ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2020 року м. Черкаси справа № 925/440/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., за участю представників сторін: позивача - Кирмана В.О. за довіреністю, відповідача не з`явились, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом Черкаської міської ради до приватного підприємства Сенстер про стягнення 211119 грн. 87 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Черкаська міська рада звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до приватного підприємства Сенстер (далі-відповідач) про стягнення, на підставі договору оренди землі від 02.09.2010 року, 199169 грн. 48 коп. заборгованості, 11950 грн. 39 коп. пені та відшкодування судових витрат.

Позов мотивований порушенням відповідачем зобов`язань з оплати за договором оренди землі від 02.09.2010 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 13.04.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/440/20 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач відзив на позов не подав, проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження не заперечив, явку представника у судові засідання повторно не забезпечив. Копія ухвали суду про призначення справи до розгляду, направлена на адресу відповідача, що відповідає інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулась до суду з довідкою пошти: «за закінченням встановленого строку зберігання».

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у розмірі та з підстав, викладених у ньому.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою; якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні; відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 3, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Таким чином, суд продемонстрував достатню старанність, щоб дозволити відповідачу, який повинен був знати про правила, що застосовуються до надіслання судових повідомлень учасникам справи, визначитися з провадженням проти нього та скористатись правами і обов`язками, передбаченими статтями 42, 46 ГПК України і вважає його повідомленим належним чином.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Згідно із ст.ст. 233 ч. 6, 240 ч. 1 ГПК України, у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

Рішенням п`ятої сесії Черкаської міської ради від 10.08.2010 року № 5-1025 «Про надання приватному підприємству «Сенстер» земельної ділянки в оренду по вул. Ільїна, 222» (а.с. 8):

затверджено проект відведення земельної ділянки приватному підприємству «Сенстер» по вул. Ільїна, 222 (п. 1);

надано приватному підприємству «Сенстер» земельну ділянку по вул. Ільїна, 222 площею 5935 кв.м. в оренду на 49 років (без права передачі її в суборенду) під нежитлову будівлю за рахунок земель Черкаської міської ради. За основним цільовим призначенням земельну ділянку віднести до категорії земель житлової та громадської забудови. За функціональним використанням земельну ділянку віднести до категорії земель промисловості (п. 2);

зобов`язано приватне підприємство «Сенстер»: замовити перенесення проекту відведення земельної ділянки в натуру (на місцевість) протягом двох місяців з дати прийняття рішення; укласти договір оренди землі з Черкаською міською радою, здійснивши його державну реєстрацію та надати один примірник Черкаській міській раді протягом двох місяців з дати прийняття рішення (п. 3.1, п. 3.2.);

доручено управлінню земельних ресурсів та землеустрою Департаменту архітектури, будівництва та землеустрою протягом місяця з дати прийняття рішення видати заявнику чи особі, яка діє від його імені, рішення та проект договору оренди землі під підпис або направити листом з повідомленням (п. 4);

контроль за укладенням договору оренди землі з Черкаською міською радою та його державною реєстрацією покладено на управління земельних ресурсів та землеустрою Департаменту архітектури, будівництва та землеустрою (п. 5).

01.07.2009 року представниками землекористувача, суміжних землекористувачів і землевласника проведено визначення меж відведених земельних ділянок в натурі (на місцевості) приватному підприємству Сенстер під нежитлову будівлю за адресою м. Черкаси, вул. Ільїна, 222, про що складено акт (а.с. 16).

02.09.2010 року позивач - Черкаська міська рада, як орендодавець, та відповідач - приватне підприємство Сенстер, як орендар, уклали договір оренди землі (далі Договір, а.с. 9-14), за умовами п.п. 1, 2 якого орендодавець на підставі рішення Черкаської міської ради від 10.08.2010 № 5-1025 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, що за цільовим призначенням відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, яка знаходиться по вул. Ільїна, 222. В оренду передається земельна ділянка площею 5935 кв.м. під нежитлову будівлю. За функціональним використанням земельна ділянка відноситься до категорії земель промисловості.

Сторони погодили усі істотні умови договору, зокрема, такі:

п. 5 нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 16.08.2010 № 702-гр.-2010 становить 1494908,00 грн.;

п. 8 договір укладено на 49 років з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 10.08.2010 № 5-1025. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію;

п. 9 абз. 1 - за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендну плату у грошовій формі. Річна орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється у розмірі 4% від її нормативної грошової оцінки і на час укладання договору становить 59796,00 грн. землі промисловості;

п. 10 обчислення розміру грошової оцінки та орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення, функціонального використання та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженою Кабінетом Міністрів України формою, що заповнюється під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії;

п. 11 орендна плата за землю вноситься орендарем щомісячно до 30 числа місяця наступного за звітним на р/р № 0002, отримувач: міський бюджет м. Черкаси, код платежу 13050200, банк: Управління Державного Казначейства в Черкаській області, МФО 854018, ОКПО 22809222. Орендар бере на себе обов`язок уточнення зміни розмірів орендної плати та банківських реквізитів через фінансові та податкові органи на місцях;

