ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2020 рокуСправа № 912/561/20
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Коваленко Н.М.,

при секретарі судового засідання Пастуховій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №912/561/20 від 10.03.2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Майнінг Сервіс" (далі - ТОВ "Майнінг Сервіс"), код ЄДР 39267616, бульвар Кольцова, буд. 14-Є, оф. 77, м. Київ, 03194, поштова адреса: вул. Полтавська, буд. 10, офіс 238, м. Київ, 01135

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" (далі - ТОВ "Знам`янський граніт"), код ЄДР 32315888, вул. Т.Карпи, буд. 84, кім. 411, м. Кропивницький, 25006

про стягнення 830 998,66 грн

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача - адвокат Шевченко М.М., ордер серія АІ №1048229 від 05.08.2020; договір про надання правової допомоги №20-05 від 13.01.2020, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №6910/10 та посвідчення адвоката №6910/10 від 05.09.2018;

від відповідача - адвокат Бойко Я.Р., ордер серія ВА №1006195 від 18.03.2020; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія КР №000388 від 14.08.2019 року та посвідчення адвоката №481 від 14.08.2019.

В засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ТОВ "Майнінг Сервіс" до ТОВ "Знам`янський граніт" про стягнення заборгованості за договором поставки товару №10 від 07.05.2018 в розмірі 773 100,75 грн та судових витрат, які складаються із сплаченого судового збору в розмірі 11 596,52 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 115 965,11 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки товару №10 від 07.05.2018 в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару.

Ухвалою від 10.03.2020 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/561/20, справу №912/561/20 постановив розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 07.04.2020 - 14:30.

До господарського суду 31.03.2020 від відповідача надійшов відзив №б/н від б/д на позовну заяву з вимогами зменшити розмір штрафних санкцій, сума яких становить 236313,05 грн за Договором поставки товару №10 від 07.05.2018, зменшити суму витрат на професійну правничу допомогу, що становить 115 965,11 грн. ТОВ "Знам`янський граніт" вважає за потрібне поставити питання перед Судом щодо зменшення розміру штрафних санкцій за Договором поставки товару № 10 від 07 травня 2018 року оскільки вважає, що штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, а також щодо зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу. Також відповідач звертає увагу суду, що зі змісту позовної заяви випливає, що основна сума заборгованості становить 536 648,84 грн; штрафні санкції (пеня, три проценти річних, інфляційне збільшення боргу) відповідно становить 236 313,05 грн; разом основний борг та штрафні санкції становлять 772 961,89 грн.

На адресу електронної пошти суду 30.03.2020 без кваліфікованого електронного підпису, про що відповідальним працівником суду видано довідку від 30.03.2020, надійшло клопотання позивача №б/н від 30.03.2020 про відкладення розгляду справи.

06.04.2020 до господарського суду надійшло клопотання №б/н від 06.04.2020 про відкладення розгляду справи №912/561/20 на іншу дату. Таке клопотання не містить прізвища та ініціалів особи, що його підписала. Так на титульній сторінці клопотання зазначено, що особа, що подає клопотання: "Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт", проте в кінці клопотання міститься підпис невідомої особи, печатка ТОВ "Знам`янський граніт" і напис "Представник позивача".

Ухвалою від 07.04.2020 господарський суд повернув без розгляду клопотання №б/н від 06.04.2020 про відкладення розгляду справи № 912/561/20 на іншу дату ТОВ "Знам`янський граніт". Підготовче засідання у справі № 912/561/20 відклав. Також зазначено, що про дату і час підготовчого засідання у справі № 912/561/20 учасники справи будуть повідомлені додатково ухвалою суду.

15.04.2020 на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Так позивач наголошує, що зі змісту відзиву на позов випливає, що відповідач не заперечує факту існування заборгованості. Посилаючись на ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, позивач зазначає, що розмір заборгованості ТОВ "Знам`янський граніт" перед ТОВ "Майнінг Сервіс" за договором поставки товару № 10 від 07.05.2018 року здійснено станом на 20.01.2020 року і становить 772 961,89 грн. У прохальній частині відповіді на відзив позивач просить відмовити відповідачу у задоволенні заяви про зменшення розміру пені, трьох процентів річних, інфляційного збільшення боргу та заяви про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу; стягнути з ТОВ "Знам`янський граніт" на користь ТОВ "Майнінг Сервіс" заборгованість за договором поставки товару № 10 від 07.05.2018 року в розмірі 772 961,89 грн, судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору в розмірі 11 596,52 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 115 944,28 грн.

11.06.2020 засобами електронного зв`язку (з КЕП) до господарського суду надійшла заява №б/н від 11.06.2020 про призначення у справі судового засідання, за підписом представника позивача. У заяві міститься вимога - визначити дату і час підготовчого засідання у справі №912/561/20 та повідомити про це учасників справи.

Ухвалою від 15.06.2020 господарський суд прийняв заяву про зменшення позовних вимог, що міститься у відповіді на відзив, задовольнив заяву №б/н від 11.06.2020 представника позивача, підготовче засідання призначив на 10:30 - 30.06.2020.

25.06.2020 до господарського суду надійшла заява №б/н від 22.06.2020 представника позивача про збільшення розміру позовних вимог. Позивач просить стягнути з ТОВ "Знам`янський граніт" заборгованість за договором поставки товару №10 від 07.05.2018 року, що станом на 22.06.2020 становить 830 998,66 грн. Також позивач заявляє до стягнення 124 649,79 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 30.06.2020 господарський суд прийняв заяву про збільшення розміру позовних вимог і постановив подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням суми позову - 830 998,66 грн. Відклав підготовче засідання до 12:20 - 23.07.2020, надавши відповідачу право подати заперечення проти заяви про збільшення розміру позовних вимог до дня підготовчого засідання.

Ухвалою від 23.07.2020 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також заявив про намір подати докази на понесення позивачем судових витрат.

Представник відповідача позов заперечив та також заяви про намір подати докази на понесення відповідачем судових витрат.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини сторін.

07.05.2018 між ТОВ "Майнінг Сервіс" (далі - Постачальник) та ТОВ "Знам`янський граніт" (далі - Покупець") укладено Договір поставки товару №10 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, у строки та в порядку, що визначаються цим Договором і чинним законодавством України.

Кількість, перелік, найменування, вартість товару та порядок розрахунків зазначаються в Додатках (Специфікаціях), які є невід`ємною частиною цього Договору. (п. 1.2. Договору)

Відповідно до п.п. 2.3.1 п. 2.3.1 Договору Покупець зобов`язаний проводити оплату за одержаний товар у строки, передбачені Специфікаціями.

Вартість товару за цим Договором зазначається у відповідних Специфікаціях. (п. 3.1. Договору)

Поставка товару здійснюється на умовах EXW на склад Постачальника, м. Київ відповідно до Правил інтерпретації комерційних термінів (ІНКОТЕРМС 2010) та у строки, вказаних у Специфікаціях. (п. 4.1. Договору)

Передача товару Покупцю здійснюється на складі Постачальника. (п. 4.2. Договору)

Поставка товару здійснюється за наявності Специфікації підписаної Сторонами та скріпленою печатками Сторін. У випадку, якщо Покупець не може надати оригінал підписаної Специфікації до дати відвантаження Товару зі складу Постачальника, він надсилає її скан-копію на електронну адресу Постачальника: або засобом факсимільного зв`язку. В будь-якому разі після направлення скан-копії Покупець направляє оригінал Специфікації в паперовому виді на поштову адресу Постачальника. (п. 4.3. Договору)

Специфікація, надіслана електронною поштою або засобом факсимільного зв`язку, має юридичну силу і може бути використана як доказ при зверненні до суду при вирішенні спорів. (п. 4.4. Договору)

Згідно з п. 4.6. Договору приймання товару проводиться за наявності товаросупровідних документів: видаткової накладної, рахунку-фактури.

Днем одержання товару вважається день підписання Сторонами товаросупровідних документів. (п. 4.9. Договору)

Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту фактичної передачі Товару та підписання Сторонами видаткових накладних. (п. 4.10 Договору)

За невиконання чи неналежне виконання Сторонами обов`язків за Договором, Сторони несуть відповідальність в порядку і розмірі, що передбачені цим Договором та чинним законодавством. (п. 7.1. Договору)

За порушення строків оплати Покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення від загальної суми заборгованості, за кожен день прострочення, включаючи день оплати. (п. 7.3. Договору)

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018 року, але в будь-якому разі до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань. У випадку якщо жодна із Сторін не пізніше ніж за 15 календарних днів до дати закінчення Договору письмово не заявить іншій Стороні про намір його припинити/змінити, дія Договору вважається автоматично продовженою строком на один календарний рік. Аналогічний порядок продовження строку дії Договору застосовується і щодо всіх подальших періодів дії Договору. (п. 11.1 Договору)

Договір підписаний директорами ТОВ "Майнінг Сервіс" та ТОВ "Знам`янський граніт" та скріплений печатками таких підприємств.

