СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2020 р. Справа № 922/146/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А.,

за участю секретаря судового засідання Перікової К.В.,

за участю представників:

позивача - Левицька А.В. (ордер від 04.08.2020 серії ПТ №000313, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 04.01.2017 №1594),

відповідача - Безп`ятий Д.Г. (паспорт серії НОМЕР_1 від 29.10.1999), Колобов Л.В. (ордер серії ХВ №1044 від 01.07.2020 свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 17.06.2011 №353),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (вх. 1715)

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.07.2020

у справі №922/146/20, постановлену суддею Смірновою О.В. в приміщенні Господарського суду Харківської області 01.07.2020 о 10:32 (повний текст рішення складений 06.07.2020),

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ,

до Фізичної особи-підприємця Безп`ятого Дениса Григоровича, м. Харків,

про стягнення 648006,68 грн

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (позивач) звернулося до господарського суду із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Безп`ятого Дениса Григоровича заборгованість в розмірі 648006,68 грн, з яких: заборгованість за кредитом в сумі 448333,33 грн, заборгованість за відсотками в розмірі 89673,35 грн та заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 110000,00 грн. Позивач також просить суд стягнути з відповідача судовий збір.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.07.2020 залишено позов Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Фізичної особи-підприємця Безп`ятого Дениса Григоровича про стягнення 648006,68 грн без розгляду.

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" з ухвалою Господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.07.2020 у справі №922/146/20 про залишення без розгляду позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Фізичної особи-підприємця Безп`ятого Дениса Григоровича про стягнення заборгованості та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування своєї позиції по справі зазначає, що суд позбавив позивача реалізувати своє право на отримання судового захисту. Також звертає увагу, що явка у судове засідання є правом, а не обов`язком учасників справи, якими вони користуються на власний розсуд. Лише якщо явка учасника визнана обов`язковою, учасник справи зобов`язаний з`явитися у судове засідання. Також посилається на правові позиції Верховного Суду у справах 908/104/18, 910/16157/14, 904/11194/15, в яких зазначено, що обов`язковою умовою для залишення позову без розгляду з підстав неявки позивача у судове засідання є неможливість вирішення судом спору по суті за наявними матеріалами справи. Суд першої інстанції, на думку апелянта, не навів підстав щодо неможливості вирішення спору у судовому засіданні за відсутності позивача.

У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020 у зв`язку з відпусткою судді Бородіної Л.І. та судді Здоровко Л.М. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Білоусової Я.О., судді Пуль О.А.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. 7494 від 11.08.2020), в якому просить залишити апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» без задоволення, ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.07.2020 без змін.

В обґрунтування своєї позиції по справі відповідач зазначає, що апелянт не наводить жодного належного та допустимого доказу у відповідності до вимог процесуального закону поважності причини його неявки у судове засідання та неповідомлення суд про причини цієї неявки.

У судовому засіданні 11.08.2020 представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу господарського суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (позивач) звернулося до господарського суду із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Безп`ятого Дениса Григоровича заборгованість в розмірі 648006,68 грн, з яких: заборгованість за кредитом в сумі 448333,33 грн, заборгованість за відсотками в розмірі 89673,35 грн та заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 110000,00 грн. Позивач також просить суд стягнути з відповідача судовий збір.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 10.02.2020 року на 10:30 год.

У підготовчому засіданні 10.02.2020 була оголошена перерва до 25.02.2020.

У судовому засіданні 25.02.2020 за участю представника позивача та відповідача оголошено перерву у підготовчому засіданні до 11.03.2020.

У судовому засіданні 11.03.2020 за участю представника позивача постановлено ухвалу, якою продовжено строк проведення підготовчого провадження до 20.04.2020. Задоволено клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання. Відкладено підготовче засідання на 07.04.2020.

Як вбачається з матеріалів справи 11.03.2020 позивач подав відповідь на відзив, яку досліджено судом та приєднано до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.03.2020 відкладено розгляд справи, з метою дотримання постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» та відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.05.2020, з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, призначено підготовче засідання на 25.05.2020.

У судове засідання 25.05.2020 представники сторін не з`явились.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.05.2020 підготовче засідання відкладено на 15.06.2020.

У судовому засіданні 15.06.2020 за участю представника позивача та відповідача постановлено ухвалу, якою закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.07.2020.

У судове засідання 01.07.2020 з`явився відповідач та його представник. Представник позивача у судове засідання 01.07.2020 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв від позивача про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.07.2020 залишено позов Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Фізичної особи-підприємця Безп`ятого Дениса Григоровича про стягнення 648006,68 грн без розгляду.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що можливість участі позивача у судовому засіданні залежала лише від його волевиявлення, при цьому судом створено усі умови для реалізації позивачем його процесуальних прав. Тому неповідомлення позивачем причин неявки в судове засідання, відсутність заяви про розгляд справи за відсутності позивача, позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі імперативної норми частини 4 статті 202 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з пунктом 2 частини першої та пунктом 3 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом, і в той же час учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.

Відповідно до частини першої статті 120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Ухвала місцевого господарського суду про залишення позову без розгляду мотивована, зокрема неявкою представника позивача в призначене судове засідання, на якому мала розглядатися справа по суті (перше засідання після підготовчого засідання), що, на думку суду першої інстанції, перешкоджає вирішенню спору у даній справі.

За приписами пункту 4 частини 1 та частини 4 статті 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

З наведеної процесуальної норми слідує, що залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. При вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду господарським судам слід мати на увазі, що наведене можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Також колегія суддів зазначає, що у розумінні наведених положень залишення позову без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України можливе за умови, якщо суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребувані згідно з ухвалами суду докази, необхідні для вирішення спору, або його представник не з`явився на виклик у засідання господарського суду чи не повідомив про причини неявки і його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору. Тобто коли йдеться про ігнорування позивачем своїх процесуальних обов`язків і вимог суду, що унеможливлює розгляд господарським судом і вирішення спору по суті заявлених позовних вимог. При цьому, господарський суд має з`ясувати не тільки відсутність поважних причин, а також і те, яким чином неявка представника позивача перешкоджає вирішенню спору та у чому полягають перешкоди для розгляду та вирішення спору по суті заявлених позовних вимог за відсутності представника позивача.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач із моменту прийняття його позовної заяви до розгляду і відкриття провадження у справі судом першої інстанції підтримував позовні вимоги, забезпечував явку свого представника у судові засідання, зокрема, 25.02.2020, 11.03.2020, 15.06.2020, що підтверджується протоколами судового засідання.

Отже, нез`явлення позивача у наступне судове засідання (на перше судове засіданні на стадії розгляду справи по суті) за обставин добросовісного виконання ним процесуальних обов`язків не зумовлює у цьому випадку залишення місцевим господарським судом позову без розгляду на підставі пункту 4 статті 202, пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України, оскільки суд першої інстанції не був позбавлений можливості розглянути і вирішити спір по суті на підставі наявних у справі та досліджених судом за участю сторін доказів.

Оскільки у матеріалах справи наявні документи, а в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суду першої інстанції не наведено обґрунтування неможливості розгляду спору по суті за наявними матеріалами справи, не зазначено, яким чином неявка представника позивача в судове засідання у цьому випадку перешкоджала вирішенню спору по суті за наявними у матеріалах справи доказами, не вказано, які саме вимоги суду не було виконано позивачем, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для залишення позову без розгляду через неявку представника позивача до суду.

Слід відзначити, що судовий процес, в першу чергу, спрямований на вирішення спору, шляхом винесення відповідного судового рішення, і лише у випадку обґрунтованої неможливості розгляду справи за недостатністю доказів, які були витребувані та є необхідними, суд може залишити позов без розгляду.

Отже, на думку колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції вдався до суто формального тлумачення пункту 4 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України та дійшов передчасного висновку про залишення позову без розгляду, чим, всупереч приписам Конституції України, обмежив позивача у здійсненні прав, передбачених статтею 55 Конституції України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є:

1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;

2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;

3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;

4) вирішення відводів;

5) визначення порядку розгляду справи;

6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Враховуючи, що ухвалою господарського суду Харківської області від 15.06.2020 закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті, отже, всі необхідні дії, передбачені чинним законодавством, з боку суду та сторін у справі вчинені. Ухвала місцевого суду від 15.06.2019 не містила вимог про витребування від позивача додаткових доказів, які необхідні для вирішення спору, чи вчинення позивачем інших дій з метою розгляду справи, а також не визнавала явку позивача обов`язковою.

Таким чином, згідно з вимогами ухвали місцевого суду від 15.06.2020 та положеннями ст. 177 Господарського процесуального кодексу України будь-які перешкоди зі сторони позивача для розгляду справи були відсутні.

За змістом статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення в статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При цьому колегія суддів враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини щодо тлумачення Конвенції.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічної правової позиції щодо недопущення надмірного формалізму під час здійснення правосуддя дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, що викладена у постанові від 27.03.2018 у справі № 804/243/16.

За наведених обставин, залишаючи позов без розгляду у зв`язку із неявкою позивача у перше засідання після закриття підготовчого провадження, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму та дійшов передчасного висновку про повернення позову без розгляду, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Щодо посилання апелянта на правові позиції Верховного Суду у справах 908/104/18, 910/16157/14, 904/11194/15 колегія суддів зазначає наступне.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.09.2019 у справі 916/3616/15 відступила від висновків щодо застосування положень частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України, викладених у постановах Касаційного господарського суду від 08.10.2018 зі справи № 910/16157/14, від 18.03.2019 зі справи № 910/1615/16, від 20.11.2018 зі справи № 908/104/18, про те, що обов`язковою умовою для залишення позову без розгляду з підстав неявки позивача (його представника) у судове засідання є неможливість вирішення судом спору по суті за наявними матеріалами справи.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 13.09.2019 у справі 916/3616/15 дійшла висновку про те, що положення частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України не пов`язують можливості залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Наведене, однак, не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.

Частиною 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду.

Під судовим рішенням в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Колегія суддів апеляційного суду встановила, що у постанові від 13.09.2019 у справі №916/3616/15 залишено без розгляду позовну заяву у зв`язку з тим, що представник позивача не з`являвся у підготовче судове засідання. Однак, у даній справі №922/146/20, як зазначено вище, позов залишено без розгляду на стадії розгляду справи по суті.

Таким чином, зазначені фактичні обставини справи №916/3616/15 не є подібними до обставин даної справи, тому колегія суддів не враховує висновків суду у справі №916/3616/15.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.06.2020 у справі №910/16978/19 вирішила відійти від висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №904/11194/15, в частині можливості залишення позову без розгляду на підставі п.4.ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України лише у випадку, якщо суд викликав позивача у судове засідання і визнав явку його обов`язковою.

Колегія суддів зазначає також, фактичні обставини справи №910/16978/19 не є подібними до обставин даної справи, оскільки розглядалось питання щодо залишення позову без розгляду на стадії підготовчого провадження, тому колегія суддів не враховує висновків суду у справі №910/16978/19.

Згідно ч. 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Підпунктом «в» п. 4 ч. 1 ст. 282 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За змістом п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду, з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки дана справа підлягає направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції, розподіл судових витрат здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи.

Таким чином, обставини, викладені Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.07.2020 у справі №922/146/20 було постановлено передчасно, без урахування усіх обставин, які мають значення для справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки дана справа підлягає направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції, розподіл судових витрат буде здійснено у відповідності до норм чинного законодавства.

Керуючись статтями 253, 254, 270, 275, 280, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.07.2020 у справі №922/146/20 скасувати.

Справу №922/146/20 направити для продовження розгляду до Господарського суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 13.08.2020.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль