РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.08.2020Справа № 910/5440/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Приватного підприємства "Сєвєродонецьке комфорт-авто" (93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул Танкістів, 27, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем" (01021, м.Київ, Кловський узвіз буд.7А оф.8-11, )

про стягнення 140 865,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Сєвєродонецьке комфорт-авто" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем" про стягнення 139 500,00 грн основного боргу - заборгованості за надані послуги перевезення по договору №02/Л від 01.02.2019, 1365,00 грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем договірних зобов`язань щодо сплати вартості отриманих послуг перевезення.

До позову заявником додано заяву про забезпечення позову, в якій заявлено вимоги про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку в АТ "ТАСКОМБАНК", МФО 339500.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 23.04.2020 відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 23.04.2020 позов Приватного підприємства "Сєвєродонецьке комфорт-авто" залишив без руху, встановив строк для усунення недоліків позову у визначений спосіб.

12.05.2020 позивач подав до суду засобами поштового зв`язку заяву про усунення недоліків позову.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 15.05.2020 відкрив провадження у справі № 910/5440/20, постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), встановив сторонам строки для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

Згідно повідомлень про вручення поштових відправлень, ухвалу суду від 15.05.2020 позивач отримав 25.05.2020, відповідач - 21.05.2020.

Відповідач письмового відзиву по справі, заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження не надав, враховуючи отримання ухвали суду відповідач є таким, що належним чином повідомлений про судовий розгляд справи.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом враховано, що 02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічний гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-ІХ від 30.03.2020", яким доповнено розділ Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України пунктом 4 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 р. "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" із змінами та доповненнями карантин установлено на всій території України до 31.08.2020 р.

17.07.2020 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-IX яким пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України викладено у новій редакції, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Суд зазначає, що визначений 20-денний строк для вчинення учасниками процесуальних дій щодо продовження процесуальних строків у зв`язку із карантином, є таким, що сплинув 07.08.2020.

Жодних пояснень, клопотань від позивача та відповідача, у т.ч. щодо неможливості реалізації процесуальних прав через запровадження карантину, продовження процесуальних строків, до суду не надходило.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності клопотань учасників справи про продовження процесуальних строків, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.02.2019 між позивачем (перевізник за договором) та відповідачем (замовник) був укладений договір № 02/Л про надання послуг по перевезенню пасажирів, за умовами якого замовник доручив, а перевізник зобов`язався надати послуги по щоденному перевезенні пасажирів замовника з використання його власного і третім організаціям автотранспорту по маршруту, визначеному замовником.

Згідно положень п.4.1-4.2 договору сторони визначили, що договірний тариф на визначені перевізником послуги складає за один автомобіль в день 2250,00 грн з ПДВ. Замовник проводить оплату наданих послуг грошовими коштами протягом 10 календарних днів з моменту підписання сторонами відповідного щоквартального акту наданих послуг, на підставі рахунку, отриманого замовником.

Відповідно до п.5.1 договору, після надання послуг по перевезенню перевізник складає акт приймання-передачі наданих послуг і направляє замовнику. Замовник після отримання акта приймання-передачі наданих послуг протягом 2-х календарних днів зобов`язаний підписати акт, або направити перевізнику мотивовану відмову в його підписанні.

Положеннями п.7.1-7.2 договору визначено, що договір набирає законної сили з 01 лютого 2019 і діє до 31 грудня 2019, а в частині розрахунків сторін до їх повного проведення. Договір автоматично продовжується на кожний наступний рік у випадку, якщо одна зі сторін за 10 робочих днів до визначеної дати його розірвання письмового не заявить про його розірвання.

Як вбачається з матеріалів справи, за Актами здачі-приймання (надання послуг) № ОУ-0000148 від 07.11.2019 на суму 18 000,00 грн, № ОУ-0000154 від 13.11.2019 на суму 13500,00 грн, № ОУ-0000157 від 21.11.2019 на суму 18000,00 грн, № ОУ-0000168 від 28.11.2019 на суму 18000,00 грн, № ОУ-0000171 від 05.12.2019 на суму 18000,00 грн, № ОУ-00174 від 11.12.2019 на суму 13500,00 грн, № ОУ-0000185 від 19.12.2019 на суму 18000,00 грн, №ОУ-0000186 від 26.12.2019 на суму 13500,00 грн, № ОУ-0000012 від 13.02.2020 на суму 9000,00 грн, які підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень, позивачем надано відповідачу послуги по договору № 02/Л від 01.02.2019 на загальну суму 139500,00 грн.

Позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання щодо оплати отриманих послуг по актах не виконав, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість у сумі 139 500,00 грн.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В розумінні статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа,яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; і особу замовника транспортних послуг відповідач у справі: юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату; нерегулярні пасажирські перевезення - це перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

Згідно ст.35 Закону України «Про автомобільний транспорт», перевезення пасажирів автобусами в режимі нерегулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах нерегулярних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Проаналізувавши правовідносини сторін та умови укладеного між сторонами договору

№ 02/Л про надання послуг по перевезенню пасажирів від 01.02.2019, суд приймає підписані без претензій та зауважень як перевізником, так і замовником Акти здачі-приймання (надання послуг) № ОУ-0000148 від 07.11.2019 на суму 18 000,00 грн, № ОУ-0000154 від 13.11.2019 на суму 13500,00 грн, № ОУ-0000157 від 21.11.2019 на суму 18000,00 грн, № ОУ-0000168 від 28.11.2019 на суму 18000,00 грн, № ОУ-0000171 від 05.12.2019 на суму 18000,00 грн, № ОУ-00174 від 11.12.2019 на суму 13500,00 грн, № ОУ-0000185 від 19.12.2019 на суму 18000,00 грн, №ОУ-0000186 від 26.12.2019 на суму 13500,00 грн, № ОУ-0000012 від 13.02.2020 на суму 9000,00 грн,на загальну суму 139500,00 грн в якості підстав для здійснення взаєморозрахунків та доказів на підтвердження факту надання виконавцем та отримання замовником послуг перевезення.

Доказів оплати відповідачем вказаної суми заборгованості за надані послуги, в тому числі у визначені договором строки, суду не надано.

Враховуючи, що строк оплати відповідачем вартості отриманих послуг є таким, що настав, за відсутності доказів оплати, вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої суми 139500,00 грн. боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги позивача в частині стягнення 1365,00 грн 3% річних, після перевірки правильності нарахувань, які здійснено за періоди прострочення по кожному акту, задовольняються в межах періодів розрахунку позивача.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідач всупереч письмового відзиву на позов не надав, стверджувань позивача не спростував.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем" (01021, м.Київ, Кловський узвіз буд.7А оф.8-11, ) на користь Приватного підприємства "Сєвєродонецьке комфорт-авто" (93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул Танкістів, 27, ) 139 500 (сто тридцять девять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп основного боргу, 1365 (одну тисячу триста шістдесят п`ять) грн. 00 коп 3% річних, 2112 (дві тисячі сто дванадцять) грн. 98 коп. витрат по сплаті судового збору

3. Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак