РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.08.2020Справа № 910/6810/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління

до Акціонерного товариство "Банк інвестицій та заощаджень"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Укрінбуд»

про стягнення банківської гарантії у розмірі 166 355,00 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Західне територіальне квартирно-експлуатаційне управління звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами про стягнення з Акціонерного товариство «Банк інвестицій та заощаджень» банківської гарантії у розмірі 166 355,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань Банківською гарантією № 8747/18-ГВ від 10.01.2019, в частині виплати позивачу за його письмовою вимогою суми у розмірі 166 355,00 у зв`язку з порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Укрінбуд» зобов`язань за Договором про підряду № 126 від 24.05.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Укрінбуд» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 25.05.2020 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримана представником відповідача 01.06.2020, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 708.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020 розділ X "Прикінцеві положення" доповнити пунктом 4 такого змісту:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Таким чином, пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України передбачалв, що строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 №211, із змінами внесеними постановами Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» від 25.03.2020 № 239, від 22.04.2020 № 291 та від 04.05.2020 № 343, від 20.05.2020 № 392 . установлено з 12 березня 2020 р. до 22 червня 2020 р. на всій території України карантин.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-IX від 18.06.2020, з метою удосконалення норм Господарського процесуального кодексу України, в частині перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), внесено зміни до таких законодавчих актів України пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., N 48, ст. 436) викладено в такій редакції:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

17.07.2020 означений Закон набрав чинності.

При цьому, пунктом 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" N 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Таким чином, встановлений ухвалою Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі строк на подання відзиву закінчується 06.08.2020 (включно).

В свою чергу, подання відповіді на відзив та заперечень в силу приписів Господарського процесуального кодексу України поставлене в залежність від подання відзиву.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

В свою чергу, ухвала суду від 25.05.2020 направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження третьої особи, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак була повернута відділом поштового зв`язку до суду з поміткою «адресат відсутній».

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи наведене, оскільки третьою особою не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що в силу положень пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв`язку повідомлення від 06.06.2020 про неможливість вручення поштового відправлення, вважається днем вручення третій особі ухвали Господарського суду міста Києва від 25.05.2020.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2018 року між Західним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням (далі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Укрінбуд» (далі - підрядник, третя особа) укладено Договір підряду на виконання робіт із будівництва будівлі казарми поліпшеного планування № 4, в/м № 25, м. Хмельницький, Хмельницької області № 126 (далі - Договір) за умовами якого, замовник доручає, а генпідрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання робіт із "Будівництво будівлі казарми поліпшеного планування №4, в/м №25, м. Хмельницький Хмельницької області", за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, військове містечко №25, вул. Чорновола, 27 (далі - об`єкт) що виконується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 1.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 3 від 02.05.2019) генпідрядник зобов`язується виконати роботи з будівництва об`єкту та передати їх замовнику до 15.08.2019, а замовник прийняти і оплатити виконані роботи (об`єкт).

Згідно п. 1.3 Договору кількісні характеристики виконуваних за цим договором робіт викладено у додатку 1 до цього договору.

Згідно з п. 5.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 3 від 02.05.2019) термін завершення виконання робіт по об`єкту - не пізніше ніж 15.08.2019.

У відповідності до п. 5.2.1 Договору приймання-передача виконаних робіт по об`єкту здійснюється відповідно до чинних нормативно-правових актів, якими регламентовано прийняття закінчених об`єктів в експлуатацію.

Пунктом 5.2.4 Договору узгоджено, що передача виконаних робіт по об`єкту генпідрядником та їх приймання замовником оформляється актом приймання виконаних будівельних робіт та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-2В та КБ-3) з обов`язковим попереднім оформленням виконавчої технічної документації, актів на приховані роботи, виконавчих схем, тощо.

Згідно з п. 6.3.2 Договору генпідрядник зобов`язаний забезпечувати виконання робіт, якість яких відповідає умовам Договору та вимогам чинного законодавства у строки, встановлені Договором.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 30.12.19, а в частині своїх зобов`язань та розрахунків до їх повного виконання сторонами (п. 10.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 3 від 02.05.2019).

Пунктом 11.5 Договору узгоджено, що генпідрядник забезпечує виконання своїх зобов`язань за Договором у розмірі 1% від суми Договору у формі оригіналу банківської гарантії (безвідкличної, безумовної банківської гарантії, оформленої відповідно до вимог постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639), або депозиту безвідсоткового шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок замовника.

Як зазначає позивач у позовній заяві, третьою особою допущено порушення виконання взятих на себе зобов`язань за Договором щодо виконання робіт на об`єкті на суму 8 280 740,42 грн. у строк до 15.08.2019, в зв`язку з чим, позивачем розірвано Договір в односторонньому порядку.

Позивач також зазначає, що обставини щодо порушення третьою особою взятих на себе зобов`язань за Договором встановлені рішенням Господарського суду Хмельницької області від 04.02.2020 у справі № 924/1304/19.

22 травня 2018 року Акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» (далі - відповідач, гарант) видано банківську гарантію №8747/18-ГВ (далі - гарантія), яку 10.01.2019 викладено у новій редакції, відповідно до якої відповідач безумовно та безвідклично зобов`язався протягом п`яти банківських днів заплатити бенефіціару суму у розмірі 166 355,00 грн. після отримання від бенефіціара письмової вимоги, з посиланням на цю гарантію, яка підписана уповноваженою особою та скріплена відбитком печатки бенефіціара, із зазначенням у вимозі, що сума, яку бенефіціар вимагає сплатити, має бути виплачена бенефіціару у зв`язку з невиконанням принципалом своїх зобов`язань у відповідності до Договору.

Такі письмові вимоги бенефіціара повинні бути надані гаранту не пізніше 30.01.2020 включно.

Ця Гарантія набуває чинності з моменту підписання її гарантом і діє до 30.01.2020 включно. Будь-яка вимога повинна бути отримана гарантом не пізніше вищевказаної дати, після настання якої ця гарантія втрачає чинність незалежно від того, чи буде вона повернута для анулювання, чи ні.

17.10.2019 позивачем надіслано на адресу відповідача Лист-вимогу щодо настання гарантійного випадку грошових коштів за гарантією № 515/3/485 від 16.10.2019, у якій позивач просив сплатити кошти в сумі 166 355,00 грн. у зв`язку з невиконанням третьою особою зобов`язань за Договором, а саме у зв`язку з порушенням строків виконання робіт.

Однак, Акціонерне товариство «Банк інвестицій та заощаджень» Листом вих. № 05-1/04/1010 від 18.02.2020 відмовило Західному територіальному квартирно-експлуатаційному управлінню у виплаті коштів по банківській гарантії через відсутність настання гарантійного випадку оскільки, як слідує з відповіді принципала на повідомлення банку, принципал належним чином виконує взяті на себе зобов`язання, а також у зв`язку з оскарженням дій бенефіціара у суді.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями п. 11.5 Договору узгоджено, що генпідрядник забезпечує виконання своїх зобов`язань за Договором у розмірі 1% від суми Договору у формі оригіналу банківської гарантії (безвідкличної, безумовної банківської гарантії, оформленої відповідно до вимог постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639), або депозиту безвідсоткового шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок замовника.

Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони (ч. 2 ст. 200 ГК України).

Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень (ч. 3 ст. 200 ГК України).

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України №639 від 15.12.2004.

Так, вказаним Положенням визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії. Гарантійний випадок це одержання банком-гарантом/банком-контргарантом вимоги бенефіціара, що становить належне представлення, протягом строку дії або до дати закінчення дії гарантії/контргарантії, що свідчить про порушення принципалом базових відносин. Безвідклична гарантія - гарантія, умови якої не можуть бути змінені і вона не може бути припинена банком-гарантом згідно із заявою принципала без згоди та погодження з бенефіціаром. Безумовна гарантія - гарантія, за якою банк-гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 22 травня 2018 року Акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» видано банківську гарантію №8747/18-ГВ, яку 10.01.2019 викладено у новій редакції, відповідно до якої відповідач безумовно та безвідклично зобов`язався протягом п`яти банківських днів заплатити бенефіціару суму у розмірі 166 355,00 грн. після отримання від бенефіціара письмової вимоги, з посиланням на цю гарантію, яка підписана уповноваженою особою та скріплена відбитком печатки бенефіціара, із зазначенням у вимозі, що сума, яку бенефіціар вимагає сплатити, має бути виплачена бенефіціару у зв`язку з невиконанням принципалом своїх зобов`язань у відповідності до Договору.

Отже, враховуючи зміст гарантії, суд дійшов висновку, що останньою було забезпечено належне виконання боржником (принципалом) зобов`язання за Договором, зокрема, з виконання робіт у строки, узгоджені сторонами у п. 1.2, 5.1 Договору.

Укладений між Західним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Укрінбуд»» Договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України унормовано, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до п. 1.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 3 від 02.05.2019) генпідрядник зобов`язується виконати роботи з будівництва об`єкту та передати їх замовнику до 15.08.2019, а замовник прийняти і оплатити виконані роботи (об`єкт).

Згідно з п. 5.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 3 від 02.05.2019) термін завершення виконання робіт по об`єкту - не пізніше ніж 15.08.2019.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В свою чергу, рішенням Господарського Хмельницької області від 04.02.2020 у справі № 924/1304/19 за позовом Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Укрінбуд" про стягнення грошей, позов задоволено частково, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю „Будівельна фірма „Укрінбуд" на користь Західного територіального квартирно - експлуатаційного управління 347 464,13 грн. пені, 434 330,17 грн. штрафу, 750 332,89 грн. завданої шкоди та 22 837,03 грн. судових витрат, в решті позову відмовлено.

Означеним рішенням встановлено факт порушення третьою особою зобов`язань за Договором, зокрема щодо виконання робіт у строки, встановлені Договором.

Таким чином, як встановлено судом і не спростовано учасниками справи, роботи, передбачені умовами Договору у строки встановлені Договором третьою особою не виконані, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Частиною 1 статті 563 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Згідно із ч. 2 ст. 563 Цивільного кодексу України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії.

У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

При цьому, згідно зі статтями 563, 565 Цивільного кодексу України обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними у гарантії документами. За відсутності хоча б однієї із цих умов відповідальність гаранта не настає (постанова Верховного Суду України від 24 лютого 2016 р. у справі № 3-31гс16).

За таких обставин, оскільки, як встановлено судом та не спростовано учасниками судового процесу, третя особа не виконала роботи за Договором в узгоджені строки, відповідач, як гарант, зобов`язаний був виплатити на користь позивача суму в розмірі 166 355,00 грн. за банківською гарантією, отримавши письмову вимогу позивача № 515/3/485 про сплату банківської гарантії.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» (04119, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-д; ідентифікаційний код: 33695095) на користь Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління (79007, м. Львів, вул. Ветеранів, 2; ідентифікаційний код: 24982002) кошти у розмірі 166 355 (сто шістдесят шість тисяч триста п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 495 (дві тисячі чотириста дев`яносто п`ять) грн. 33 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено: 12.08.2020

Суддя О.А. Грєхова