020, що були скеровані на юридичну адресу Приватного підприємства «Укрспєцтєх», яка є актуальною на теперішній час, із відмітками відділення поштового зв`язку «повертається за закінченням терміну зберігання», при цьому конверт у якому повернулась ухвала від 27.04.2020 містить позначку 05.05.2020 (мовою оригіналу): «нет дома, изв. Ф 22 опущ в п/я», конверт у якому повернулась ухвала від 26.05.2020 містить позначку (мовою оригіналу): «Ф 22 опущ в п/я».

Згідно з п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, за висновками суду, день проставлення у поштових повідомленнях про неотримання особою за адресою місцезнаходження та, як наслідок, повернення за закінченням терміну зберігання, свідчить про відмову зацікавленої особи отримати копію судового рішення і вважаються днем вручення ухвали суду в силу положень п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України.

Слід зазначити про відсутність заяв або клопотань з боку відповідача, якими повідомлялось про наявність перешкод в реалізації права на ознайомлення з матеріалами справи задля належного використання наданих процесуальним господарським законодавством України прав та виконання покладених на цю особу обов`язків, у тому числі щодо надання відзиву, письмових пояснень тощо.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, з дотриманням завдань, принципів господарського судочинства (ст.2 Господарського процесуального кодексу України) та розумності строків для вчинення процесуальної дії (ст.114 Господарського процесуального кодексу України), основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи положення Господарського процесуального кодексу України чинні на теперішній час, з урахуванням п.2 р.ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №731-ІХ від 18.06.2020, суть спору, загальну тривалість розгляду справи, те, що судом створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з карантинними заходами, введеними законодавчими актами на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019), було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст.42 Господарського процесуального кодексу України, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, та не встановлено дійсної наявності перешкод, які виникли, у зв`язку з введенням такого карантину, у реалізації процесуальних прав учасниками процесу, що може вплинути на розгляд справи по суті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, як і для оголошення перерви у справі, та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази, суд дійшов висновку щодо такого.

За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом частин першої, другої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч.1 ст.174 Господарського кодексу України).

Данні норми кореспондуються з положеннями ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України.

03.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрславресурс» (постачальник, позивач) та Приватним підприємством «Укрспєцтєх» (покупець, відповідач) укладено договір поставки №85/19-ПМ, строком дії у відповідності до його п.10.1 до 31.12.2019, а в частині виконання зобов`язань - до повного їх виконання.

Оцінивши зміст зазначеного договору, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладена угода за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Як свідчать фактичні обставини справи, договір поставки №85/19ПМ від 03.06.2019 підписано та скріплено печатками з обох сторін, містить суттєві умови для такого виду договорів визначені законом, недійсним не визнано, а отже є таким, що породжує права та обов`язки для його сторін.

Так, в силу статті 265 Господарського кодексу України, статті 712 і 655 Цивільного кодексу України, відповідно до пункту 1.1 договору, постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити брухт та відходи чорних та/або кольорових металів (товар), в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Найменування, асортимент, одиниці виміру, кількість, комплектність і вартість товару визначається в специфікаціях, які оформлені у вигляді додатків до цього договору та є його невід`ємними частинами. Специфікаціями можуть бути змінені конкретні дані та базові умови поставки (кількість, ціна, умови поставки та оплати товару). У таких випадках умови поставки та/або оплати, вказані у специфікації, мають пріоритет над умовами вказаними у договорі (п.1.2 договору).

Згідно з п.2.1 договору ціна товару за цим договором є договірною, встановлюється в національній валюті України - гривні та узгоджується сторонами у специфікаціях (додатках) до цього договору.

Загальна сума договору складається із сум вартостей поставленого товару згідно всіх підписаних сторонами специфікацій, підтверджених видатковими накладними, оформленими за весь термін дії даного договору (п.2.2 договору).

Відповідно до п.2.4 договору факт поставки та кількість поставленого товару підтверджується видатковою накладною та/або приймально-здавальним актом.

Ціни на товар, зазначені в специфікаціях до цього договору, діють на дату відвантаження товару, якщо інше не обумовлено сторонами в специфікаціях до цього договору. Ціни на товар розуміються на умовах поставки, відповідно до яких здійснюється поставка товару (п.2.6 договору).

Відповідно до п.3.1 договору поставка товару за цим договором, якщо інше не обумовлено в специфікаціях, здійснюється автотранспортом покупця на умовах самовивозу товару зі складу постачальника на умовах EXW згідно Правил Інкотермс-2010 (при тлумаченні зазначених умов застосовуються Міжнародні правила інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року з урахуванням особливостей, передбачених умовами цього договору). Всі витрати по завантаженню товару несе покупець.