На виконання умов Договору Постачальник здійснював поставки Покупцю, проте позивач стверджує, що відповідач розраховувався за отриманий товар невчасно і остаточний розрахунок не здійснено станом на день звернення до суду. У зв`язку з викладеним ТОВ "Майнінг Сервіс" просить стягнути з ТОВ "Знам`янський граніт" основну заборгованість за поставлений твар, а також пеню, 3% річних та інфляційні нарахування за несвоєчасну оплату за отриманий товар.

Розглядаючи позовні вимоги господарський суд враховує положення ст. 67 Господарського кодексу України (далі - ГК України), відповідно до якої відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначаються Господарським кодексом України. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 265 ГК України передбачає, що матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. (ч. 1 ст. 692 ЦК України)

Відповідно до ст. 509 ЦК України - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України)

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1-2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ч. 1 ст. 546 ЦК України - виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. (ст. 611 ЦК України)

Статтею 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Штрафними санкціями згідно ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На виконання умов Договору 07.05.2018 сторони підписали Специфікацію №1 до Договору поставки товару № 10 від 07.05.2018 (далі - Специфікація № 1), відповідно до якої визначено кількість, перелік, найменування, вартість товару, що передається Постачальником Покупцю на загальну суму 154 322,65 грн.

Відповідно до п. 4 Специфікації №1 оплата за Товар здійснюється Покупцем в два етапи:

І етап: авансовий платіж в розмірі 30% від загальної вартості Товару протягом 3 (трьох) банківських днів з дати виставлення рахунку.

ІІ етап: остаточний розрахунок в розмірі 70% від загальної вартості Товару протягом 21 (двадцять одного) банківського дня з дати поставки Товару.

У п. 5 Специфікації №1 Сторони узгодили - рахунок-фактура дійсний протягом 3 (трьох) банківських днів з дати виставлення.

На виконання умов Договору та Специфікації №1 ТОВ "Майнінг Сервіс" виставив рахунок на оплату № 20529 від 07.05.2018 на суму 154 322,65 грн.

ТОВ "Знам`янський граніт" здійснив перший етап оплати, авансовий платіж в розмірі 45000 грн 08.05.2018, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача.

Згідно з видатковою накладною №60657 від 08.05.2018 здійснено поставку товару на суму 154 322,65 грн.

Остаточний розрахунок за отриманий товар відповідно до видаткової накладної №60657 від 08.05.2018 та Специфікації №1 відповідач здійснив лише 31.07.2018, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача.

Водночас, відповідно до узгоджених умов оплати в Специфікації №1 така оплата мала бути здійснена до 07.06.2018 включно.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем за отриманий товар позивач просить стягнути пеню в розмірі 5 451,13 грн та 476,22 грн 3% річних, що нараховані на суму заборгованості - 109 322,65 грн за період 08.06.2018-31.07.2018.

Господарський суд, перевіривши розрахунок, дійшов висновку, що обраний позивачем період не є вірним. При розрахунку позивачем не враховано приписи п. 1.9. Постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", згідно з яким день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Правильним періодом нарахування пені та 3% річних є 08.06.2018-30.07.2018.

Незважаючи на неправильне зазначення періоду, сума пені та 3% річних на суму заборгованості 109 322,65 грн дійсно складають 5451,13 грн та 476,22 грн відповідно.

Позивач надає суду докази поставки товару на суми 28 026,02 грн та 7 637,87 грн, згідно з видатковими накладними №60664 від 08.05.2018 та №60658 від 08.05.2018 відповідно. Такі поставки здійснені без підписання специфікацій. Документальне підтвердження цих поставок надано позивачем для пояснення суми сплаченої відповідачем 31.07.2018 - 144 986,54 грн. До такої суми входить сплата залишку вартості поставленого товару згідно Специфікації № 1 (109 322,65 грн), згідно видаткової накладної №60664 від 08.05.2018 (28 026,02 грн) та згідно видаткової накладної №60658 від 08.05.2018 (7 637,87 грн).

На виконання умов Договору 21.08.2018 сторони підписали Специфікацію №2 до Договору поставки товару №10 від 07.05.2018 (далі - Специфікація №2), відповідно до якої визначено кількість, перелік, найменування, вартість товару, що передається Постачальником Покупцю на загальну суму 183 635,74 грн.

Відповідно до п. 4 Специфікації №2 оплата за Товар здійснюється Покупцем в два етапи:

І етап: авансовий платіж в розмірі 30% від загальної вартості Товару протягом 3 (трьох) банківських днів з дати виставлення рахунку.

ІІ етап: остаточний розрахунок в розмірі 70% від загальної вартості Товару протягом 21 (двадцять одного) банківського дня з дати поставки Товару.

У п. 5 Специфікації №2 Сторони узгодили - рахунок-фактура дійсний протягом 3 (трьох) банківських днів з дати виставлення.

На виконання умов Договору та Специфікації №2 ТОВ "Майнінг Сервіс" виставив рахунок на оплату №24511 від 22.08.2018 на суму 183 635,74 грн.

ТОВ "Знам`янський граніт" здійснив перший етап оплати, авансовий платіж в розмірі 36 727,15 грн 22.08.2018, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача. Водночас 30% від загальної суми вартості товару за Специфікацією №2 становить 55 090,72 грн, отже, відповідач порушив умови Договору та Специфікації №2, що є його невід`ємною частиною, щодо сплати авансу.

Незважаючи на таке порушення, позивачем здійснено поставку товару на загальну суму 183 635,74 грн, що підтверджується видатковою накладною №64779 від 28.08.2018.

Остаточний розрахунок за отриманий товар відповідно до видаткової накладної №64779 від 28.08.2018 та Специфікації №2 відповідач здійснив лише 10.05.2019, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача.

Водночас, відповідно до узгоджених умов оплати в Специфікації №2 така оплата мала бути здійснена до 26.09.2018 включно.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем за отриманий товар позивач просить стягнути пеню в розмірі 32690,19 грн та 2728,87 грн 3% річних, що нараховані на суму заборгованості - 146 908,59 грн за період 26.09.2018-10.05.2019.

Розрахунки позивачем виконані невірно. Так, позивач не врахував, що 26.09.2018 - останній день, коли мав бути здійснений остаточний розрахунок. Також позивачем не враховано, як і в розрахунку пені та 3% річних по заборгованості за товар, поставлений відповідно до Специфікації №1, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені та 3% річних.

Отже, правильним періодом для нарахування 3% річних на суму заборгованості 146908,59 грн є 27.09.2018-09.05.2019 і 3% річних складають 2716,80 грн.

Стосовно нарахування пені, то позивач не врахував норми ч. 6 ст. 232 ГК України, зміст якої наведено вище. Отже, нарахування пені припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Правильним періодом нарахування пені на суму заборгованості 146908,59 грн є 27.09.2018 - 26.03.2019 і, за розрахунком суду, пеня складає 26 226,20 грн.

Підсумовуючи викладене, заборгованість за поставлений товар по Специфікації №2 складає 2716,80 грн 3% річних та 26 226,20 грн пені. В іншій частині заявлені вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На виконання умов Договору 29.11.2018 сторони підписали Специфікацію №3 до Договору поставки товару №10 від 07.05.2018 (далі - Специфікація №3), відповідно до якої визначено кількість, перелік, найменування, вартість товару, що передається Постачальником Покупцю на загальну суму 179 285,36 грн.

Відповідно до п. 4 Специфікації №3 оплата за Товар здійснюється Покупцем протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дати поставки Товару.

У п. 5 Специфікації №3 Сторони узгодили - рахунок-фактура дійсний протягом 3 (трьох) банківських днів з дати виставлення.

На виконання умов Договору та Специфікації №3 ТОВ "Майнінг Сервіс" здійснено поставку товару на загальну суму 179285,36 грн, що підтверджується видатковою накладною № 68263 від 29.11.2018.

Постачальник виставив рахунок на оплату №28041 від 29.11.2018 на суму 179285,36грн.

Відповідач мав сплатити вартість поставленого товару в розмірі 179 285,36 грн у строк до 13.12.2018 включно.

Проте відповідач здійснив лише часткову оплату і з порушенням строку: 23091,41 грн - 10.05.2019 і 100 000 грн - 15.07.2019. Позивач звертає увагу суду, що при оплаті 15.07.2018 в призначенні платежу відповідачем вказано рахунок №24511 від 22.08.2018, тобто на товар, поставлений за Специфікацією №2, проте, враховуючи, що за такий товар оплата вже проведена, позивач зарахував такі кошти в рахунок погашення заборгованості за поставлений товар згідно Специфікації №3. Зазначені оплати підтверджуються виписками з банківського рахунку позивача.

Залишок вартості за товар поставлений відповідно до Специфікації №3 становить 56193,95 грн.

У зв`язку з несвоєчасною та неповною оплатою відповідачем за отриманий товар позивач просить стягнути пеню в розмірі 44 794,51 грн, 3 868,00 грн 3% річних та інфляційне збільшення боргу в сумі 7 877,03 грн.

Позивач нарахував на суму заборгованості 179285,36 грн за період 14.12.2018-10.05.2019 - 2166 грн 3% річних, 25 925,14 грн пені та 7655,97 грн інфляційного збільшення боргу.

Оскільки часткова оплата в сумі 23091,41 грн здійснена 10.05.2020, то такий день не включається в період нарахування, про що зазначено вище. Водночас кількість днів позивачем вказано вірно, отже, дані розрахунки здійснено правильно.

У подальшому позивач нарахував на суму заборгованості 156 193,95 грн за період 11.05.2019-15.07.2019 - 834 грн 3% річних, 9735,32 грн пені. Розрахунок 3% річних здійснено правильно, проте на таку суму заборгованості правильний період є 10.05.2019-14.07.2019. Щодо нарахування пені, то позивач не врахував ч. 6 ст. 232 ГК України. Отже, на суму заборгованості за поставлений товар згідно Специфікації №3 можливе нарахування пені лише 6 місяців, тобто з 14.12.2018 по 13.06.2019. Тому на суму заборгованості 156 193,95 грн можливе нарахування пені лише за період 10.05.2019-13.06.2019, за розрахунком суду, її сума складає 5242,13 грн. В іншій частині нарахування пені є необґрунтованим.

Далі, позивач нарахував на суму заборгованості 56 193,95 грн за період 16.07.2019-20.01.2020 - 868 грн 3% річних, 9134,05 грн пені, 221,06 грн інфляційного збільшення боргу. Розрахунок 3% річних здійснено правильно, проте на таку суму заборгованості правильний період є 15.07.2019-20.01.2020. Щодо нарахування пені, то, враховуючи норми ч. 6 ст. 232 ГК України, вона не нараховується поза межами шестимісячного терміну, тому таке нарахування пені є необґрунтованим. Інфляційне збільшення боргу за розрахунком суду за період 16.07.2019-20.01.2020 складає 675,10 грн. Не виходячи за межі позовних вимог, господарський суд задовольняє позов в межах заявлених вимог - 221,06 грн інфляційного збільшення боргу.

У заяві про збільшення позовних вимог позивач заявив до стягнення нарахування на суму боргу 56 193,95 грн: інфляційні втрати за період лютий-травень 2020 року в сумі 902,18 грн; 3% річних за період 21.01.2020-22.06.2020 в сумі 706,65 грн; пеню за період 21.01.2020-22.06.2020 в сумі 4523,23 грн. Розрахунки позивача інфляційних втрат та трьох відсотків річних є вірними, пеня не підлягає задоволенню, оскільки позивач здійснює її нарахування поза межами шестимісячного строку, визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України.

Підсумовуючи викладене, заборгованість за поставлений товар по Специфікації №3 складає: 56 193,95 грн основного боргу, 31167,27 грн пені, 4574,65 грн 3% річних та інфляційне збільшення боргу в сумі 8779,21 грн. В іншій частині заявлені вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На виконання умов Договору 26.11.2018 сторони підписали Специфікацію №4 до Договору поставки товару №10 від 07.05.2018 (далі - Специфікація №4), відповідно до якої визначено кількість, перелік, найменування, вартість товару, що передається Постачальником Покупцю на загальну суму 308 014,85 грн.

Відповідно до п. 3 Специфікації №4 оплата за Товар здійснюється Покупцем в два етапи:

І етап: авансовий платіж в розмірі 50% від загальної вартості Товару протягом 1 (одного) банківського дня з дати виставлення рахунку.

ІІ етап: остаточний розрахунок в розмірі 50% від загальної вартості Товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки Товару.

У п. 4 Специфікації №4 Сторони узгодили - рахунок-фактура дійсний протягом 1 (одного) банківського дня з дати виставлення.

