ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.08.2020р. Справа №905/775/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", м.Маріуполь

до відповідача Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь

про стягнення заборгованості в сумі 332900,54 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Ламановій А.В.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", м.Маріуполь, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь, про стягнення заборгованості в сумі 332900,54 грн., з яких основний борг в сумі 330535,63 грн. та 3% річних в сумі 2546,91 грн., яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором на постачання електричної енергії №322800.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за публічним договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, оприлюдненим на офіційному веб-сайті позивача, до якого відповідач приєднався 17.07.2019р.

Ухвалою суду від 28.04.2020р. відкрито провадження у справі №905/775/20, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 19.05.2020р. об 11:15 год.

18.05.2020р. на електронну адресу суду від відповідача №29/2895 від 18.05.2020р. надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

19.05.2020р. на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання №0.03.01/727 від 18.05.2020р. про відкладення підготовчого засідання та ознайомлення з матеріалами справи №905/775/20.

Ухвалою суду від 19.05.2020р. відкладено підготовче засідання на 15.06.2020р. об 11:15 год.

25.05.2020р. до суду від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи від 22.05.2020р. №7/855.

28.05.2020р. на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання від 28.05.2020р. №29/3105 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 29.05.2020р. клопотання №29/3105 від 28.05.2020р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", м.Маріуполь про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, доручено проведення судового засідання в режимі відеоконференції Донецькому апеляційному суду м.Маріуполя.

05.06.2020р. до суду від відповідача надійшов відзив на позов №590 від 04.06.2020р., за змістом якого відповідач заперечує проти задоволення вимог у зв`язку із наступним:

- у позовній заяві позивача відсутній акт звірки взаєморозрахунків, тому відповідач вважає за необхідне провести інвентаризацію розрахунків згідно з пунктом 7 розділу III Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Мінфіну від 02.09.2014 № 879 (далі - Положення № 879);

- відповідач є єдиним джерелом централізованого водопостачання у Донецькій області, будь-які збої у роботі підприємства можуть привести до негативних наслідків. Нестабільна ситуація у Донецькій області, воєнні зіткнення, реально існуюча погроза життю людей, утрата матеріальних цінностей привели до нестабільності у роботі відповідача, у зв`язку з чим відповідач не має можливості виконати свої договірні зобов`язання. На підтвердження таких обставин відповідач надав висновок ТПП від 03.07.2014 р. №2005/12.12-03, сертифікати ТПП №1735 та №1736.

Крім того, відповідачем подано заяву №591 від 04.06.2020р. про розстрочку виконання рішення, що вмотивована збитковістю господарської діяльності підприємства у 2014-2020 рр., тяжким фінансово-економічним станом підприємства, форс-мажорними обставинами, засвідченими компетентними органами. За твердженням відповідача, об`єм грошових коштів, що надходять на надані послуги, наявність позачергових виплат по заробітній платі є винятковими обставинами для розстрочення виконання рішення.

12.06.2020р. на електронну адресу суду від позивача надійшли документи по справі, а саме довідка про юридичну адресу та рахунки №29/3640 від 12.06.2020р.

Ухвалою суду від 15.06.2020р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 09.07.2020р.

07.07.2020р. на електронну адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив №329/4225 від 07.07.2020р. Позивач вважає доводи відповідача наведені у відзиві, необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне:

- відповідно до п.11.11 Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків інвентаризація розрахунків повинна бути присвячена погодженням обсягів заборгованостей між кредиторами і дебіторами. Основою для такої інвентаризації повинні служити кредиторські виписки про заборгованість, які або підтверджені дебіторами, або оскаржені ними. Акт звірки взаєморозрахунків не можна вважати документом, що підтверджує наявність зобов`язання за господарським договором, оскільки він не відповідає вимогам до первинних документів, використовується бухгалтерами лише для підтвердження сум розрахунків (дебіторської та кредиторської заборгованості);

- тяжкий матеріальній не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки у відповідності до чинного законодавства відсутність у боржника коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності, скрутний фінансовий стан не є підставою для невиконання зобов`язань за договором № 32280;

- до теперішнього часу відповідачем сума заборгованості у повному обсязі не сплачена, що свідчить про невжиття заходів до виконання зобов`язань задля можливого добровільного усунення порушення і його наслідків відповідачем.

В запереченнях проти розстрочення виконання рішення позивач зазначив наступне.

- посилання відповідача на важке фінансове становище не є підґрунтям для невиконання господарських зобов`язань, як і відповідний статус підприємства, що у відношенні відповідача не встановлює підстав ухилення від їх виконання та певних пільг у питанні розстрочення, враховуючи фінансовий стан позивача, який також здійснює господарську діяльність в умовах проведення АТО/ООС на території Донецької області;

- інших суттєвих причин та доказів неможливості або складності процедури виконання рішення суду, а також інших обставин виняткового характеру, які могли б слугувати підставою для розстрочення виконання рішення суду відповідачем не надано;

- відповідач не надав доказів того, що обставини, на які він посилається з метою розстрочення сплати заборгованості, зникнуть у майбутньому;

- відповідач, як юридична особа, що здійснює підприємницьку діяльність на власний ризик, враховуючи принципи, закріплені в ст.6 Цивільного кодексу України, взяв на себе відповідні зобов`язання, і об`єктивно усвідомлював усі можливі ризики ведення господарської діяльності та виконання зобов`язань за договором.

