РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.08.2020Справа № 910/4344/20

Господарський суд міста Києва, в складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 15/2; ідентифікаційний код: 36086124)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 40; ідентифікаційний код: 20782312)

про стягнення 15 106, 27 грн,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення 15 106, 27 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він виконав свої зобов`язання за договором страхування № 208.17.2380005 від 22.11.2017, а саме, виплатив страхувальнику за даним договором суму страхового відшкодування, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, а отже, й виникла необхідність звернення до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що згідно наявного в матеріалах справи поштового повідомлення № 922 ухвала суду від 31.03.2020 була отримана представником відповідача (за довіреністю) 09.04.2020, однак станом на дату ухвалення рішення суду відповідачем відзиву на позовну заяву до суду не подано, враховуючи те, що строки розгляду справи продовжувалися у відповідності до вимог п. 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції від 03.07.2020 та у зв`язку із запровадженням на території України карантину Кабінетом Міністрів України з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19.

Крім того, суд зазначає, що станом на 07.08.2020 відповідачем не подано до суду заяви про продовження процесуального строку на вчинення відповідної процесуальної дії (подання відзиву на позовну заяву), встановленого судом як це передбачено п. 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції від 17.07.2020.

Разом з тим, суд вказує, що позивачем разом із позовною заявою було подано до суду клопотання про витребування постанови Шевченківського районного суду міста Львова, якою притягнено до відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ДТП, яка сталася 10.09.2018.

З огляду на вказане клопотання позивача, судом самостійно з реєстру було отримано повний текст постанови Шевченківського районного суду міста Львова від 18.09.2018 у справі № 466/7414/18, якою притягнено до відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ДТП, яка сталася 10.09.2018, а відтак відсутня необхідні у розгляді даного клопотання та відповідному витребування додаткових доказів.

Так, враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлявся про відкриття провадження у справі № 910/4344/20 та те, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.11.2017 між Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (страховик) та Приватним акціонерним товариством "Тернопіль-готель" (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів програма "Комфорт" № 208.17.2380005, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб Kia Sportage, державний номер НОМЕР_1 (поліс № АК7960904 ).

Строк дії даного договору з 22.11.2017 по 21.11.2018.

10.09.2018 по вул. Залізничній у м. Львів відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Kia Sportage, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Peugeot Boxer, державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "ПЗУ Україна" згідно полісу № АМ5885504 (строк дії до 17.04.2019, франшиза - 0.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Kia Sportage, державний номер НОМЕР_1 .

Постановою Шевченківського районного суду міста Львова від 18.09.2018 у справі № 466/7414/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вищевказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що страхувальник 21.09.2018 повідомив страховика про настання страхового випадку та подав заяву про виплату страхового відшкодування для відновлення автомобіля на розрахунковий рахунок СТО Товариства з обмеженою відповідальністю "Радар Сервіс" із вирахуванням безумовної франшизи в розмірі 1 497, 50 грн.

Із наявної в матеріалах справи ремонтної калькуляції № 2076 від 11.10.2018 вбачається, що загальна вартість ремонту автомобіля Kia Sportage, державний номер НОМЕР_1 складає 26 978, 72 грн.

Відповідно до звіту № 475 від 11.10.2018 про оцінку транспортного засобу Kia Sportage, державний номер НОМЕР_1 , який виконано суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю "Укравтолізинг", вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 26 978, 72 грн.

Згідно наданого Товариством з обмеженою відповідальністю "Радар Сервіс" рахунку-фактури № від 27.09.2018 вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Kia Sportage, державний номер НОМЕР_1 становить в загальному 24 974, 38 грн (разом з ПДВ).

Відтак, позивач на підставі страхового акту № 3.18.1995-1 від 27.09.2018, який складено на підставі зазначеного вище рахунку-фактури № від 27.09.2018, здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 23 476, 88 грн ( 24 974, 38 грн. - 1 497, 50 грн. (безумовна франшиза) на рахунок СТО - Товариства з обмеженою відповідальністю "Радар Сервіс" згідно наявного в матеріалах справи платіжного доручення № ЦО03570 від 27.09.2018 із зазначенням призначення платежу "Страх. відшкод. зг. дог № 208.17.2380005 від 22.11.2017 ПрАТ "Тернопіль-готель" без ПДВ зг. від 27.09.2018 у т.ч. ПДВ-3 912, 81 грн.".

Із матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування № 704/3.18.1195 від 06.02.2019 в розмір 23 476, 88 грн за збитки спричинені транспортним засобом Peugeot Boxer, державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "ПЗУ Україна".

Позивач також зазначає, що у відповідь на вказану заяву, відповідачем 21.02.2019 на користь позивача було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 8 370, 61 грн., а відтак суму заборгованості станом на дату звернення до суду з позовом становить 15 106, 27 грн.

Суд вказує, що викладені вище обставини не спростовані відповідачем, а відтак беруться судом до уваги.

Підсумовуючи викладене вище, позивач у зв`язку з тим, що ним було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 23 476, 88 грн потерпілій особі (на рахунок СТО) за збитки, які були спричинені транспортний засобом Peugeot Boxer, державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "ПЗУ Україна" згідно полісу № АМ 5885504 просить суд стягнути з відповідача залишкову суму заборгованості суми страхового відшкодування в розмірі 15 106, 27 грн.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України вказано, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Суд вказує, що вина ОСОБА_1 встановлена у судовому порядку та підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Львова від 18.09.2018 у справі № 466/7414/18.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на

стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

З огляду на викладене вище, виходячи із доказів, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що до позивача перейшло в порядку регресу право вимоги до страховика винної особи (відповідача) за полісом № АМ 5885504 в розмірі 23 476, 88 грн. у зв`язку з тим, що позивачем було виплачено страхувальнику (на рахунок СТО) суму страхового відшкодування в розмірі 23 476, 88 грн згідно платіжного доручення № ЦО03570 від 27.09.2018.

Крім того суд вказує, що норма ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

При цьому суд зазначає, що звіт про оцінку транспортного засобу, в тому числі і калькуляція є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17.

Разом з тим, відповідно до. ч. 12.1. ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відтак з огляду на викладене вище, враховуючи суму страхового відшкодування, яка була виплачена позивачем потерпілій особі, на рахунок СТО, частковою оплатою відповідачем суми страхового відшкодування та розмір франшизи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а стягненню з відповідача підлягає сума страхового відшкодування в розмірі 15 106, 27 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" - задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 40; ідентифікаційний код: 20782312) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 15/2; ідентифікаційний код: 36086124) суму страхового відшкодування в розмірі 15 106 (п`ятнадцять тисяч сто шість) грн 27 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 07.08.2020

Суддя Д.О. Баранов