На виконання умов Договору та Специфікації №4 ТОВ "Майнінг Сервіс" виставив рахунок на оплату № 28094 від 30.11.2018 на суму 308 014,85 грн, тому відповідач мав сплатити 50% від загальної вартості товару протягом одного банківського дня, тобто до 03.12.2018 включно, а не до 01.12.2018, як зазначає позивач. Вказане пояснюється тим, що 30.11.2018 - п`ятниця, відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Проте, наступний день - субота - 01.12.2018, відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Як наслідок, останній банківський день, в який відповідач зобов`язаний був за умовами п. 3 Специфікації №4 сплатити авансовий платіж - перший робочий день 03.12.2018.

Відповідач не виконав свої зобов`язання по сплаті авансового платежу, незважаючи на таке порушення, позивачем здійснено поставку товару на загальну суму 308014,85 грн відповідно до видаткової накладної № 69026 від 28.12.2018.

Позивач стверджує, що у відповідача обов`язок по сплаті остаточної вартості товару, відповідно до п. 3 Специфікації №4 до 30.12.2018, проте таке твердження є хибним.

Відповідно до п. 3 Специфікації №4 остаточний розрахунок в розмірі 50% від загальної вартості Товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки Товару.

Оскільки поставка відбулась 28.12.2018, то тридцять календарних днів спливає 27.01.2019, проте цей день припадає на неділю і в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, останній день сплати переноситься на перший робочий день - 28.01.2019.

Станом на день подання позову та розгляду справи відповідач не сплатив за здійснену поставку по Специфікації №4, тому заборгованість в сумі 308 014,85 грн є обґрунтованою.

У зв`язку з несплатою відповідачем за отриманий товар позивач просить стягнути пеню в розмірі 113377,29 грн, 10 088,00 грн 3% річних та 13 718,10 грн інфляційного збільшення боргу.

Так, на заборгованість в сумі 154 007,42 грн позивач нарахував 367 грн 3% річних, 4 405,04 грн пені та 1 232,06 грн інфляційних втрат за період заборгованості 01.12.2018-31.12.2018. На заборгованість в сумі 308 014,85 грн позивач нарахував 9721 грн 3% річних, 108 972,25 грн пені та 12 486,04 грн інфляційних втрат за період заборгованості 01.01.2019-20.01.2020.

Господарський суд дійшов висновку про хибність вказаних розрахунків, враховуючи вищенаведене стосовно строків сплати за отриманий товар по Специфікації №4, а також враховуючи ч. 6 ст. 232 ГК України.

Не виходячи за межі позовних вимог, господарський суд здійснив розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат.

На суму заборгованості 154 007,42 грн за період 04.12.2018-31.12.2018 пеня складає 4253,14 грн, 3% річних - 354,43 грн, інфляційне збільшення боргу - 1232,01 грн.

За період з 01.01.2019 по 28.01.2019 можливе нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат лише на суму заборгованості 154 007,42 грн: пеня складає 4253,14 грн, 3% річних - 354,43 грн, інфляційне збільшення боргу - 1540,07 грн.

І лише з 29.01.2019 можливе нарахування на всю суму заборгованості за товар, поставлений згідно з Специфікацією № 4 - на 308 014,85 грн. Так, за період 29.01.2019 - 20.01.2020 сума 3% річних складає 9036,53 грн, інфляційне збільшення боргу - 9 947,45 грн.

Щодо пені, то допустимий шестимісячний строк нарахування пені на суму авансового платежу - 154007,42 грн спливає 03.06.2019. Отже, за період 29.01.2019-03.06.2019 сума пені на суму заборгованості - 154 007,42 грн складає 18974,56 грн

На суму платежу - остаточного розрахунку за поставлений товар згідно зі Специфікацією № 4 в розмірі 154 007,43 грн допустимий шестимісячний строк нарахування пені 29.01.2019 - 28.07.2019, сума пені складає 27054,68 грн.

У заяві про збільшення позовних вимог позивач заявив до стягнення нарахування на суму боргу 308 014,85 грн: інфляційні втрати за період лютий-травень 2020 року в сумі 4945,13 грн; 3% річних за період 21.01.2020-22.06.2020 в сумі 3 873,39 грн; пеню за період 21.01.2020-22.06.2020 в сумі 24 793,02 грн. Розрахунки позивача інфляційних втрат та трьох відсотків річних є вірними, пеня не підлягає задоволенню, оскільки позивач здійснює її нарахування поза межами шестимісячного строку, визначеного ч. 6 ст. 232 ГК України.

Підсумовуючи викладене, заборгованість за поставлений товар по Специфікації №4 складає 308 014,85 грн основної заборгованості, 54 535,52 (4253,14+4253,14+18974,56+27054,68) грн пені, 13618,78 (354,43+354,43+9036,53+3873,39) грн 3% річних, 17664,66 (1232,01+1540,07+9947,45+4945,13) грн інфляційного збільшення боргу. В іншій частині заявлені вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Позивач стверджує, що ним здійснювались поставки товарів відповідачу і без специфікацій. Так, за попередньою домовленістю між сторонами, позивачем було здійснено поставку товару, а саме:

1. футерування конуса Мn 18% (у кількості 1 шт.) вартістю 64 762,68 грн;

2. футеровка чаши М 18% Мn (у кількості 1 шт.) вартістю 62 634,50 грн;

3. кільце спалюване (у кількості 1 шт.): вартістю 5 902, 85 грн;

4. заливна суміш (у кількості 8 шт.), вартість однієї одиниці - 1 300,00 грн, загальна сума - 10 400,00 грн.

Загальна вартість вказаного товару з ПДВ становить 172 440,04 грн.

За поясненням позивача, ним 03.07.2019 було направлено відповідачу рахунок №5721 від 0.07.2019 року. Також, за твердженням позивача, він направив видаткову накладну на адресу відповідача електронною поштою, а також відправленням організації "Нова пошта". Проте, станом на 05.02.2020 відповідач підписану видаткову накладну не повернув, грошові кошти за поставлений товар не сплатив. Отже, позивач стверджує, що заборгованість за поставку товару від 18.07.2019 становить 172 440,04 грн.

20.12.2019 позивач направив-вимогу про сплату заборгованості на суму 536 648, 84 грн, яка була отримана відповідачем 26.12.2019. У вимозі ТОВ "МАЙНІНГ СЕРВІС" вимагало оплатити поставлений товар, зокрема, за видатковою накладною № 000075542 від 18 липня 2019 року, в строк до 7 робочих днів з моменту отримання вимоги. Вимога була отримана 26.12.2019, таким чином, позивач вважає, строк оплати за поставлений товар - до 10 січня 2020 року включно. З 11.01.2020 по 20.01.2020 (9 днів прострочення) позивачем здійснено нарахування трьох процентів річних - 128,00 грн, та пені - 1 115,71 грн. У заяві про збільшення позовних вимог позивач пред`являє до стягнення 2244,44 грн інфляційного збільшення боргу на суму 172 440,04 грн за період лютий-травень 2020 року, а також на цю ж суму 2168, 49 грн 3% річних та 13 880,24 грн за період 21.01.2020-22.06.2020.

На підтвердження поставки позивач надає рахунок на оплату №000005721 від 03.07.2019 (т. 1 а.с. 35) та видаткову накладну №000075542 від 18.07.2019 на суму 172 440,04 грн (т. 1 а.с. 37). На вказаних документах міститься лише печатка ТОВ "Майнінг Сервіс", а на рахунку ще підпис на печатці позивача. Доказів отримання товару на суму 172 440,04 грн відповідачем суду не подано. Копія експрес-накладної №6 від 02.10.2019 (т. 1 а.с. 38) без відомостей, який саме вантаж за такою накладною направлявся на адресу ТОВ "Знам`янський граніт", м. Кропивницький, № 9, жодним чином не підтверджує поставку позивачем відповідачу товару згідно видаткової накладної №000075542 від 18.07.2019 на суму 172 440,04 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Оскільки позивачем не доведено прийняття відповідачем товару на суму 172 440,04 грн, відсутні підстави для стягнення такої суми та, відповідно, нарахованих на неї 3% річних, пені та інфляційних втрат.

Відтак господарський суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення 172 044,04 грн основного боргу, 128 грн 3% річних, 1115,71 грн пені, 2244,44 грн інфляційних втрат, 2168,49 грн 3% річних та 13 880,24 грн пені.

Підсумовуючи все вищенаведене, господарський суд вважає доведеним та таким, що підлягає задоволенню позов на загальну суму 529 419,24 грн, з яких 364208,80 грн основного боргу, 21 386,45 грн 3% річних, 26 443,87 грн інфляційних втрат та 117 380,12 грн пені.

Щодо клопотання відповідача у відзиві на позов про зменшення розміру штрафних санкцій, сума яких становить 236 313,05 грн, то суд враховує таке.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

З аналізу наведених норм законодавства випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду. При цьому господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку виняткових обставин, за яких можливе зменшення пені, а також розмір, до якого підлягає їх зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Слід зазначити, що поняття значно та надмірно, при застосуванні частини 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. Правила ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів статті 86 ГПК України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд при цьому повинен врахувати, що наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 №7-рп/2013).

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (частина шоста статті 3 Цивільного кодексу України).

Правова позиція Верховного Суду "Щодо підстав для зменшення розміру штрафних санкцій" (пункт 13 постанови Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №924/709/17) наголошує, що за змістом наведених вище норм зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Обов`язок доведення наявності підстав для зменшення пені покладений саме на відповідача.

Заяву про зменшення розміру штрафних санкцій відповідач мотивує лише тим, що вони надмірно великі порівняно зі збитками кредитора.

Однак, відповідачем не наведено жодних обґрунтувань щодо винятковості випадку, не пояснено причини нездійснення повного розрахунку за товар, не подано будь-яких доказів на підтвердження фінансового стану ТОВ "Знам`янський граніт" та не повідомлено про ймовірні негативні наслідки у разі стягнення штрафних санкцій в заявленому розмірі.

Суд враховує, що позивач в даному випадку не повідомляє про конкретні збитки внаслідок прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань та не заявляє до стягнення таких сум. Однак, відповідач на час розгляду справи повний розрахунок не провів, про причини вказаного позивача та суд не повідомляє. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вжиття відповідачем усіх заходів, необхідних для належного виконання зобов`язання, враховуючи як інтереси ТОВ "Майнінг Сервіс", так і інтереси ТОВ "Знам`янський граніт".

Суд також враховує, що пред`явлена до стягнення заборгованість та нараховані на неї штрафні та інші нарахування за товар, який поставлений позивачем у 2018 році, тобто відповідач не здійснює розрахунок з позивачем більше ніж півроку. Сума основної заборгованості становить 364 208,80 грн, пеня у розмірі 117380,12 грн у відсотковому співвідношенні до суми основного зобов`язання становить приблизно 32,23 %, тобто є значно меншою. Також суд бере до увагу, що пеня нарахована не лише на суму заборгованості, що пред`явлена до стягнення, а і на інші попередньо здійснені відповідачем невчасні оплати за поставку товару позивачем.

Враховуючи наведене, господарський суд не встановив підстав для зменшення пені та стягує її в перерахованому судом розмірі.

Судовий збір відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Представником позивача у судовому засідання усно викладено заяву в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України, у якій повідомляється про намір подати докази про судові витрати, здійснені позивачем за отримання професійної правничої допомоги.

Представник відповідача заявив аналогічну усну заяву про намір подати докази про судові витрати, здійснені відповідачем за отримання професійної правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 221 ГПК України, для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п. 5. ч. 6 ст. 238 ГПК України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення.

На підставі вказаних процесуальних норм господарський суд призначає таке судове засідання.

Керуючись ст. 12, 14, 74, 76-77, 126, 129, 221, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Знам`янський граніт" (код ЄДР 32315888, вул. Т.Карпи, буд. 84, кім. 411, м. Кропивницький, 25006) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Майнінг Сервіс" (код ЄДР 39267616, бульвар Кольцова, буд. 14-Є, оф. 77, м. Київ, 03194, поштова адреса: вул. Полтавська, буд. 10, офіс 238, м. Київ, 01135) заборгованість за договором поставки товару №10 від 07.05.2018 в розмірі 529 419,24 грн та 7 941, 29 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

2. Судове засідання для вирішення питання про судові витрати призначити на 16:00 - 13.08.2020.

Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду Кіровоградської області за адресою: 25022, м. Кропивницький, вул. В`ячеслава Чорновола, 29/32, в залі суд. засідань №206, тел. 0(522)32-05-11.

3. Зобов`язати сторони до 11.08.2020 подати суду докази щодо розміру понесених ними судових витрат з доказами їх направлення іншій стороні.

Явка учасників справи в засідання суду НЕобов`язкова.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Примірники рішення направити сторонам.

Повне рішення складено 07.08.2020.

Суддя Н.М. Коваленко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5013.