ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"04" серпня 2020 р. Справа№ 911/2066/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Пашкіної С.А.

розглядаючи матеріали апеляційної скарги Державної фіскальної служби України

на рішення Господарського суду міста Києва

від 13.02.2020 (повний текст складено 19.02.2020)

у справі № 911/2066/19 (суддя Данилова М.В.)

За позовом Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю

до 1) Університету Державної фіскальної служби України

2) Державної податкової служби України

3) Державної фіскальної служби України

4) Державної казначейської служби України

про стягнення 4 625 373, 57 грн.

В С Т А Н О В И В :

Рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2020 у справі №911/2066/19 позов задовольнено частково.

За рішенням суду присуджено до стягнення з Державного бюджету України на користь Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю суму у розмірі 3142235 грн., сплаченої вартості витребуваного нерухомого майна; 593253,97грн.інфляційних збитків; 735441,60грн. суму вартості невід`ємних поліпшень об`єкта.

За рішенням суду присуджено до стягнення з Державної фіскальної служби України на користь Ірпінської фінансово-юридичної академії у формі Товариства з обмеженою відповідальністю суму сплаченого судового збору у розмірі 69141, 78 грн.

В стягненні 154443, грн. відсотків за користування грошовими коштами - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державна фіскальна служба України звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове/, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2020 апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Тищенко А.І., суддів Михальської А.І., Пашкіної С.А.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України та підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Згідно частини 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Крім того, положеннями пункту 1 частини другої статті 256 ГПК України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, Державна фіскальна служба України звернулася до суду із даною апеляційною скаргою - 14.07.2020, що слідує з відбитку штемпелю відділення послуг поштового зв`язку на конверті.

Як зазначалося, апелянт просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити цей строк. Клопотання обґрунтовано тим, що пунктом 11 Закону України №540-ІХ від 30.03.2020 розділ VI «Прикінцеві положення» ГПК України доповнено пунктом 4, яким зокрема передбачено, що під час дії карантину, встановленого постановою Кабінету міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину. При цьому, постановою КМУ №211 від 25.03.2020 (з відповідними змінами) на всій території України встановлено карантин з 12.03.2020 по 03.04.2020. Постановою КМУ № 392 від 22.04.2020 (з відповідними змінами) карантин продовжено до 31.07.2020.

Проте апеляційний господарський суд вважає доводи позивача стосовно поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження необґрунтованими.

Клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 119 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Відповідно до чинного законодавства, поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами або особами, які не брала участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, інтереси та (або) обов`язки у справі, процесуальних дій.

Отже, клопотання (заява) про відновлення процесуального строку повинне містити пояснення щодо причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення прийнято 13.02.2020, повне рішення складено 19.02.2020, отримано Державною фіскальною службою України - 04.03.2020, відтак останнім днем звернення з апеляційною скаргою є 24.03.2020 (з обґрунтованим клопотанням про поновлення строку). Однак, з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції апелянт звернувся 14.07.2020 (про що свідчить відмітка відділу поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта» на конверті), тобто з пропуском двадцятиденного строку, встановленого пунктом 1 частини 2 статті 256 ГПК України.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (з відповідними змінами) строк дії карантину запроваджено з 12.03.2020 до 22.05.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України №292 від 20.05.2020 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом Sars-CoV-2» (з відповідними змінами) строк дії карантину запроваджено з 22.05.2020 до 31.07.2020.

Водночас, Законом України №540-IX від 30.03.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" доповнено, зокрема, пунктом 4 розділ Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Закон України №540-IX від 30.03.2020 набув чинності 02.04.2020.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа про податки) від 05.04.2001 №З-рп/2001, зокрема, встановлено, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина 1 статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватись на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною 1 статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У свою чергу, рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України ( справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 у справі №1-7/99 встановлено: «Тому Конституційний Суду України дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Але це не означає, що цей конституційний принцип не може поширюватись на закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб. Проте надання зворотної дії в часі таким нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.»

У Законі України №540-IX від 30.03.2020, який набув чинності 02.04.2020, відсутня вказівка про зворотну дію даного закону, тобто поширення на правовідносини, що виникли або завершились до 02.04.2020.

Відтак, зміни, внесені Законом України №540-IX від 30.03.2020 про продовження процесуальних строків на весь період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, у тому числі передбачених статтею 256 ГПК України, не поширюються на правовідносини, що закінчились до набрання чинності цим законом.

Як вказувалось вище, двадцятиденний строк, встановлений пунктом 1 частини 2 статті 256 ГПК України, для Державної фіскальної служби України сплинув 24.03.2020, тобто, до набрання чинності Законом України №540-IX від 30.03.2020.

З огляду на викладене, з наведеними апелянтом доводами про наявність поважних причин пропуску процесуального строку для подання апеляційної скарги судова колегія не погоджується, визнає їх необґрунтованими, оскільки апелянтом не вказані ніяких доводів та не надано суду ніяких доказів, які б підтверджували, що Державна фіскальна служба України не мала можливості звернутись з апеляційною скаргою у межах двадцятиденного строку, встановленого пунктом 1 частини 2 статті 256 ГПК України, тобто до 24.03.2020.

Колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу на положення, закріплені у статті 129 Конституції України, згідно яких основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен додержуватись норм процесуального права.

За змістом положень Господарського процесуального кодексу України сторона або особа, яка не брала участь у справі, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, наділена правом оскарження судового рішення, що є однією з необхідних умов реалізації встановленого законом права на судовий захист.

Однак, наявність права на оскарження не є безумовною підставою для здійснення судового захисту шляхом прийняття апеляційної скарги, поданої з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

У силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

У пункті 41 Рішення Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" суд визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи вищевикладене, аргументи заявника стосовно поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження визнаються судом необґрунтованими.

Відповідно до частини третьої статті 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

У зв`язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення апеляційної скарги, Державній фіскальній службі України слід у строк, визначений цією ухвалою: - вказати інші підстави для поновлення строку на подання апеляційної скарги та подати докази на їх підтвердження.

Враховуючи вищевикладене та приписи Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства та підлягає залишенню без руху на підставі частини 3 статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів роз`яснює, що відповідно до частини 4 статті 260, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Враховуючи наведена та керуючись статтями 234, 256, частиною 3 статті 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.02.2020 у справі №911/2066/19 залишити без руху.

2. Надати Державній фіскальній службі України строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання даної ухвали.

3. Попередити Державну фіскальну службу України, що при невиконанні вимог даної ухвали у зазначений строк суд апеляційної інстанції не приймає таку апеляційну скаргу до розгляду та повертає її скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями Київського апеляційного господарського суду та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

С.А. Пашкіна