УХВАЛА

10.08.2020Справа № 910/9600/20

Суддя Господарського суду міста Києва Мандриченко О.В., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод"

про забезпечення позову, без виклику сторін

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод";

до Міністерства розвитку економіки,торгівлі і сільського господарства України

(відповідач 1);

компанії МБ ЕНД Сервісес ЛТД (MB AND SERVICES LTD);

про визнання патенту України недійсним.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" з позовом до Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (відповідач 1) та МБ ЕНД СЕРВІСЕС ЛТД (відповідач 2) про визнання патенту України № НОМЕР_1 на корисну модель недійсним повністю.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що корисна модель за патентом України № НОМЕР_1 не відповідає такій умові патентоздатності, як новизна.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 26.01.21; ухвалено звернутися до уповноваженого Центрального органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії з проханням про вручення судових документів відповідачу-2 у справі № 910/9600/20 - МБ ЕНД СЕРВІСЕС ЛТД; провадження у справі зупинено до 26.01.2021.

Додатком до позовної заяви позивачем була подана заява про забезпечення позов, відповідно до якої заявник просив суд:

- заборонити компанії МБ ЕНД СЕРВІСЕС ЛТД (MB AND SERVICES LTD), до набрання законної сили рішенням суду у даній справі, повністю або частково передавати іншим особам виключні майнові права інтелектуальної власності на корисну модель " ПОСИЛЕНИЙ КОНТЕЙНЕР ДЛЯ ПЕРЕВЕЗЕННЯ СИПКИХ ВАНТАЖІВ " за патентом України № НОМЕР_1 , а також припиняти дію патенту України № НОМЕР_1 на корисну модель "ПОСИЛЕНИЙ КОНТЕЙНЕР ДЛЯ ПЕРЕВЕЗЕННЯ СИПКИХ ВАНТАЖІВ" шляхом відмови від нього повністю або частково;

- заборонити Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі, вносити будь-які зміни до Державного реєстру патентів України на корисні моделі щодо передання іншим особам виключних майнових прав інтелектуальної власності на корисну модель " ПОСИЛЕНИЙ КОНТЕЙНЕР ДЛЯ ПЕРЕВЕЗЕННЯ СИПКИХ ВАНТАЖІВ " за патентом України № НОМЕР_1 , а також припинення дії патенту України № НОМЕР_1 на корисну модель " ПОСИЛЕНИЙ КОНТЕЙНЕР ДЛЯ ПЕРЕВЕЗЕННЯ СИПКИХ ВАНТАЖІВ " шляхом відмови від нього повністю або частково, та здійснювати пов`язані з цим публікації в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Обгрунтовуючи свою заяву про забезпечення позову заявник вказував про існування ризику того, що до прийняття рішення у даній справі, відповідач 2 передасть право власності на корисну модель за патентом України № НОМЕР_1 іншій особі або відмовиться від патенту України № НОМЕР_1 , а відповідач 1, в свою чергу, зареєструє факт передачі права власності на корисну модель за патентом України № НОМЕР_1 або відмови від патенту України № НОМЕР_1 шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру патентів України на корисні моделі.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" зазначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

-запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обгрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обгрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Здійснивши оцінку обгрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" про забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Щодо доводів про можливість відповідачем 2 вчинення дій, спрямованих на передачу права власності на корисну модель за патентом України № НОМЕР_1 іншій особі або відмову від патенту, то суд вважає, що позивач не довів того факту, що компанія МБ ЕНД Сервісес ЛТД вчиняє або має намір вчинити дії щодо відчуження або відмови від патенту № НОМЕР_1. Доказів цим твердженням позивачем не надано.

Тобто, за висновком суду доводи заявника про можливість вчинення відповідачем 2 дій з передачі або відмови від спірного патенту є припущеннями, а тому вони не можуть бути підставою для застосування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26 грудня 2011 року № 16 саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У своїй позовній заяві позивач також вказував, що патентування відновідачем 2 корисної моделі за патентом України № НОМЕР_1 створює перешкоди для здійснення позивачем власної господарської діяльності та порушує охоронювані законом інтереси позивача. Однак, жодних доказів, на підтвердження вищевказаних доводів, заявник суду не представив.

За таких обставин заявник не довів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або унеможливлення захисту цих прав та інтересів без вжиття таких заходів, тому суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський глиноземний завод" про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя О.В. Мандриченко