ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2020 року Справа № 915/546/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

розглянувши без виклику сторін

справу № 915/2319/19

за позовом Миколаївського міського центру зайнятості,

вул. Нікольська, 68, м.Миколаїв, 54036;

до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області,

вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020;

про стягнення збитків коштів у сумі 3010 грн.

В С Т А Н О В И В:

Миколаївським міського центру зайнятості (далі - Миколаївський МЦЗ) пред`явлено позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - управління фонду) про стягнення грошових коштів у сумі 3010 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 06.06.2019 по 25.11.2019 ОСОБА_1 перебував на обліку як безробітна особа та отримував допомогу по безробіттю з 13.06.2019 розмір якої склав 3010 грн. На виконання постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 у справі №400/1776/19 була призначена пенсія за віком з 16.04.2019, тобто ОСОБА_1 відносився до категорії зайнятого населення. Позивач вважає, що через неправомірну відмову у призначені пенсії відповідачем було нанесено майнову шкоду Миколаївському МЦЗ, у вигляді незаконно виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 в сумі 3010 грн.

За такими вимогами ухвалою суду від 22.04.2020 відкрито провадження в даній справі і вирішено про розгляд справи у спрощеному провадженні.

Відповідач у наданому відзиві проти позову заперечує та просить відмовити, мотивуючи тим, що на момент виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , останній не знаходився на обліку в органах Пенсійного фонду України та не отримував пенсію, а тому відсутній безпосередній причинний зв`язок між діями відповідача та шкодою, що завдана позивачу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

29.05.2019 гр. ОСОБА_1 (далі- гр. Панов) звернувся до Миколаївського МЦЗ з метою сприяння у працевлаштуванні. 06.06.2019 гр. Панов було надано статус безробітного та призначена допомога по безробіттю.

15.04.2019 гр. Панов звернувся до управління Пенсійного фонду України в Миколаївському районі із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Розглянувши заяву гр. Панов комісією з призначення пенсій управлінням Фонду було прийнято рішення №41/16 від 25.05.2019 про відкладення питання щодо відмови/призначення пенсії до спливу 3-х місячний термін з дня подання заяви.

Так, під час перебування на обліку гр. Панов, непогодившись з рішенням управління Фонду №41/16 від 25.05.2019 звернувся з відповідним адміністративним позовом до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 у справі №400/1776/19 було зобов`язано Центральне об` єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (правонаступником якого є головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області) призначити йому пенсію за віком відповідно до статті 21 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» та виплатити пенсію починаючи з 16.04.2019

Позивач зазначає, що на момент звернення до центру зайнятості 06.06.2019, 13.06.2019 гр. Панов не отримував пенсію в зв`язку з чим не було правових підстав для відмови йому у наданні статусу безробітного тому гр. Панов було призначено та виплачено допомогу по безробіттю. Отже, на думку позивача, порушення вимог законодавства про зайнятість з боку центру зайнятості та гр. Панов під час його перебування на обліку як безробітного були відсутні.

В той же час, за посиланнями позивача, саме в результаті неправомірних дій Центрального об`єднання Управління пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області (правонаступником якого є головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області) в частині відкладення питання щодо відмови/призначення пенсії до спливу 3-х місячний термін з дня подання заяви гр. ОСОБА_1 була нарахована та виплачена допомога по безробіттю на суму 3010 грн.

Посилаючись на неправомірні дії відповідача в частині відкладення питання щодо відмови/призначення пенсії до спливу 3-х місячний термін з дня подання заяви гр. Панова, які призвели до невірного нарахування та виплати останньому допомоги по безробіттю, позивач звернувся з відповідним позовом до суду за захистом порушених прав.

Частинами 1 і 2 статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Положеннями статті 1173 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

При цьому відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, настає незалежно від вини цих органів, тобто і при випадковому завданні.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Суб`єктами відповідальності, відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України є органи державної влади або місцевого самоврядування.

Згідно статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року №280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

За пунктом 7 цього Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні статті 1173 Цивільного кодексу України.

Таким чином, позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди, має довести наявність лише трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

За частиною 1 статті 107 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

У відповідності до частини 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії.

Положенням пункту 2 частини 1 статті 44 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Згідно із ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року визнано неправомірними дії Центральне об` єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (правонаступником якого є головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області) щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільговим умовах. Саме ця неправомірна відмова призвела до безпідставного нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, оскільки на момент звернення останнього до позивача з заявами про надання статусу безробітного, підстав для відмови у наданні такого статусу не було.

Таким чином, своїми неправомірним діями відповідач завдав матеріальну шкоду у розмірі отриманої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в загальній сумі 3010 грн.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 13.02.2018 року у справі № 915/282/17.

Інші аргументи сторін також не можуть слугувати підставою для задоволення або відмови у задоволені позовних вимог, оскільки стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судом.

Ураховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, у разі задоволення позову, - на відповідача (ст. 129 ГПК України).

Отже, витрати Миколаївського міського центру зайнятості на оплату позовної заяви судовим збором, згідно платіжного доручення від 14.04.2020 № 483 у сумі 2102 грн., яка, у відповідності до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", є мінімальною сумою судового збору, належить у зазначеній сумі відшкодувати за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 236-238, ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Миколаївського міського центру зайнятості задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код 13844159) на користь Миколаївського міського центру зайнятості (вул. Нікольська, 68, м.Миколаїв, 54036; ідентифікаційний код 42559710; р/р НОМЕР_1 ), грошові кошти у сумі 3010 грн.; а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Рішення може бути оскаржено до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Коваль.