ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2020 р. Справа№ 910/6512/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Грека Б.М.

суддів: Копитової О.С.

Дикунської С.Я.

за участюсекретаря судового засідання Ковган О.І.
за участю представниківвідповідно до протоколу судового засідання від 30.07.2020
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Еліксір»
на ухвалуГосподарського суду міста Києва від 02.06.2020
у справі№910/6512/20
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Еліксір»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Ботаніка»
простягнення збитків та знищення зображення знаку для товарів і послуг

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 (суддя Мандриченко О.В.) в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Еліксир» про забезпечення доказів відмовлено повністю.

Не погоджуючись з цією ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Еліксир» подала апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.06.2020, в якій просить скасувати вказану ухвалу повністю, та винести постанову, якою задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Еліксир» про забезпечення доказів (шляхом їх витребування).

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 14.07.2020 справу передано колегії суддів у складі: Грек Б.М. (головуючий, суддя-доповідач), судді: Копитова О.С., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 (колегія суддів у складі: Грек Б.М. (головуючий, суддя-доповідач), судді: Копитова О.С., Станік С.Р.) відкрите апеляційне провадження у справі №910/6512/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Еліксир» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.06.2020, призначено справу до розгляду на 30.07.2020 о 10 год. 30 хв.

У зв`язку з перебуванням у період з 27.07.2020 по 07.08.2020 судді Станіка С.Р., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2020 №09.1-08/2043/20, відповідно до підпунктів 2.3.25, 2.3.49 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/6512/20.

Відповідно до витягів з протоколів повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 27.07.2020, справу передано колегії суддів у складі: Грек Б.М. (головуючий, суддя-доповідач), судді: Копитова О.С., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2020 призначено справу №910/6512/20 до розгляду на 30.07.2020 о 10 год. 30 хв. у зазначеному складі суду.

Учасники справи про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, направленням на їх адреси місцезнаходження копій ухвали суду. Представники сторін з`явились в судове засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

1. Короткий зміст обставин справи.

1.1. До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія Еліксир" (далі - Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ботаніка" (далі - Відповідач), в якому просить стягнути з Відповідача на свою користь суму збитків (упущеної вигоди) за реалізовану продукцію, сума яких буде уточнена за результатами витребування доказів та знищити виготовлені зображення знаку або позначення "КАПІЛЯР" на упаковці продукту "Гель для ніг Капіляр" виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю "Ботаніка", схожого із торговельною маркою "КАПІЛЯР", зареєстрованою відповідно до свідоцтва України на знак для товарів та послуг № 105158.

1.2. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 23.06.2020.

1.3. Разом з позовною заявою Позивачем було подано заяву про забезпечення доказів, у якій заявник просив суд витребувати в Головному управлінні Державної податкової служби у м. Києві відомості про розмір доходів та обсяги реалізації продукту «Гель для ніг Капіляр», виробництва Товариство з обмеженою відповідальністю «Ботаніка» за останні три роки його виробництва - з 01.04.2017 року, а саме: Ідентифікатор документа, Податковий номер (Продавець), ІПН (Продавець), Найменування/ПІБ (Продавець), Регіон (Покупець), Податковий номер (Покупець), ІПН (Покупець), Найменування/ПІБ (Покупець), Реєстр, номер у ЄРПН, Дата виписки, Дата реєстрації, Загальна сума коштів що підлягає сплаті, Сума ПДВ, Номенклатура товарів/послуг, Код УКТЗЕД, Одиниця виміру товару/ послуги, Кількість (об`єм, обсяг), Ціна постачання одиниці товару/послуги без ПДВ.

1.4. Оскарженою ухвалою Господарського суду міста Києва у задоволенні заяви Позивача про забезпечення доказів відмовлено повністю.

2. Зміст та обґрунтування оскарженої ухвали.

2.1. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 110 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

2.2. Частиною 1 статті 110 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

2.3. З аналізу даної норми вбачається, що обґрунтованим є вжиття заходів до забезпечення доказів лише у разі, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Тобто, заходи забезпечення доказів вживаються судом з метою збереження доказу, на який посилається учасник справи, та запобіганню неможливим або утрудненим подання учасником справи такого доказу до суду у майбутньому для доведення обґрунтованості своєї правової позиції.

2.4. Заявником жодним чином не доведено, що визначені ним у заяві докази можуть бути втрачені, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

3. Зміст та обґрунтування апеляційної скарги.

3.1. Витребування доказів не обов`язково має бути пов`язаним із загрозою їх втрати, утрудненням їх збирання чи подання в майбутньому.

3.2. Судом не враховано наявність реальної загрози втрати доказів, щодо яких подавалась заява про їх забезпечення.

3.3. Після спливу трирічного строку, первинні документи, фінансова звітність тощо, не може зберігатись платниками податків та податковими органами, втім, Позивачем вказувалось прохання витребування відомостей за період з 01.04.2017.

3.4. частина документів, які містять необхідні відомості, були виготовлені більше, ніж три роки тому. Отже, є ризик втрати необхідних відомостей в силу можливого знищення (чи припинення зберігання) ГУ ДПС в м. Києві податкових накладних, які реєструвались Відповідачем більше ніж три роки тому.

3.5. Господарським судом міста Києва не дотримано порядку розгляду заяви про забезпечення доказів, оскільки суд розглянув заяву Позивача про забезпечення доказів без виклику учасників справи, що, згідно висновків Позивача, суттєво обмежило його права, оскільки він не зміг надати відповідні пояснення.

3.6. Зважаючи на викладене, посилаючись на приписи статей 44, 201 Податкового кодексу України, статті 13 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", статті 112 Господарського процесуального кодексу України, просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 та задовольнити заяву про забезпечення доказів.

4. Зміст та обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу.

4.1. Позивач не навів жодного аргументу, в розумінні статті 110 Господарського процесуального кодексу України, відтак доводи Позивача, викладені в апеляційній скарзі, не свідчать про прийняття судом незаконного рішення.

5. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

5.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду звертає увагу, що

забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

5.2. Заявлені Позивачем вимоги по суті є клопотанням про витребування доказів, оскільки обставини, які на його думку вказують на наявність ризику втрати цих документів.

5.3. Відповідно до ч.1 та 2 ст.110 ГПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

5.4. Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, забезпечення доказів надає додаткову гарантію збереження доказів, які мають підтвердити обставини, на які посилається позивач як на підставу вимог, та входять до предмету доказування за заявленими вимогами.

5.5. Подана позивачем заява про забезпечення доказів фактично зводиться до клопотання про витребування доказів та покладення обов`язку збирання доказів на суд.

5.6. За наведених обставин, місцевий господарський суд дійшов цілком правомірних та обґрунтованих висновків, з котрими погоджується Північний апеляційний господарський суд, про визнання поданої Позивачем заяви про забезпечення доказів необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Таким чином, посилання та доводи скаржника не знайшли свого підтвердження, в якості підстав скасування судового рішення під час апеляційного провадження.

Відповідно до статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції є таким, що вимогам закону відповідає.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Еліксир» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського міста Києва від 02.06.2020 по справі №910/6512/20 залишити без змін.

Матеріали справи №910/6512/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, встановлені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.М. Грек

Судді О.С. Копитова

С.Я. Дикунська