ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року

м. Черкаси справа № 925/771/19

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., із секретарем судового засідання Дяченко Т.В. за участю представників: позивача - Федоришина В.В. адвоката за довіреністю, відповідача - Бузурної А.В. адвоката за ордером, третьої особи - не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Зовнішньоекономічної асоціації "Новосвіт" до Публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" про стягнення 71928,72 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 71928,72 грн. заборгованості по договору купівлі - продажу електричної енергії №К-ДБ -9 -1129/1 від 29.11.2017 з яких: 57499,57 грн. основного боргу, 9147,01 грн. пені, 4306,04 грн. інфляційних та 976,10 грн. 3% річних.

Позивач обґрунтовує заявлені вимоги тим, що відповідач не виконав зобов`язання по вище вказаному договору щодо сплати вартості спожитої електричної енергії на загальну суму 57 499,57 грн., а саме не здійснив оплату вартості спожитої електричної енергії в жовтні та листопаді 2018 року. У зв`язку із нездійсненням Покупцем (відповідачем) оплати спожитої електроенергії за жовтень 2018 року в строк до 05 листопада 2018 р., передбачена для Покупця знижка в розмірі 1 % - втратила свою чинність, відповідно до положень додатку № 2 до укладеного Договору.

Позивач зазначив, що ним 06.01.2019 на адресу відповідача надіслано Претензію (вих. № 2 від 04.01.2019) на суму 60 448,52 грн., але відповіді на Претензію та підписаного акту звіряння взаєморозрахунків позивачем не отримано, суми боргу відповідачем не сплачено. Направлені відповідачу акти прийому-передачі електричної енергії № 524 від 31.10.2018 та № 611 від 30.11.2018 позивачу - не повернуті.

На думку позивача, такі дії відповідача суперечать положенням чинного законодавства України та порушують охоронювані законом права та інтереси позивача.

Справа призначалась до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.06.2019 судове засідання у справі призначено на 11 год. 30 хв. на 18 липня 2019 року.

Відповідач у відзиві на позов просив суд у задоволенні заявлених вимог відмовити повністю вважаючи їх необґрунтованими і безпідставними посилаючись на те, що первинні документи, які підтверджують надання послуг з постачання та перетікання електричної енергії за жовтень 2018 р. та за листопад 2018 р. повноважною особою від імені ПАТ «Дашуківські бентоніти» не були підписані. Також, позивач у запереченнях просив суд взяти до уваги висновки Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 09.07.2020 у справі № 922/1831/15.

Відповідач зауважив, що строк сплати за електроенергію, начебто поставлену у жовтні та листопаді 2018 року, не настав, а тому підстави для здійснення відповідних розрахунків також відсутні.

Позивач у відповіді на відзив не погодився із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов.

Ухвалою суду від 18.07.2019 припинено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 24 вересня 2019 року та залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Черкасиобленерго".

18.11.2019 позивачем до суду була подана заява про зменшення розміру позовних вимог та зміну суми судових витрат. В заяві позивач просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 57499, 57 грн., пеню в розмірі 9 147, 01 грн., інфляційні витрати в розмірі 3179,64 грн., 3% річних від суми боргу в розмірі 1633,01 грн., та судові витрати в розмірі 5221 грн., які складаються з судового збору в розмірі 1921 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3300 грн.

Ухвалою суду від 19.11.2019 прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог.

Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID - 19" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID- 19, ухвалою суду від 17.03.2020 судове засідання було відкладено до скасування карантину.

У зв`язку із послабленням протиепідемічних заходів ухвалою суду від 0.06.2020 призначено судове засідання у справі на "07" липня 2020 р.

Ухвалою суду від 07.07.2020 судове засідання було відкладено 17 липня 2020 р.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені зменшені вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити повністю.

Представник відповідача заявлені вимоги не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник від третьої особи в судове засідання не з`явився.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника третьої особи за наявними матеріалами в порядку ст. 202 ГПК України.

В судовому засіданні 17.07.2020 судом оголошувалась перерва до 21 липня 2020 р.

21.07.2020 суд видалявся для ухвалення рішення до 09:00 год. 22 липня 2020 р.

Суд, вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши наявні у справі докази, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 29.11.2017 між позивачем (Продавець) і відповідачем (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу електричної енергії № К-ДБ-9-1129/1 (далі - Договір), відповідно до якого Продавець зобов`язався продавати електричну енергію Покупцеві, а Покупець зобов`язався оплачувати Продавцеві її вартість згідно з умовами цього договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами.

П.2.2 цього Договору встановлено, що оплата спожитої електроенергії здійснюється Покупцем (відповідачем) щомісячно на підставі пред`явлення Продавцем актів прийому-передачі спожитої електроенергії та рахунків. Оплата здійснюється на протязі трьох днів з дня направлення рахунку по факсу та отримання підтвердження (телефонограми) Покупця про надходження рахунку.

Відповідно до Додатку № 2 до Договору Покупець здійснює остаточний розрахунок з Продавцем за спожиту електроенергію у розрахунковому періоді здійснюється Покупцем до 17:00 годин 05 числа місяця наступного за розрахунковим відповідно до звіту (рапорту) про покази розрахункових обліків. Вартість 1 квт*год електричної енергії для Покупця (відповідача) визначається за роздрібними тарифами на електроенергію для промислових споживачів Черкаської області другого класу на кожен місяць постачання, розрахованих ПАТ «Черкасиобленерго» відповідно до постанов НКРЕКП, зі знижкою 1 (один) %. Якщо Покупець не здійснить оплату спожитої електроенергії за розрахунковий період у повному обсязі до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, то передбачена в п. 1 цього додатку знижка втрачає свою чинність.

За умовами п.3.3. Договору обсяг поставленої Продавцем і спожитої Покупцем електроенергії визначається на підставі письмового звіту за показниками розрахункових засобів обліку, пред`явленого Покупцем Продавцеві у термін, передбачений п. 4.2.5. даного Договору та підписаного Сторонами акту прийому-передачі електроенергії і зазначається в рахунку.

Згідно п.3.5. Договору у разі відсутності повної оплати Покупцем спожитої електричної енергії на умовах Договору, Продавець, попередивши Покупця, письмово (телефонограмою) звертається до ПАТ «Черкасиобленерго» з клопотанням про відключення чи обмеження споживання електроенергії Покупцю та не включає Покупця в заявку на постачання електроенергії на наступний період до повного погашення його заборгованості. Відключення Покупця від електромережі за заявою Продавця виконується через ПАТ «Черкасиобленерго».

Як зазначив позивач, у зв`язку порушенням відповідачем договірних умов щодо оплати проданої електричної енергії, згідно вищенаведених умов укладеного Договору, Продавцем було надіслано на адресу Покупця лист від 01.11.2018 за № 87 про припинення постачання електричної енергії з 11:00 год. 08 листопада 2018 р. та повідомлено, що припинення (відключення) електропостачання буде виконано оперативним персоналом ПАТ «Черкасиобленерго».

На підставі цього звернення, третьою особою - ПАТ «Черкасиобленерго» було частково припинено електропостачання відповідачу. В грудні 2018 року постачання електричної енергії за Договором Позивачем не здійснювалось.

Через те, що Покупець не здійснив оплати спожитої електроенергії за жовтень 2018 року в строк до 05 листопада 2018 року, передбачена для Покупця знижка в розмірі 1 % - втратила свою чинність, відповідно до положень додатку № 2 до укладеного Договору.

Позивач зазначив обсяг споживання відповідачем електроенергії:

- у жовтні 2018 року 8 577 кВт.,

- у листопаді 2018 року 13 722 кВт.

Відповідно вартість спожитої електричної енергії для відповідача становила: в жовтні 2018 року - 22116,41 грн; у листопаді 2018 року - 35383,16 грн., всього на загальну суму 57 499,57 грн.

П.5.2. Договору встановлено, що за невчасну оплату електроенергії, передбачену розділом 2 цього Договору, Покупець сплачує Продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення. Відповідно до пункту 5.1. Договору у разі невиконання або неналежного виконання умов цього договору, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача 57499, 57 грн боргу, 9147, 01 грн пені, 3179,64 грн втрат в наслідок інфляції та 1633,01 грн 3% річних.

Ст.11 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Ч.1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до положень ст. 509, ст.525, ст.526, ст.612, ст.613, ст.629 ЦК України:

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ст.714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Ч.1 ст. 275 ГК України передбачає, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 31.10.2018 позивачем з Оптового ринку електричної енергії України було прийнято електричної енергії обсягом 798 905 кВт.г, що підтверджується Актом прийому-передачі електричної енергії № 10.

30.11.2018 позивачем з Оптового ринку електричної енергії України було прийнято електричної енергії обсягом 1 112 952 кВт.г, що підтверджується Актом прийому-передачі електричної енергії № 11.

Позивач, в свою чергу, посилається на вказані ним Акти, як на факт споживання електроенергії відповідачем у жовтні та листопаді 2018 року.

Ці твердження позивача суд вважає безпідставними, оскільки вказані Акти підтверджують лише отримання позивачем електроенергії від ДП «Енергоринок» як суб`єкта Оптового ринку електричної енергії, і не можуть встановлювати факт споживання електричної енергії відповідачем.

На підтвердження заявлених позовних вимог позивач посилався на:

- Довідку про обсяги поставки електроенергії ПАТ «Дашуківські бентоніти» за жовтень та листопад 2018 року (вих. № 322 від 20.12.2019), надану третьою особою;

- відомість обліку споживання реактивної електроенергії за жовтень місяць 2018 р. (аналогічні відомості за листопад не надані);

- відомість обліку споживання електроенергії за жовтень місяць 2018 р. (аналогічні відомості за листопад не надані);

- рахунок-фактуру за перетікання реактивної енергії за жовтень 2018 року;

- рахунок-фактуру за перетікання реактивної енергії за листопад 2018 року;

- акт про надання послуг за перетікання реактивної електричної енергії за жовтень 2018 року,

- акт про надання послуг за перетікання реактивної електричної енергії за листопад 2018 року;

- акт про використану електричну енергію ПАТ «Дашуківські бентоніти» за місяць листопад 2018 року.

В матеріалах справи позивачем був вказаний обсяг споживання відповідачем електроенергії, а саме: у жовтні 2018 року - 8 577 кВт., у листопаді 2018 року - 13 722 кВт.

Водночас, згідно відомостей обліку споживання реактивної електроенергії відповідачем спожито у жовтні 2018 року - 10 033 (одиниця виміру не зазначена), а саме: 636 по кар`єру та 9 397 по компресорній, та 535 генерація.

На підставі рахунку-фактури №15 від 31.10.2018 за перетікання реактивної енергії за жовтень 2018 р. відповідачем спожито у жовтні 2018 р. 10 033 кВАр/год та 535 кВАр/год генерація, всього на суму 2124,80 грн. Відповідно Акту про надання послуг за перетікання реактивної електричної енергії за жовтень 2018 року, обсяг використаної енергії становить 10 568 кВАр/год усього на суму 2124,80 грн.

Відповідно до рахунку-фактури №15 від 30.11.2018 за перетікання реактивної енергії за листопад 2018 р. відповідачем спожито у листопаді 2018 р. 3 028 кВАр/год та 573 кВАр/год генерація, всього на суму 699,48 грн. На підставі Акту про надання послуг за перетікання реактивної електричної енергії за листопад 2018 р., обсяг використаної енергії становить 3 601 кВАр/год, всього на суму 699,48 грн.

Відтак, згідно даних щодо перетікання реактивної енергії, обсяг споживання у листопаді 2018 року менший, ніж у жовтні 2018 року. Проте, позивач вказує, що обсяг споживання електроенергії у листопаді 2018 року більший, ніж у жовтні 2018 року, не надавши суду пояснень щодо цих суперечностей.

Відповідно до положень ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З відомостей обліку споживання електроенергії вбачається, що відповідачем спожито у жовтні 2018 року 20 803 (одиниця виміру не зазначена), а саме: 240 по кар`єру, 14 263 по компресорній, 5 станція катод.захисту, а також, згідно таблиці 300 обеззалізуюча, 6000 субспоживачі (субспоживачі не зазначені). Аналогічні відомості за листопад 2018 р. суду не надані.

З Акту про використану електричну енергію вбачається, що відповідачем за листопад 2018 року кількість використаної електричної енергії становить 20 654 кВт./год. Водночас, позивачем у позові зазначається про споживання у листопаді 13 722 кВт./год.

Акт про використану відповідачем електричну енергію за жовтень 2018 року ні позивачем, ні третьою особою суду не надавався.

Згідно Довідки про обсяги поставки електроенергії ПАТ «Дашуківські бентоніти» за жовтень та листопад 2018 року № 322 від 20.12.2019, на яку позивач посилається як на доказ обсягів спожитої відповідачем електроенергії, ПАТ «Дашуківські бентоніти» спожито:

- у жовтні 2018 року 8 577 кВт. (кар`єр 272 кВт., компресорна 7 963 кВт. та станція катодного захисту 102 кВт./год);

- у листопаді 2018 року 13 722 кВт./год. (насосна 227 кВт./год, кар`єр 167 кВт./год, компресорна 13 247 кВт./год та станція катодного захисту 81 кВт./год).

Натомість, відповідно Акту про використану електричну енергію ПАТ «Дашуківські бентоніти» за листопад 2018 року, кількість використаної електричної енергії становить 20 654 кВт./год з яких; кар`єр 820 кВт./год (167+633+20), компресорна 18 601 кВт./год (15 653+2 395+553) та ЖД станція 1 233 кВт./год. Проте, відповідно до Акту, кількість використаної електричної енергії по насосній станції, по станції дорівнює нулю (на відміну від інформації, зазначеної в довідці про обсяги поставки електроенергії).

Акт про використану відповідачем електричну енергію за жовтень 2018 року ні позивачем, ні третьою особою суду не надавався.

З відомостей обліку споживання електроенергії за жовтень місяць 2018 року, ПАТ «Дашуківські бентоніти» використано активної електроенергії 20 803 (одиниця виміру не зазначена), з яких: кар`єр 240, компресорна 14 263 та станція катодного захисту 5, а також, згідно таблиці 300 обеззалізуюча, 6000 субспоживачі (субспоживачі не зазначені). Аналогічні відомості обліку споживання електроенергії за листопад 2018 року суду не подані.

За таких обставин, суд вважає, що обсяг споживання активної електроенергії визначити неможливо, оскільки надані відомості обліку споживання електроенергії ПАТ «Дашуківські бентоніти» не відповідають тим обсягам, які заявлені позивачем.

Докази подання суду відомостей щодо обліку споживання електроенергії у листопаді 2018 року та Акту про використану електричну енергію за жовтень 2018 року, відсутні.

Судом встановлено, що починаючи з 09.11.2015 єдиним повноважним керівником (головою Правління) відповідача - ПАТ «Дашуківські бентоніти», який має право вчиняти юридичні дії від імені останнього без довіреності, у тому числі підписувати договори, є Бесараб В.М .

Судом з`ясовано, що Голова Правління ПАТ «Дашуківські бентоніти» Бесараб В.М. не делегував своїх повноважень голови Правління ПАТ «Дашуківські бентоніти» будь-яким третім особам в т.ч. Пустільнік В.О .

З Витягів із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 05.10.2018 та 11.12.2018, поданих суду відповідачем, вбачається, що у період з жовтня по грудень 2018 року керівником (головою Правління) ПАТ «Дашуківські бентоніти» був Бесараб В .М.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За правилами ч. 1, 4 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи-підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

За приписами ст.11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними та надаються у вигляді безоплатного доступу через портал електронних сервісів до відомостей з Єдиного державного реєстру, які актуальні на момент запиту, необхідних, в т.ч., для укладення цивільно-правових договорів, про осіб, які можуть вчиняти дії від імені особи.

Докази того, що у спірний період обов`язки голови правління ПАТ «Дашуківські бентоніти» виконувала Пустільнік В.О., в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що всі документи (акти про надання послуг з перетікання реактивної електричної енергії за жовтень 2018 року та за листопад 2018 року, відомості обліку споживання електроенергії за жовтень місяць 2018 року, акт про використану електричну енергію за листопад 2018 року, рахунок-фактура) юридичною особою (відповідачем), в особі повноваженого представника не підписані.

Згідно п.6.13. Правил користування електричної енергією у передбачений договором термін за результатами розрахункового періоду споживачем, постачальником електричної енергії, електропередавальною організацією на підставі даних розрахункового обліку електричної енергії визначається фактичний обсяг переданої та поставленої споживачу (субспоживачу) електричної енергії та оформляється акт про використану електричну енергію (акт прийняття-передавання товарної продукції).

Таким чином, за умовами п.2.2. та п.3.3. Договору купівлі-продажу електричної енергії та п. 6.13. Правил користування електричної енергією допустимим доказом підтвердження розміру спожитої електроенергії може бути лише акт прийому-передачі електроенергії, підписаний уповноваженими представниками позивача та відповідача.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд враховує, що погодженим сторонами Договорі порядком та підставами виникнення зобов`язання підприємства з проведення оплати, передбачено, що виставленню Товариством рахунків, у тому числі у разі неправильного розрахунку сум у попередніх рахунках на оплату, передує складення між сторонами акта про використану електричну енергію, який підписується обома сторонами та повинен містити дані про фактичний обсяг поставленої електричної енергії включаючи технологічні витрати у розрізі об`єктів споживача

Акт здавання-прийняття робіт (послуг) є тим первинним документом, на підставі якого виникає обов`язок сплати. Наявність актів про використану електричну енергію є обов`язковою та необхідною умовою правильності розрахунку (перерахунку), та саме акт про використану електричну енергію є підставою для виставлення рахунків на оплату.

Досліджені додані позивачем до позовної заяви Акти приймання-передачі електричної енергії № 524 від 31.10.2018 та № 611 від 30.11.2018, суд оцінює критично. оскільки ці Акти підписані лише повноважною особою позивача. Підписів уповноваженої особи підприємства та печатки Покупця (відповідача) Акти не містять, що свідчить про їх неналежність та недопустимість як доказу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 09.07.2020 у справі № 922/1831/15 та від 16.06.2020 у справі № 922/3757/17.

Відповідно ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, через відсутність підписаного уповноваженими представниками сторін Акту приймання-передачі електроенергії, суд вважає, що не можливо підтвердити обсяг поставленої позивачем і спожитої відповідачем електроенергії.

Під час розгляду справи, судом з`ясовано, що рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.07.2019 у справі №925/379/19, яке набрало законної сили, у позові ПАТ «Черкасиобленерго» до ПАТ «Дашуківські бентоніти» про стягнення 2 824,28 грн. було відмовлено в повному обсязі. У вказаному рішенні були встановлені обставини, які мають значення для даної справи.

За приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, суд вважає, що у ПАТ «Черкасиобленерго» відсутні належні та допустимі докази на підтвердження факту перетікання реактивної електроенергії у відповідному обсязі та у відповідний період, а факт передачі активної електроенергії від ЗАЕ «Новосвіт» до ПАТ «Дашуківські бентоніти» у заявленому обсязі є непідтвердженим.

За умовами п. 2.2. цього Договору оплата спожитої електроенергії здійснюється Покупцем щомісячно на підставі пред`явлених Продавцем актів прийому-передачі спожитої електроенергії та рахунків. Оплата здійснюється на протязі трьох днів з дня направлення рахунку по факсу та отримання підтвердження (телефонограми) Покупця про надходження рахунку.

Таким чином, строк оплати за отриману електричну енергію у Покупця настає не у певну дату (строк), а визначений вказівкою на певну подію, а саме направлення рахунку по факсу та отримання підтвердження (телефонограми) Покупця про надходження рахунку. Тому, триденний строк на оплату відповідного рахунку починається з дня отримання позивачем від відповідача підтвердження про надходження рахунку, яким може бути телефонограма.

У випадку не пред`явлення Продавцем рахунку на оплату електричної енергії та не отримання від Покупця підтвердження факту отримання такого рахунку, подія, з якою починається строк для виконання зобов`язання Покупцем, не настає, а отже і не може настати строк для здійснення оплати електричної енергії.

Ні доказів направлення рахунків для оплати за поставлену електроенергію (за жовтень та листопад 2018 року), ні доказів підтвердження отримання відповідних рахунків відповідачем, до суду не подано.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відтак, з урахуванням положень Договору та вимог чинного законодавства України, суд вважає, що строк сплати за електричну енергію, ніби отриману відповідачем у вище вказаний період, не настав, а тому підстави для задоволення позову та стягнення із відповідача боргу, пені, втрат внаслідок інфляції та 3 % річних відсутні.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позивачем не доведені заявлені ним вимоги і у позові необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 04.08.2020.

СУДДЯ К.І. Довгань