ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

10.08.2020 Справа № 905/1443/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,

розглянувши заяву вих.№17-197 від 29.07.2020 Приватного акціонерного товариства «Харків-Авто», смт.Пісочин Харківської області

до боржника: Фізичної особи-підприємця Піховкіна Дмитра Вікторовича, м.Покровськ

про видачу судового наказу

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Харків-Авто», смт.Пісочин Харківської області звернулось до Господарського суду Донецької області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Піховкіна Дмитра Вікторовича, м.Покровськ заборгованості за договором оренди нерухомого майна №01/01/19-5 від 01.01.2019 в розмірі 18101,66грн., з яких 16105,30грн - сума основного боргу; 182,80грн - інфляційні втрати; 221,00грн - 3% річних; 1592,56грн - пеня, крім того, судовий збір у розмірі 210,20 грн.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неналежне виконання боржником своїх зобов`язань за договором оренди нерухомого майна №01/01/19-5 від 01.01.2019 в частині своєчасного розрахунку за договором.

Господарський суд, розглянувши подану заяву Приватного акціонерного товариства «Харків-Авто», дійшов висновку про часткову відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

Частиною 1, 2 статті 147 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Згідно з статтею 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Статтею 150 Господарського процесуального кодексу України наведено вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу, згідно з якими заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до частини 1, 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; 4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для предявлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Частиною 1 статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів заяви, грошова заборгованість виникла на підставі договору оренди нерухомого майна №01/01/19-5 від 01.01.2019 укладеного між заявником (орендавець) та боржником (орендар), відповідно до п.п.1.1., 1.2. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування об`єкти нерухомого майна: нежитлова будівля (магазин), загальною площею 68,30кв.м, що знаходяться за адресою: Харківська обл., м.Мерефа, вул. Дніпровська (колишня Дніпропетровська), 185-Д, згідно з додатком №3 до Договору (надалі - майно). Загальна площа майна, що передається в оренду, складає 68,30кв.м.

Відповідно до змісту заяви станом на 23.07.2020 зобов`язання боржника за договором оренди складає 16105,30грн (9570,46грн - борг за орендну плату; 6534,84грн - борг за спожиті комунальні послуги).

Відповідно до п.5.1. договору оренди за користування орендованим майном орендар сплачує орендодавцю орендні платежі, визначені сторонами в додатку №2 до договору.

Орендна плата є фіксованим платежем, який включено плату за користування майном та відповідною земельною ділянкою, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Сплата орендної плати проводиться орендарем щомісячно на підставі рахунку-фактури орендодавця, протягом 3 банківських днів з дати одержання відповідного рахунку, шляхом грошового переказу на поточний банківський рахунок орендодавця, але не пізніше 20-го числа поточного місяця (п.5.2. договору оренди).

Згідно з п.5.2.1. договору оренди до суми орендної плати не включаються витрати за спожиті орендарем комунальні послуги, та/або послуги зв`язку, інші супутні послуги за погодженням сторін. Перелік зазначених послуг визначається сторонами в додатку №2 до договору. Ці витрати сплачується орендодавцем, але підлягають обов`язковому відшкодуванню орендарем орендодавцю щомісячно у повному обсязі на підставі рахунку-фактури орендодавця, не пізніше 3 банківських днів з дати одержання відповідного рахунку, шляхом грошового переказу на поточний банківський рахунок орендодавця.

Згідно з розрахунком орендних платежів розмір орендної плати за користування майном з урахуванням індексації складає на місяць 2663,70грн, ПДВ (20%) - 532,74грн, разом 3196,44грн; вартість 1,00кв.м. оренди становить 46,80грн з ПДВ. Також сторони визначили наступний перелік інших супутніх послуг, зокрема електропостачання - згідно лічильника, витрати на експлуатацію й обслуговування електромереж та електрообладнання - за окремим рахунком, експлуатаційні витрати - за окремим розрахунком.

На підтвердження обставин, на яких ґрунтується заява, заявником додано до матеріалів заяви копію договору оренди нерухомого майна №01/01/19-5 від 01.01.2019, акту приймання-передачі від 01.01.2019, розрахунок орендних платежів від 01.01.2019, акту приймання-передачі орендованого майна за договором оренди нерухомого майна від 01.01.2019 №01/01/19-5 (повернення з оренди) від 31.12.2019, акту звірки за період з 01.01.2019 по 17.07.2020, який підписаний тільки з боку заявника.

Однак, всупереч вимог ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу не надано документів, які підтверджують наявність у боржника боргу за спожиті комунальні послуги в сумі 6534,84грн, отже за висновками суду заявлена до стягнення сума не є безспірною.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно ч.2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

У свою чергу, зміст судового наказу передбачено ст.155 Господарського процесуального кодексу України, згідно пункту 7 якої у судовому наказі зазначаються, зокрема, повідомлення про те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Тобто, суд не вправі розглядати обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (оцінювати правильність та обґрунтованість розрахунків). Разом з тим, суд перевіряє докази, якими заявник обґрунтовує обставини, що підтверджують вимоги.

З урахуванням вищенаведеного суд дійшов висновку, що заявником не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність заборгованості у боржника перед заявником, та які підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги щодо видачі судового наказу в частині стягнення 6534,84грн боргу за спожиті комунальні послуги, а тому суд відмовляє в цій частині заяви про видачу судового наказу.

Окрім того, заявник просить видати судовий наказ про стягнення 182,80грн інфляційних втрат, 221,00грн - 3% річних, 1592,56грн пені, які нараховані на суму основного боргу у розмірі 9570,00грн за період з 21.10.2019 по 28.07.2020.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присічним.

Так, судом встановлено, що розрахунок пені заявником здійснений за період, що перевищує шість місяців.

Крім того, з розрахунку заявника та доданих до заяви про видачу судового наказу документів не вбачається можливим встановити підстави нарахування заявником 3% річних, інфляційні втрати та пеню на суму боргу 9570,00грн починаючи з 21.10.2019 по 28.07.2020, оскільки матеріали заяви не підтверджують існування у боржника станом на 21.10.2019 заборгованості саме у розмірі 9570,00грн., означена заборгованість виникла за період користування майном з жовтня 2019р. по грудень 2019р.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість задоволення заяви про видачу судового наказу за умови безспірності вимог, відповідно, заявник, крім іншого, має додати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових сум.

При цьому, законом не передбачено обов`язку суду здійснювати перерахунок заявлених вимог та право суду видавати судовий наказ в частині заборгованості, заявленої в межах конкретного виду вимоги, так як у протилежному випадку суд буде здійснювати розгляд вимог у порядку, який притаманний для позовного провадження, що суперечить цільовому призначенню інституту наказного провадження.

У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог (ч.3 ст.152 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви в частині стягнення з боржника 182,80грн інфляційних втрат, 221,00грн - 3% річних, 1592,56грн пені.

Керуючись 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства «Харків-Авто», смт.Пісочин Харківської

області про видачу судового наказу задовольнити частково.

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Харків-Авто», смт.Пісочин Харківської області про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Піховкіна Дмитра Вікторовича, м.Покровськ основного боргу в розмірі 6534,84грн, інфляційних втрат в розмірі 182,80грн, 3% річних в розмірі 221,00грн, пені в розмірі 1592,56грн.

Видати судовий наказ про стягнення боргу у розмірі 9570,46грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Ухвалу складено та підписано 10.08.2020.

Суддя Г.Є. Курило