Ухвалою від 09.07.2020р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 06.08.2020 року об 11:20 год.

В судове засідання 06.08.2020р. сторони не з`явилися.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

Між позивачем, ТОВ Донецькі енергетичні послуги (позивач, постачальник) та відповідачем, Комунальним підприємством Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №322800, відповідно до п.1.1 якого договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов договору.

За своєю правовою природою зазначений договір є договором енергопостачання. Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із продажем електричної енергії, здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України Про ринок електричної енергії, Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018р. і безпосередньо договором.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно ч.1 ст.633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Таким чином, враховуючи викладене, за висновками суду, між сторонами з урахуванням ст.ст.633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України укладено публічний договір приєднання, який визначає порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії, шляхом приєднання споживача (відповідача) до умов цього договору на підставі заяви-приєднання відповідача до договору.

Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 (далі по тексту - Правила) та є однаковими для усіх споживачів.

Закон України Про ринок електричної енергії визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.

Відповідно до п.3.1.8 Правил договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання споживачу всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним об`єктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

Предмет договору визначений сторонами в п.2.1, згідно з яким постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Згідно з п.п.3.1 датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена у заяві-приєднанні, яка є додатком 1 доданого договору, якщо інша дата не визначена комерційною пропозицією, але у будь-якому випадку не раніше строку початку дії договору.

Постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього договору (п.3.4 договору).

Як встановлено, 28.12.2018р. споживач приєднався до умов договору на підставі поданої заяви-приєднання (додаток №1 до договору) на умовах комерційної пропозиції постачальника, яка є додатком 2 до договору.

На період, до дати початку дії нового ринку електричної енергії, у відповідності до вимог Закону України Про ринок електричної енергії, не побутовий споживач надає акти прийом) - передачі наданих послуг за формою, яка є зразком до договору, та звіти про покази засобу обліку, за формою яка визначена постачальником до даного договору або формою узгодженою з оператором системи розподілу у дати, встановлені договором про постачання електричної енергії, що діяв станом на 30 листопада 2018 року, до отримання окремого повідомлення від постачальника про зміну відповідної дати (п.4.4).

З дати початку дії нового ринку електричної енергії, у відповідності до вимог Закону України Про ринок електричної енергії, порядок формування ціни, встановлений в п.1 комерційної пропозиції, буде змінений на однокомпонентну (фіксовану) ціну на електричну енергію, що буде визначатися постачальником і про її зміну споживач повідомляється у спосіб, передбачений договором про постачання електричної енергії споживачу (п.4.5).

Відповідно до п.5.1 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Дата початку та кінця розрахункового періоду зазначаються в заяві-приєднанні (п.5.5 договору).

Розрахунки споживача здійснюються на поточний рахунок постачальника. Оплата вартості електричної енергії за цим договором вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Поточний рахунок постачальника зазначається у платіжних документах, у тому числі у разі його зміни (пункт 5.6 Договору).

Пунктом 13.1 договору визначено його укладення на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні та сплати рахунку (квитанції) постачальника. Договір в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань.

За умовами комерційної пропозиції договір укладається на строк 1 рік та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є додатком 1 до договору та оплати рахунку, визначеного в п.5.1 комерційної пропозиції. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за 21 день до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або про перегляд його умов (п.п.10.1, 10.2 додатку 2).

Матеріали справи підтверджено передання згідно з актом прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) від 31.11.2019р. за листопад 2019 року обсягу спожитої відповідачем електроенергії у листопаді 2019 року 134575 кВтгод. на суму 330353,63 грн. (з ПДВ).

З представлених суду доказів вбачається, що позивачем виставлений рахунок №322800 від 03.12.2019р. за спожиту в листопаді 2019р. енергію у зазначених обсягах відповідно до договору про постачання електричної енергії. Згідно з останнім кінцева дата оплати 10.12.2019р.

Відомості, визначені в рахунку щодо вартості та обсягів наданих послуг підтверджені відповідачем шляхом підпису та у відзиві на позов не спростовані. Посилання відповідача на відсутність акту звірки взаєморозрахунків до уваги судом не приймаються, зважаючи на доведеність наявними доданими до матеріалів справи первинними документами позовних вимог.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.5.7 договору оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5-ти робочих днів з моменту отримання його споживачем або протягом 5-ти робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

У розділі 4 комерційної пропозиції, яка є додатком №2 до договору, визначено здійснення оплати заявлених обсягів споживання електричної енергії на умовах попередньої оплати за графіком: не пізніше ніж за 5 календарних днів до дати початку розрахункового періоду 17% від заявленого обсягу; не пізніше ніж на 29-й день розрахункового періоду 83% від заявленого обсягу з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію (п.4.1).

Обсяг попередньої оплати визначається шляхом множення прогнозного на відповідний розрахунковий період обсягу споживання електричної енергії на ціну, визначену відповідно до п.1 комерційної пропозиції. Для цілей визначення обсягу попередньої оплати у разі наявності фактичних Цоер та ОРЦ за попередній період, може використовуватися значення Цоер га ОРЦ за останній період, в який ці показники були визначенні (п.4.2).

Після закінчення розрахункового періоду остаточний розрахунок (перерахунок) здійснюється за фактичним обсягом споживання електричної енергії (п.4.3).

Відповідно до п.5.3 комерційної пропозиції остаточний розрахунок здійснюється не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

За висновками суду, свої грошові зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати за надані послуги всупереч вимог ст.ст.526, 530, 904 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

Зокрема, доказів перерахування на користь позивача грошових коштів в сумі 330353,63 грн. всупереч вимог ст.ст.74, 80 Господарського процесуального кодексу України відповідачем до справи не надано.

Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню тільки у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань на суму 330353,63 грн., позивач у позові також заявив вимоги про стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 2546,91 грн.

За висновками суду, розрахунок трьох процентів річних виконаний позивачем згідно з вимогами чинного законодавства та є арифметично вірним.

Відповідачем у заяві №591 від 04.06.2020р. заявлене клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду протягом одного року з щомісячною сплатою позивачу 28157,8375 грн. в 20-31 числах поточного місяця.

Позивач проти розстрочення виконання рішення заперечив.

Щодо заявленого відповідачем клопотання суд виходить з тих обставин, що розстрочка виконання судового рішення в розумінні ч.3 ст.331 Господарського процесуального кодексу України може бути встановлена судом лише за умов наявності виключних обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч.4 ст.331 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Діючим законодавством не передбачено переліку таких обставин, при цьому, повинно бути враховано ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Таким чином, суд оцінює докази відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх матеріалів справи в їх сукупності, керуючись законом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття відстрочення виконання рішення норми процесуального законодавства не вимагають. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У даному випадку суд не вбачає наявності винятковості обставин, на які посилається заявник як на підставу розстрочення виконання цього судового рішення, оскільки не доведено неможливість сплати присудженої до стягнення суми, до того ж, не представлено доказів (документів) щодо відсутності коштів на рахунках підприємства та неможливості їх зарахування у подальшому, не надано плану подолання наслідків важкої фінансової ситуації тощо.

Боржником належним чином не обґрунтовано термін в один рік, протягом якого слід розстрочити виконання судового рішення. Аналіз у сукупності представлених відповідачем доказів, у спірному випадку, та враховуючи майнове право та інтерес позивача, зумовлює висновок про необґрунтоване запитування розстрочки виконання рішення, не відстежується її доцільність за викладених відповідачем обставин.

Посилання відповідача на форс-мажорні обставини також суд відхиляє, оскільки відповідно до п.12.4 Договору №322800 сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом 14 днів з дня їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до законодавства. Натомість, доказів своєчасного повідомлення позивача про настання обставин непереборної сили, підтвердженої сертифікатом від ТПП про форс-мажорні обставини до матеріалів справи не надано.

Крім того, згідно п.6.2 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП від 15.07.2014р. №40(3) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов`язаннях/обов`язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Посвідчення про настання форс-мажорних обставин саме під час виконання своїх зобов`язань за договором №322800 відповідач не надав. При цьому, су звертає увагу відповідача на те, що представлені сертифікати ТПП засвідчують настання форс-мажорних обставин для договорів про постачання водопровідно-каналізаційних послуг, по податковим зобов`язанням, та ін.

Таким чином, надані відповідачем довідки ТПП не можуть бути належними та допустимим доказами в розумінні статей 74-79 Господарського процесуального кодексу України настання форс-мажорних обставин як підстави для звільнення від відповідальності або розстрочення виконання судового рішення.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги, що позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду по справі №905/775/20 є необґрунтованим та таким, що підлягає залишенню без задоволення.

За таких обставин, виходячи з того, що позов доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, вимоги про стягнення основного боргу в сумі 330535,63 грн. та трьох процентів річних в сумі 2546,91 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір за розгляд даної справи підлягає віднесенню на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 74, 76, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", м.Маріуполь до Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь про стягнення основного боргу в сумі 330535,63 грн. та трьох процентів річних в сумі 2546,91 грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства Компанія Вода Донбасу (вул. К.Лібнехта, б.177А м.Маріуполь, Донецька обл., ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (бульвар Шевченко, 62 м.Маріуполь, Донецька обл., ) основний борг розмірі 330535,63 грн., три проценти річних в сумі 2546,91 грн., судовий збір в сумі 4993,51 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 06.08.2020р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 06.08.2020р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина