РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.08.2020Справа № 910/5688/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін господарську справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 70-А, )

до Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ" (01033, м.Київ, вул. Саксаганського, буд.17, )

про стягнення 96 322,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ" про стягнення 96322,74 грн відшкодування, сплаченого позивачем у зв`язку з ДТП, яка сталась 02.12.2019 з вини страхувальника відповідача за полісом № АО/001595817.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 28.04.2020 відкрив провадження у справі №910/5688/20 вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, визначив сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

27.05.2020 відповідач засобами поштового зв`язку подав відзив на позовну заяву, у якому проти заявлених позовних вимог заперечує, посилаючись на той факт, що до позову не надано належних документів визначення розміру відшкодування, за розрахунком відповідача належною до виплати є сума 71 020,00 грн відшкодування відповідно до звіту № 1620 від 09.01.2020, за вирахуванням 50 500,00 грн вартості залишків автомобіля, 500,00 грн франшизи.

22.06.2020 позивач на доводи відповідача подав відповідь на відзив, в якій надав пояснення щодо відповідності звіту ТОВ «СЗУ України» № 1620 вимогам Методики та чинного законодавства та обґрунтованості розрахунку.

Відповідач заперечень на відповідь на відзив не надав.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом враховано, що 02.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічний гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) №540-ІХ від 30.03.2020", яким доповнено розділ Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України пунктом 4 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 р. "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" із змінами та доповненнями карантин установлено на всій території України до 31.08.2020 р.

17.07.2020 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 № 731-IX яким пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України викладено у новій редакції, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Суд зазначає, що визначений 20-денний строк для вчинення учасниками процесуальних дій щодо продовження процесуальних строків у зв`язку із карантином, є таким, що сплинув 07.08.2020.

Жодних пояснень, клопотань від позивача та відповідача, у т.ч. щодо неможливості реалізації процесуальних прав через запровадження карантину, продовження процесуальних строків, до суду не надходило.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності клопотань учасників справи про продовження процесуальних строків, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.04.2019 між ПрАТ «СК «Уніка» (страховик за договором, позивач) та Українсько-американським товариством з обмеженою відповідальністю «Євромікс» з іноземними інвестиціями (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування транспортних засобів № 005116/4055/0000031,предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортними засобами, у т.ч. «ЗАЗ Sens», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

02.12.2019 року у м.Дніпро відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ЗАЗ Sens», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та транспортного засобу «ВАЗ 21043», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , в результаті чого пошкоджено обидва транспортні засобаи.

Згідно постанови Красногвардійського районного суду м.Дніпра від 20.12.2019 у справі № 204/8652/19, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

26.12.2019 страхувальник звернувся до ПрАТ СК «Уніка» із заявою № 00329907 про подію, що має ознаки страхового випадку, а також надав пояснення та документи для виплати страхового відшкодування.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Актом огляду транспортного засобу від 03.12.2019 було визначено характер та перелік пошкоджень транспортного засобу «ЗАЗ Sens», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до Ремонтної калькуляції Augatex № 00329907 від 09.01.2020, вартість матеріального збитку склала 125 219,41 грн.

Згідно складеного ТОВ «СЗУ Україна» звіту № 1620 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу визначено вартість відновлювального ремонту у сумі 125 219,41 грн, вартість матеріального збитку 122 020,00 грн.

Відповідно до рахунку ФОП Шпика А.А. № С000000742 від 25.12.2019, вартість відновлювального ремонту автомобіля «ЗАЗ Sens», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження в ДТП склала 125 084,30 грн.

Згідно з п. 1.2.4 договору добровільного страхування № 005116/4055/0000031 від 01.04.2019 страхова сума склала 160000,00 грн.

Відповідно до п. 10.1.22 договору добровільного страхування, при повному конструктивному або фізичному зруйнуванні ТЗ (розмір вартості відновлювального ремонту перевищує 75% дійсної вартості ТЗ та додаткового обладнання) знос ТЗ за період дії договору визначається за визначеною формулою.

За умовами п.10.1.8 договору, при повному конструктивному або фізичному зруйнуванні ТЗ, страховик має право прийняти рішення стосовно виплати страхового відшкодування, а саме: страховик здійснює виплату страхової суми за вирахуванням франшизи, зносу, який визначається відповідно до п.10.1.22 договору та вартості залишків ТЗ. Майнові права на ТЗ у цьому випадку залишаються у страхувальника.

Вартість залишків ТЗ визначається на підставі експертного звіту або на підставі Акту погодження залишкової вартості ТЗ між страховиком та страхувальником (п.10.1.8.3).

Матеріалами справи встановлено, що страховиком визначено, що в результаті ДТП 02.12.2019 автомобіль «ЗАЗ Sens», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є конструктивно знищеним, враховуючи, що дійсна вартість складає 160 000,00 грн, а вартість відновлювального ремонту визначено у розмірі 125 219,41 грн, тобто 78,26%, тому було прийнято рішення стосовно виплати страхового відшкодування у розмірі 96 822,74 грн.

Відповідно до зобов`язуючої пропозиції Audatex вартість залишків пошкодженого автомобіля встановлено на суму 50 000,00 грн.

22.01.2020 позивач за платіжним дорученням № 132119 на підставі страхового акта № 00329907 від 21.01.2020 перерахував на рахунок вигодо набувача -УА ТОВ «Євромікс» з іноземними інвестиціями суму 96 822,74 грн. відшкодування.

Тобто, фактично позивачем сплачено страхувальнику страхове відшкодування у загальному розмірі 96 822,74 грн.

Згідно полісу № АО/001595817 станом на дату ДТП (02.12.2019) цивільно-правова відповідальність щодо експлуатації автомобіля «ВАЗ 21043», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована Приватним акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ" із визначенням 100 000,00 грн за шкоду, завдану майну та 500,00 грн франшизи.

04.02.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою № 27002 на виплату страхового відшкодування № АО/001595817 (вих. 624 від 30.01.2020), в якій просив відповідача виплатити страхове відшкодування у сумі 96 822,74 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначив про наявність підстав для стягнення з відповідача 96 322,74 грн відшкодування з урахуванням 500,00 грн франшизи за полісом № АО/001595817.

Відповідач проти позову заперечує, зазначаючи про здійснення позивачем невірного розрахунку виходячи із 160 000,00 грн дійсної вартості ТЗ, у т.ч. як відповідно до наданого позивачем Звіту № 1620 від 09.01.2020, вартість неушкодженого автомобіля визначена у розмірі 122 020,00 грн, тому за вирахуванням 50 500,00 грн вартості залишків автомобіля та 500,00 грн франшизи, належне до виплати відшкодування становить 71 020,00 грн, за умови надання позивачем підтверджень кваліфікації експерта.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з ч. 1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як встановлено судом, позивач звернувся до відповідача із заявою № 27002 на виплату страхового відшкодування № АО/001595817 (вих. 624 від 30.01.2020), в якій просив відповідача виплатити страхове відшкодування у сумі 96 822,74 грн.

Доказів здійснення відповідачем відшкодування по ДТП 02.12.2019 у т.ч. на вимогу позивача, у матеріалах справи відсутні.

Відповідач у відзиві на позов не оспорює, що він є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «ЗАЗ Sens», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності (поліс № АО/001595817), фактично заперечення стосуються розміру заявленого до стягнення відшкодування.

Відповідно до п. 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно положень п.10.1.2.2, 10.1.8, 10.1.8.2 договору добровільного страхування № 005116/4055/0000031 від 01.04.2019 визначено порядок виплати страховиком страхового відшкодування у випадку коли автомобіль фізично або конструктивно знищений: страхова сума виплачується за вирахуванням франшизи, зносу та вартості залишків.

Відповідно до наданого позивачем Звіту № 1620 від 02.12.2019 визначено ринкову вартість автомобіля 122 020,00 гррн, вартість відновлювального ремонту 125 219,41 грн, вартість матеріального збитку 122 020,00 грн.

Позивачем заявлено до стягнення 96322,74 грн. відшкодування, розрахунок якого здійснено наступним чином: 160 000,00 грн дійсної вартості - 7,92 зносу ТЗ за період дії договору страхування - 50 550,00 грн вартості залишків ТЗ.

Водночас, суд зазначає, що за умовами п.1.1 договору дійсна вартість ТЗ визначена станом на час договору у сумі 160 000,00 грн. ( ліміт страхової суми), а не станом на час ДТП.

Таким чином, оскільки відповідно до Звіту № 1620, ринкова вартість ТЗ склала страхове відшкодування мало розраховуватись наступним чином: 122020,00 грн - 7,92% зносу ТЗ за період дії договору страхування - 50 550,00 грн вартості залишків ТЗ, становить 61802,36 грн.

Враховуючи передбачений полісом АО/001595817 ліміт відповідальності за шкоду у розмірі 100000, 00 грн., франшизу у розмірі 500,00 грн., обґрунтований розмір відшкодування, що підлягає стягнення з відповідача складає 61 302,36 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд задовольняє позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" до Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ" в частині стягнення 61302,36 грн. В решті позову належить відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ТРАНСПОРТНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ" (01033, м.Київ, вул. Саксаганського, буд.17, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 70-А, ) 61302 (шістдесят одну тисячу триста дві) грн 36 коп відшкодування, 1337 (одну тисячу триста тридцять сім) грн. 77 коп витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак