ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року Справа № 925/404/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В., розглянувши у письмовому провадженні справу

за позовом акціонерного товариства "Таскомбанк", м. Київ

до фізичної особи-підприємця Погорянова Дмитра Володимировича,

м. Черкаси

про стягнення 53 673 грн. 48 коп.

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області з позовом звернулося акціонерне товариство "Таскомбанк" до фізичної особи-підприємця Погорянова Дмитра Володимировича про стягнення з відповідача 53 673 грн. 48 коп., а саме: 45 000 грн. 00 коп. заборгованість по кредиту (в тому числі прострочена), 0,02 грн. заборгованість по відсоткам (в тому числі прострочена), 5 790 грн. 43 коп. заборгованість по комісії (в тому числі прострочена), 529 грн. 95 коп. штраф та 2 353 грн. 08 коп. пеня, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору від 05 грудня 2018 року №ІD5690262.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 07 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заяву акціонерного товариства "Таскомбанк" від 26 березня 2020 року про забезпечення позову залишено без задоволення.

У визначені законом строки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

Відповідач відзиву на позов суду не надав, ухвалу суду про відкриття провадження у справі направлено відповідачу за адресою вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.4 розділу X Прикінцевих положень ГПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

У п. 2 прикінцевих та перехідних положень

Закону від 18 червня 2020 року №731-ІХ встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Проте, відповідних заяв від відповідача до суду не надходило.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог зазначав, що на підставі кредитного договору від 05 грудня 2018 року №ІD5690262 надав відповідачу кредит в розмірі 60 000 грн. 00 коп., проте відповідач зобов`язання щодо повернення кредиту у визначені договором строки не здійснив, відсотки за користування кредитом не сплатив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 05 грудня 2018 року між акціонерним товариством "Таскомбанк" (банк) та фізичною особою-підприємцем Погоряновим Дмитром Володимировичем (позичальник) було укладено Заяву-договір №ІD5690262 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу").

Відповідно до Заяви-договору від 05 грудня 2018 року про приєднання до публічної пропозиції акціонерного товариства "Таскомбанк" на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Правил обслуговування корпоративних клієнтів, відповідач підтвердив свою обізнаність (ознайомленість) та поінформованість відносно запропонованих банком умов надання зазначених банківських послуг (в т.ч. кредитних) та надав відповідну згоду, що засвідчив власним підписом 05 грудня 2018 року.

До відома клієнта протягом всього періоду обслуговування в акціонерному товаристві "Таскомбанк" доводилась вся необхідна інформація про банківські послуги та, зокрема, зміст Правил обслуговування корпоративних клієнтів в акціонерному товаристві "Таскомбанк", до яких відповідач приєднався шляхом укладення вищенаведеної Заяви-договору №ІD5690262 від 05 грудня 2018 року.

Згідно з п.18.1.13 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (далі - Правила) при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до цих Правил (у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк "ТАС24/БІЗНЕС", або у формі обміну паперовою/електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Частиною 1 статті 634 ЦК України закріплено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших, стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином відповідач 05 грудня 2018 року скористався своїм правом та на підставі Закону України "Про електронний цифровий підпис" та вчинив правочин, підписавши Заяву-договір №ІD5690262 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") електронним цифровим підписом, що підтверджується копією відповідного електронного сертифікату, сформованого на сайті https://ca.informjust.ua/ та відображенням ЕЦП на самому договорі.

Відповідно до умов кредитного договору від 05 грудня 2018 року банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 60 000 грн. 00 коп. із терміном повернення не пізніше 05 грудня 2020 року, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 0,0001% річних та 1,75% комісійної винагороди від суми виданого кредиту (щомісячно).

Згідно графіку погашення кредиту (Додаток 1 до Заяви-договору №ІD5690262 від про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу")) відповідач повинен був сплачувати 05 числа поточного місяця по 2 500 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом та по 1 050 грн. 00 коп. комісії за управління кредитом починаючи з 05 січня 2019 року по 05 грудня 2020 року.

Цільове використання кредиту відповідно до п. 1.2. кредитного договору на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів позичальника та на придбання основних засобів та інших інвестицій в бізнес.

Кошти за кредитним договором відповідачем було отримано у передбачений договором спосіб - шляхом перерахування на відповідний рахунок, зазначений в договорі (п. 1.2) та заяві від 05 грудня 2018 року, що підтверджується відповідною випискою, в зв`язку з чим позивач, як кредитодавець, свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Водночас відповідач свої обов`язки щодо повернення кредиту та сплати відсотків у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не виконав.

В зв`язку з чим позивач вказував, що станом на 29 лютого 2020 року заборгованість відповідача за кредитним договором від 05 грудня 2018 року становить 53 673 грн. 48 коп., а саме:

- заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 45 000 грн. 00 коп.;

- заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) - 0,02 грн.;

- заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) - 5 790 грн. 43 коп.;

- сума нарахованого штрафу - 529 грн. 95 коп.;

- сума пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості - 2 353 грн. 08 коп.

Право на дострокове стягнення передбачено умовами кредитного договору, зокрема в п. 4.2.1. зазначено, що умови цього договору визначаються банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті банку http://www.tascombank.com.ua та укладається лише шляхом приєднання до договору в цілому.

Згідно з п. 18.2.23.8. Правил банк, незалежно від настання строків виконання зобов`язань клієнтом за цим договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, право банку на отримання яких передбачено цим договором, при настанні умов, передбачених п. 18.2.2.2.5 цього договору, або порушення клієнтом вимог у частині цільового використання кредитних коштів.

Пунктом 18.2.2.2.5 Правил визначено, що клієнт доручає банку списувати кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту для виконання зобов`язань з погашення кредиту, сплати комісії за його використання, а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні для виконання зобов`язань з погашення штрафів та неустойки, в межах сум, що підлягають сплаті банку, при настанні строку здійснення платежу згідно з Заявою (здійснювати договірне списання). Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого порядку, при цьому оформлюється меморіальний ордер. У разі відсутності на поточних рахунках клієнта суми коштів достатньої для оплати чергового платежу за кредитом, клієнт доручає банку встановити овердрафт на поточний рахунок на суму, необхідну для сплати чергового платежу або використати кошти надані банком згідно та у порядку зазначеному в розділі 18.1 цих Правил.

Відповідно до вимог ст.ст. 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

10 січня 2020 року акціонерне товариство "Таскомбанк" направило на адресу відповідача повідомлення - вимогу про дострокове повернення кредиту а.с. 30).

У вимозі позивачем було зазначено, що повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, а також штрафних санкцій (пеня, штраф) повинні бути здійснені позивальником протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь-якому випадку не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком повідомлення позичальнику (у випадку користування кредитом, який не забезпечений іпотекою та не наданий на придбання житла).

Однак вищевказану вимогу відповідач не отримав, оскільки зазначений лист повернувся до банку за закінченням терміну зберігання.

Таким чином, звернувшись до позичальника (відповідача) з вимогою про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, позивач змінив порядок, умови і строк виконання зобов`язання щодо повернення всієї суми кредиту з нарахованими відсотками та пенею.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звернення з вимого про дострокове повернення кредиту змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до позичальника з вимогою про дострокове виконання кредитного договору.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Суд, проаналізувавши дії банку, направлені на погашення кредитної заборгованості, умови договору та зміст вимоги дійшов висновку, що строк виконання зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі настав 24 лютого 2020 року, оскільки позивач самостійно визначив кінцевий строк повернення позики у своїй вимозі (не пізніше 45 календарних днів з дня направлення банком вимоги), що відповідає положенням ст.1049 ЦК України.

Після вказаної дати, у зв`язку з направленням відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості позивач втрачає можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків та комісії згідно з умовами кредитного договору, оскільки, нарахування процентів та комісії за користування кредитними коштами поза строком дії кредитного договору не передбачено.

Слід також зазначити, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, так як в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного та повного повернення кредиту та сплати відсотків, на підставі умов кредитного договору.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню 45 000 грн. 00 коп. боргу зі сплати кредиту.

Відсотки за користування кредитом в розмірі 0,02 грн. фактично позивачем було нараховано за період з 01 серпня 2019 року по 30 листопада 2019 року, оскільки борг за період з 06 грудня 2018 року по 31 липня 2019 року відповідачем сплачено, що підтверджується розрахунком боргу наданим самим позивачем.

Даний розрахунок є вірним, а тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Що стосується стягнення з відповідача 5 790 грн. 43 коп. заборгованості по комісії, то судом враховано, що оскільки строк виконання зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі настав 24 лютого 2020 року, то стягнення комісії за період з 25 лютого по 29 лютого 2020 року в розмірі 218 грн. 75 коп. (1050/24 (кількість днів з 06 по 29 лютого 2020 року) х 5) є безпідставним.

При цьому судом враховано, що розмір комісії за обслуговування кредиту за один день складав 43 грн. 75 коп., оскільки в лютому 2020 року було 29 днів, а станом на 05 лютого 2020 року борг по комісії складав 4 740 грн. 43 коп.

В зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню 5 571 грн. 68 коп. комісії, а в решті вимог про стягнення комісії слід відмовити.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 3.3. кредитного договору у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права банку позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Аналогічні положення щодо нарахування пені містить і п. 18.2.1.5. та п. 18.2.5.1. Правил.

З урахування вимог п. 3.3. кредитного договору та п.п. 18.2.1.5., 18.2.5.1. Правил позивачем також заявлено вимогу про стягнення пені в розмірі 1 854 грн. 93 коп. нарахованої на суму простроченої заборгованості та 498 грн. 15 коп. пені нарахованої на суму простроченої заборгованості по комісії.

Пеню позивачем було нараховано за період з 29 серпня 2019 року по 29 лютого 2020 року.

Нарахування пені на суму простроченої заборгованості та на суму простроченої комісії здійснено позивачем вірно, а сам розрахунок відповідачем під час розгляду справи не спростовано.

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1 854 грн. 93 коп. пені нарахованої на суму простроченої заборгованості та 498 грн. 15 коп. пені нарахованої на суму комісії.

Всього до стягнення з відповідача підлягає 2 353 грн. 08 коп. пені.

Також позивачем нараховано та заявлено до стягнення 529 грн. 95 коп. штрафу.

Згідно п. 18.2.5.2. Правил у випадку порушення цільового використання кредиту клієнт сплачує банку штраф у розмірі 25% від суми кредиту, використаної не за цільовим призначенням. У випадку порушення зобов`язань, вказаних у п. 18.2.2.2.7, 18.2.2.2.9 цього розділу Правил, клієнт сплачує штраф у розмірі 2% від розміру кредиту, діючого на момент застосування штрафу.

Пунктом 18.2.2.2.7 Правил визначено, що клієнт зобов`язується надавати банку не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним кварталом, фінансову інформацію (баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів, звіт про власний капітал, декларацію платника єдиного податку, примітки до звітів в обсязі, передбаченому законодавством для відповідних звітних періодів для відповідних суб`єктів/об`єктів господарювання), а також іншу інформацію на вимогу банку, в тому числі про майно, що належить клієнту на праві власності або повного господарського відання.

Відповідно до п.18.2.2.2.9 Правил клієнт зобов`язується забезпечити умови для проведення банком перевірок за даними бухгалтерського, оперативного і складського обліку, цільового використання кредиту, його забезпеченості та своєчасності погашення.

Однак позивачем не було наведено в позові відповідних обставин та не було надано суду доказів, що підтверджують порушення відповідачем умов договору, за які передбачено відповідальність у вигляді сплати штрафу.

Отже, оскільки позов в цій частині не обґрунтований, то підстав для стягнення з відповідача 529 грн. 95 коп. штрафу немає.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Погорянова Дмитра Володимировича, АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь акціонерного товариства "Таскомбанк", вул. С. Петлюри, 30, м. Київ, ідентифікаційний код 09806443 - 45 000 грн. 00 коп. заборгованості по кредиту, 0,02 грн. заборгованості по відсоткам, 5 571 грн. 68 коп. заборгованості по комісії, 2 353 грн. 08 коп. пені та 2 072 грн. 78 коп. судового збору.

3. В решті вимог - в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 10 серпня 2020 року.

Суддя А.В.Васянович