Згідно з п.3.2 договору поставка товару здійснюється партіями в межах загального обсягу товару, визначеного в специфікаціях, до цього договору, підтверджених видатковими накладними.

Поставка товару, здійснюється, якщо інше не зазначено в специфікації, у строк не пізніше 5-ти робочих днів з моменту повідомлення постачальником (по e.mail, факсом, шляхом телефонного зв`язку)покупця про готовність партії товару до відвантаження та виставлення постачальником рахунку (п.3.3 договору).

Відповідно до п.5.2 договору приймання-передача товару здійснюється представниками обох сторін та оформлюється видатковою накладною та приймально-здавальним актом. Датою поставки та датою переходу права власності на товар та усіх ризиків втрати або пошкодження товару від постачальника до покупця є дата належним чином оформленої та підписаної сторонами видаткової накладної.

Згідно з п.6.2 договору оплата за товар здійснюється покупцем на підставі виставленого постачальником рахунку у порядку передоплати погодженої до відвантаження партії товару. Розмір передоплати та строки остаточного розрахунку встановлюються сторонами у специфікаціях до цього договору. За домовленістю сторін можлива оплата товару з відстрочкою платежу.

У специфікації №1 від 03.06.2019 до договору поставки №85/19-ПМ від 03.06.2019 сторони погодили поставку товару - брухт сталевий №3 вид 3, одинця виміру - тони, кількість 10,00т., ціна за тону 6700,00грн. без урахування податку на додану вартість, всього 67000,00грн..

Умови постачання: постачання товару за цією специфікацією здійснюється автотранспортом покупця на умовах самовивозу товару зі складу постачальника на умовах EXW згідно Правил Інкотермс-2010. Всі витрати по завантаженню несе покупець.

Умови оплати: оплата за товар за цією специфікацією здійснюється покупцем на підставі виставленого постачальником рахунку у наступному порядку:

- передоплата у розмірі 20000,00грн. погодженого в цій специфікації обсягу товару протягом 3-х банківських днів з моменту укладання цього договору;

- остаточний розрахунок здійснюється покупцем протягом 14-ти банківських днів з моменту внесення передоплати на поточний банківській рахунок постачальника.

У специфікації №2 від 24.07.2019 до договору поставки №85/19-ПМ від 03.06.2019 сторони погодили поставку товару - брухт сталевий №3 вид 3, одинця виміру - тони, кількість 32,040т., ціна за тону 6000,00грн. без урахування податку на додану вартість, всього 192240,00грн..

Умови поставки: поставка товару за цією специфікацією здійснюється автотранспортом покупця на умовах самовивозу зі складу постачальника FCA відповідно до правил Інкотермс 2010 (при тлумаченні зазначених умов застосовуються Міжнародні правила інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010). Поставка товару здійснюється окремими партіями.

Умови оплати: оплата за кожну партію товару здійснюється на підставі наданого постачальником рахунку в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника без вирахування відсотка засміченості, протягом 7-ми банківських днів з дати фактичної поставки партії товару.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», накладні являються первісними звітними документами, на підставі яких проводиться звіт господарської діяльності.

Системний аналіз Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та інших підзаконних нормативних актів, які регулюють порядок ведення бухгалтерського обліку на підприємствах свідчить про те, що у бухгалтерському обліку повинні відображатися господарські операції, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів на підставі первинних документів. Останні для надання їм юридичної сили доказовості в розумінні статті 76-77 Господарського процесуального кодексу України повинні мати крім обов`язкових реквізитів додаткові в залежності від характеру операції, зокрема підставу для здійснення господарських операцій. Тобто, в якості доказу первинні документи мають містити повні дані про конкретні господарські операції та підставу їх здійснення.

Як свідчать матеріали справи, постачальником здійснено поставку товару відповідачу:

відповідно до видаткової накладної №РМ-0100601 від 10.06.2019: брухт сталевий №3 вид 3, у кількості 6.720т. за ціною 6700,00грн., загальною вартістю 45024,00грн. без урахування податку на додану вартість, на виконання специфікації №1 від 03.06.2019 до договору;

відповідно до видаткової накладної №РМ-0240701 від 24.07.2019: брухт сталевий №3 вид 3, у кількості 9.260т. за ціною 6000,00грн., загальною вартістю 55560,00грн. без урахування податку на додану вартість; відповідно до видаткової накладної №РМ-0250701 від 25.07.2019: брухт сталевий №3 вид 3, у кількості 12.580т. за ціною 6000,00грн., загальною вартістю 75480,00грн. без урахування податку на додану вартість; відповідно до видаткової накладної №РМ-0260703 від 26.07.2019: брухт сталевий №3 вид 3, у кількості 10.200т. за ціною 6000,00грн., загальною вартістю 61200,00грн. без урахування податку на додану вартість, на виконання специфікації №2 від 24.07.2019 до договору.