п. 13 абз. 2, 3 в разі проведення щорічної індексації нормативної грошової оцінки землі, внесення інших змін на підставі вимог діючого законодавства, а також в разі будь-яких змін Черкаською міською радою розмірів орендної плати, що діють в м. Черкаси, розмір грошової оцінки земельної ділянки та розмір щорічної орендної плати змінюватиметься без внесення змін та доповнень до цього договору. В інших випадках у встановленому порядку вносяться зміни до цього договору;

п. 14 за несвоєчасне внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, але не більше визначеної законом ставки пені за несвоєчасну сплату земельного податку;

п. 20 передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 10-денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі;

п.п. і п. 31 орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю суму упущеної вигоди (не отриманого прибутку) в розмірі орендної плати за весь період з дати прийняття рішення від 10.08.2010 р. № 5-1025 до моменту набуття чинності договору оренди;

п. 44 цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір підписаний представниками обох сторін, скріплений їхніми печатками та зареєстрований у Черкаському міськрайонному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 24.12.2010 року за № 59.

Як вбачається з акту приймання-передачі земельної ділянки від 24.12.2010 року, позивач на підставі рішення Черкаської міської ради від 10.08.2010 року № 5-1025 надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 5935 кв.м. під нежитлову будівлю по вул. Ільїна, 222 (а.с. 17).

В порушення умов Договору відповідач сплатив орендну плату за землю не у повному обсязі та з порушенням строків її сплати.

За розрахунком позивача, відповідачу нараховано орендну плату з моменту набрання чинності Договором, з 24.12.2010 року по 31.01.2020 року в сумі 1091547 грн. 48 коп.

Крім того, відповідно до п.п. «і» п. 31 Договору, позивачем заявлено до стягнення 22182 грн. 39 коп. упущеної вигоди в розмірі орендної плати за період користування землею від дати прийняття рішення до моменту набуття чинності договором оренди, тобто з 10.08.2010 до 24.12.2010 року.

Відповідач оплату здійснив у розмірі 914560 грн. 39 коп., за період з грудня 2018 по січень 2020 року орендну плату не сплачував, борг становить 199169 грн. 48 коп.

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору оренди землі від 02.09.2010 року. Вимоги позивача витікають із прав і обов`язків сторін за цим договором.

За правовою природою спірні правовідносини сторін віднесені до зобов`язань найму (оренди) земельної ділянки, загальні положення про найм (оренду) визначені параграфом 1 глави 58, про найм (оренду) земельної ділянки, як окремий вид зобов`язань, параграфом 3 глави 58 ЦК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України. Крім того, спірні правовідносини перебувають у сфері дії Земельного і Податкового кодексів України, Закону України «Про оренду землі», які з урахуванням предмету спору, є спеціальними нормативними актами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частина 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачають такі способи захисту порушеного права особи як присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ч. 1 ст. 2).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Статтею 792 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявність і розмір спірної заборгованості відповідача з орендної плати за землю за період з грудня 2018 по січень 2020 року у розмірі 199169 грн. 48 коп. позивачем доведено належними і допустимими доказами, відповідачем не спростовані, тому вимога позивача про їх стягнення підлягає задоволенню у судовому порядку.

За порушення умов п. 11 договору оренди землі від 02.09.2010 року щодо строку внесення орендної плати позивач нарахував відповідачу до сплати 11950 грн. 39 коп. пені.

При вирішенні спору в частині стягнення спірної суми пені суд керується приписами статей 549 - 552, 610-612, 614 ЦК України, статтями 216-218, 229 - 232, 234 ГК України, нормами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» N 14 від 17.12.2013 року.

Розрахунок пені позивача відповідає умовам п. 14 Договору та обставинам справи, є арифметично та методологічно правильним, тому пеня у заявленій сумі також підлягає до стягнення.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з урахуванням викладеного, відповідно до умов договору, обставин справи та вимог законодавства суд вважає, що відповідач не у повному обсязі та з порушенням строків сплати виконав договірні зобов`язання щодо внесення орендної плати за користування земельною ділянкою, тому позов визнає обґрунтованим, доказаним і задовольняє повністю.

На підставі статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 3166 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з приватного підприємства Сенстер, , місцезнаходження: 18008, м. Черкаси, вул. Смілянська, 161 на користь Черкаської міської ради, ідентифікаційний код юридичної особи 25212542, місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36:

199169 грн. 48 коп. боргу з орендної плати, 11950 грн. 39 коп. пені для зарахування до міського бюджету м. Черкаси (рахунок: UA0023002; одержувач платежу: УК у м. Черкасах/Черкаси/18010600; ; Банк: Казначейство України (ЕАП); призначення платежу орендна плата за землю з юридичних осіб);

3166 грн. 80 коп. судових витрат з зарахуванням на рахунок UA0083617, банк отримувача: УДКСУ у м. Черкасах, отримувач: Департамент фінансової політики Черкаської міської ради, .

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.08.2020 року.

Суддя В.М. Грачов