номер провадження справи 13/110/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
23.07.2020 Справа № 908/2671/15
м.Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяна Анатоліївна, при секретареві судового засідання Вака В.С.,
розглянувши матеріали скарги (від 27.04.2020 № 1-17) Товариства з обмеженою відповідальністю "Істек" на протиправні дії та бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 908/2671/15
про звернення стягнення на майно.
за участю представників:
від стягувача: не прибув
від боржника (заявника): Свириденко Д.І., в.о. генерального директора
від третьої особи: не прибув
від органу виконання: не прибув
Товариство з обмеженою відповідальністю "Істек" звернулося до Господарського суду Запорізької області зі скаргою на протиправні дії та бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у справі № 908/2671/15, в якій просить суд:
- витребувати у Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України документи та пояснення щодо невиконання ухвали Господарського суду Запорізької області від 09.01.2020 у справі №908/2671/15;
При розгляді даної скарги судом встановлено таке.
Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 09.03.2017 від № 908/2671/15, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2017, задоволено скаргу ТОВ "Істек" на протиправні дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (ВПВР ДДВС Мін`юсту) і визнано недійсними постанову від 03.11.2016 про арешт майна боржника (ТОВ "Істек") у межах суми звернення стягнення 5 327 296,56 доларів США та 2 300 355,12 грн. і оголошення заборони на його відчуження у ВП №50945824 та постанову про стягнення виконавчого збору від 03.11.2016 в розмірі 484 299,68 доларів США та 209 123,18 грн. у ВП №50945824.
Дана постанова Донецького апеляційного господарського суду мотивована зокрема тим, що державним виконавцем невірно розраховано суму виконавчого збору, оскільки: по-перше, розмір заборгованості за основним зобов`язанням, в рахунок погашення якої звертається стягнення на заставлене майно, змінено (зменшено) постановою Донецького апеляційного господарського суду від 01.03.2016 у даній справі №908/2671/15; по-друге, протиправно - без урахування обсягу відповідальності ТОВ "Істек" як заставодавця (вартістю заставленого майна), накладено арешт на все його майно.
У подальшому незважаючи на наявність вищезгаданої постанови Донецького апеляційного господарського суду від 09.03.2017, постановою старшого державного виконавця ВПВР ДДВС Мін`юсту від 12.11.2018 про арешт майна боржника у ВП № 50945824, повторно накладено арешт на належне ТОВ "Істек" майно й знову таки у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору в розмірі 5 327 296,56 доларів США та 2 300 355,12 грн.
Постановою державного виконавця ВПВР ДДВС Мін`юсту від 02.12.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №60424595 (відкритого внаслідок повторного пред`явлення стягувачем до виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 23.03.2016 у справі № 908/2671/15) даний виконавчий документ повернуто стягувачу за заявою останнього. В такому випадку закон про виконавче провадження передбачає припинення всіх заходів примусового стягнення за даним конкретним виконавчим документом, але цього виконавцем зроблено не було й арешт за постановою виконавця від 12.11.2018 у ВП № 50945824 зберігся, у зв`язку чим ТОВ «Істек» знову оскаржував бездіяльність ВПВР ДДВС Мін`юсту.
Так, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.01.2020 у справі № 908/2671/15, що набрала законної сили, скаргу ТОВ "Істек" задоволено, визнано протиправною бездіяльність державного виконавця ВПВР ДДВС Мін`юсту Яковенко Владислава Андрійовича щодо не зняття арешту на майно ТОВ "Істек", накладеного постановою від 12.11.2018 у виконавчому провадженні №50945824; зобов`язано ВПВР ДДВС Мін`юсту в особі його керівника та державного виконавця Яковенко Владислава Андрійовича усунути протиправну бездіяльність шляхом винесення постанови про зняття арешту на майно ТОВ "Істек", накладеного постановою від 12.11.2018 у виконавчому провадженні № 50945824.
Відповідно до вимог ст. 345 ГПК України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у 10-денний строк з дня її одержання.
Зазначене є обов`язком органу, що виконує судове рішення.
Водночас, навіть з урахуванням тривалого часового проміжку, що минув з дня одержання ВПВР ДДВС Мін`юсту копії ухвали від 09.01.2020 судове рішення не виконано, належних доказів суду не надано.
У силу приписів ст. 1291 Конституції України, ст. 232 та ч. 1 ст. 326 ГПК України, ухвали господарського суду є судовим рішеннями та є обов`язковими для виконання на всій території України, а їх невиконання відповідно до вимог ч. 2 ст. 326 ГПК України, є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Розглядаючи справу № 5-рп/2013 Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 вказав, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.
Згідно ст. 2 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.
Приписами статті 4 даного Закону встановлено, що діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: верховенства права; законності; обов`язковості виконання рішень. Державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.
Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом. Державні виконавці, керівники та спеціалісти органів державної виконавчої служби є державними службовцями (ст. ст. 7, 8 вказаного Закону).
Принципами державної служби, відповідно Закону України "Про державну службу" є верховенство права, законність.
Державний службовець зобов`язаний дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.
Згідно статті 246 Господарського процесуального кодексу України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких входить притягнення вказаних осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність у діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
Враховуючи наведене, суд зазначає про порушення державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем ст. 19 Конституції України, відповідно до положень якої органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також суперечить засадам виконавчого провадження, принципам діяльності органів державної виконавчої служби, зокрема: верховенства права; законності; сумлінності; поваги до інтересів боржника (ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»), ст. ст. 326, 345 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для винесення окремої ухвали у порядку ст. 246 ГПК України.
Суд відзначає, що державний виконавець підпорядкований начальнику Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, який, як керівник органу державної виконавчої служби, мав вчинити дії щодо забезпечення виконання ухвали суду.
За вищевказаним фактом господарським судом Запорізької області виноситься окрема ухвала у порядку ст. 246 ГПК України з направленням для розгляду та вжиття заходів реагування начальнику Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та директору Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, якому підпорядкований Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
Керуючись ст. ст. 234, 235, 246 Господарського процесуального Кодексу України, суд
Начальнику Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглянути дану окрему ухвалу та повідомити господарський суд Запорізької області у місячний строк з дня її отримання про результати її розгляду згідно статті 246 Господарського процесуального кодексу України.
Директору Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України розглянути дану окрему ухвалу та повідомити господарський суд Запорізької області у місячний строк з дня її отримання про результати її розгляду згідно статті 246 Господарського процесуального кодексу України.
Усунути виявлені судом недоліки та порушення, запобігти їх повторенню у подальшій діяльності Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
Повний текст ухвали складено та підписано 10.08.2020.
Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили (ст.ст. 235, 255, 256 ГПК України).

Суддя Т.А. Азізбекян