Відповідно до п.5.2 договору приймання-передача товару оформлено також актами приймання металів чорних (вториних) №РМ-0100601 від 10.06.2019, №РМ-0240701 від 24.07.2019, №РМ-0250701 від 25.07.2019, №РМ-0260703 від 26.07.2019.

Вказані видаткові накладні та акти приймання підписано обома сторонами. Особа, яка здійснила приймання зазначеного товару - директор Приватного підприємства «Укрспєцтєх» - Лактіонов О.О.

Наведені видаткові накладні містять посилання на договір №85/19-ПМ від 03.06.2019, як на правову підставу здійснення господарських операцій за ними.

Доказів наявності заперечень щодо кількості переданого товару, а також порядку передачі та інших зауважень суду не надано, з матеріалів справи не вбачається.

Виходячи з системного аналізу наведених вище норм та дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що надані позивачем видаткові накладні та акти приймання металів чорних(вториних) є належним доказом здійснення передачі відповідачу товару та прийняття його останнім в межах договору поставки №85/19-ПМ від 03.06.2019.

Отже, за викладених обставин, позивачем належним чином доведено факт виконання обов`язку щодо передачі товару у відповідності до норм статті 664 Цивільного кодексу України та умов, визначених означеним договором.

За приписами ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3 специфікації №1 встановлено умови оплати, які полягають у наступному: оплата за товар здійснюється покупцем на підставі виставленого постачальником рахунку у порядку: - передоплата у розмірі 20000,00грн. погодженого у цій специфікації обсягу товару протягом 3-х банківських днів з моменту укладання цього договору; - остаточний розрахунок здійснюється покупцем протягом 14-ти банківських днів з моменту внесення передоплати на поточний банківських рахунок постачальника.

Як свідчить платіжне доручення №191 від 03.06.2019 поряд із даними актів звірки взаєморозрахунків на 10.07.2019 та на 30.07.2019, відповідачем проведено передоплату у розмірі 20000,00грн.

Таким чином, остаточний розрахунок із позивачем у розмірі 25024,00грн. за отриманий товар, на виконання специфікації №1 від 03.06.2019 до договору, повинен бути проведеним не пізніше 21.06.2019.

Беручи до уваги платіжне доручення №192 від 16.07.2019 на суму 19500,00грн. та №193 від 17.07.2019 на суму 5524,00грн. разом із інформацією, що містить акт звірки взаєморозрахунків на 30.07.2019, відповідач розрахувався за поставлений товар за накладною №РМ-0100601 від 10.06.2019 у повному обсязі.

Пунктом 2 специфікації №2 від 24.07.2019 до договору передбачено здійснення оплати за кожну партію товару на підставі наданого постачальником рахунку в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника без вирахування відсотка засміченості, протягом 7-ми банківських днів з дати фактичної поставки партії товару.

Слід зазначити, що відповідно до статті 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст.692 Цивільного кодексу України).

Так, виходячи з наведених положень Цивільного кодексу України, поряд із вищевикладеними нормами чинного законодавства України, підписання покупцем видаткової накладної фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, що є підставою виконання обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

З огляду на таке, у відповідності до умов договору, специфікації №2 до нього, беручи до уваги дату поставки, відповідач повинен розрахуватись із позивачем за отриманий ним товар:

- за видатковою накладною №РМ-0240701 від 24.07.2019 не пізніше - 02.08.2019;

- за видатковою накладною №РМ-0250701 від 25.07.2019 не пізніше - 05.08.2019;

- за видатковою накладною №РМ-0260703 від 26.07.2019 не пізніше - 06.08.2019.

Як слідує з обставин справи відповідачем частково сплачено кошти за товар отриманий за цими накладними, а саме:

- за платіжним дорученням №2 від 22.08.2019 у сумі 32240,00грн.;

- за платіжним дорученням №23 від 17.09.2019 у сумі 30000,00грн., загалом у сумі 62240,00грн.

Таким чином, як вбачається з фактичних обставин справи, з урахуванням часткового виконання, в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, слідує невиконання грошового зобов`язання покупця перед постачальником у сумі 130000,00грн.

Доказів, що свідчать про сплату цієї суми заборгованості в повному обсязі чи частково у період розгляду або до початку розгляду справи суду не представлено, з матеріалів справи протилежного встановленому не вбачається.

З огляду на таке, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу є обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню у сумі, заявленій до стягнення позивачем.

Прострочення відповідачем грошового зобов`язання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обов`язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обов`язку щодо сплати відповідних сум.

Позивачем заявлено до стягнення 3% річних у сумі 2340,00грн. та інфляційні витрати у розмірі 3279,89грн.

У мотивувальній частині позову останнім днем для оплати відповідачем отриманого товару визначено 05.08.2019, кількість прострочених днів 219 (на дату підписання позовної заяви 11.03.2020). Отже, з даного вбачається період прострочення, за який здійснено розрахунок вимог у цій частині, з 06.08.2019 по 11.03.2020. За базу для нарахування прийнято суму 130000,00грн., тобто залишок несплаченої суми боргу за накладними №РМ-0250701 від 25.07.2019 (68800,00грн.) та №РМ-0260703 від 26.07.2019 (у повному обсязі - 61200,00грн.).

Виходячи з досліджуваного, визначений позивачем період прострочення як 06.08.2019 по 11.03.2020 прийнято судом за належний, такий, що не суперечить дійсним обставинам справи, в частині заборгованості за накладною №РМ-0250701 від 25.07.2019 на суму 68800,00грн.

Період прострочення за накладною №РМ-0260703 від 26.07.2019 на суму 61200,00грн. починається з 07.08.2019, а отже період прострочення як з 06.08.2019 щодо неї не може бути прийнято за визначений правомірно.

З урахуванням викладеного, судом здійснено перерахунок заявлених до стягнення 3% річних за допомогою програми «Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН» за період прострочення з 06.08.2019 по 11.03.2020 на суму 68800,00грн. та за період з 07.08.2019 по 11.03.2020 на суму 61200,00грн., та встановлено їх загальний розмір у сумі 2332,89грн.

За розрахунком позивача сума інфляційних витрат фактично нарахована за період з вересня 2019 по листопад 2019 та за січень 2020, березень 2020 на суму простроченого основного зобов`язання у розмірі 130000,00грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат, виходячи з припису ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України враховано висновки щодо методики нарахування інфляційних витрат, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 по справі №905/21/19, встановлено неправильність визначеного періоду їх нарахування, оскільки допущено переривання послідовності математичного ланцюга розрахунків (множення індексів інфляції) відносно несплаченої суми боргу у межах заявленого періоду прострочення 219 днів з 06.08.2019 по 11.03.2020.

Приймаючи за початок нарахування інфляційних витрат визначений позивачем вересень 2019, судом здійснено перерахунок у цій частині вимог по лютий 2020, як за повні місяці де мала місце як інфляція, так і дефляція, на суму 130000,00грн. шляхом перемноження послідовно на індекси інфляції за весь цей період заборгованості та поділено на 100%, та встановлено інфляційні витрати у загальному розмірі 1561,80грн.

Відтак, виходячи з системного аналізу наведених норм та обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення інфляційних витрат, а саме у сумі 1561,80грн. та 3% річних, а саме у розмірі 2332,89грн.

Судові витрати підлягають розподілу з урахуванням норм статті 129 Господарського процесуального кодексу України та покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4, 7, 13, 42, 73-79, 86, 129, ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ст.ст.233, 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрславресурс», селище міського типу Андріївка, Слов`янський район, Донецька область, до відповідача, Приватного підприємства «Укрспєцтєх», місто Дружківка, Донецька область, про стягнення заборгованості у сумі 135619,89грн., з яких: сума основного боргу у розмірі 130000,00грн. на підставі договору поставки №85/19-ПМ від 03.06.2019; 3% річних у розмірі 2340,00грн. та інфляційні втрати у розмірі 3279,89грн. на підставі ст.625 Цивільного кодексу України, задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного підприємства «Укрспєцтєх» (84200, Донецька область, місто Дружківка, вулиця Шевченко, будинок, 109А, , банківські реквізити не вказано) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрславресурс» (юридична адреса: 84175, Донецька область, Слов`янський район, селище міського типу Андріївка, вулиця Зарєчная, 45а, поштова адреса: 84318, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Софіївська, 103, , банківські реквізити: IBAN: НОМЕР_1 в КФ АТ КБ «Приватбанк») 133894,69грн., з яких: сума основного боргу у розмірі 130000,00грн., 3% річних у розмірі 2332,89грн. та інфляційні втрати у розмірі 1561,80грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 2075,26грн.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.У задоволенні решти вимог відмовити.

5.Рішення ухвалено у судовому засіданні 12.08.2020.

6.Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня ухвалення судового рішення.

Звернути увагу сторін на п.4 розділу X «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

7.Повний текст рішення складено 12.08.2020.

Суддя О.В. Кротінова