ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2020 року м.Дніпро Справа № 912/2686/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В.

судді: Кузнецова І.Л., Кощеєв І.М.

Секретар судового засідання: Охота В.В.

Представники сторін:

від позивача: Нерода В.О., посвідчення №1025 від 11.05.2018, адвокат;

від відповідача: не з"явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "Агат" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 22.11.2019, повне рішення складено 02.12.2019, суддя Тимошевська В.В., у справі № 912/2686/19

за позовом: Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон", 08143, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Княжичі, вул. Воздвиженська, 46

до: Фермерського господарства "Агат", 28200, Кіровоградська область, смт.Новогородка, вул. Інгульська, 24

про стягнення 1 106 973,24 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

Мале приватне підприємство Фірма "Ерідон" (далі - МПП Фірма "Ерідон", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою, яка містить вимоги до Фермерського господарства "Агат" (далі - ФГ "Агат", відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 1 476 010,42 грн, з яких: 1 221 163,59 грн простроченого боргу, 48% річних від простроченої суми основної заборгованості, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 6.7. Договору поставки № 654/19/358 від 01.03.2019, в розмірі 99 641,27 грн, відсотки за користування товарним кредитом, відповідно до ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, умов пунктів 4 та 5 Додатків до договору поставки в розмірі 84 619,92 грн, пеню в розмірі 70 585,64 грн, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки № 654/19/358 від 01.03.2019 та додатків до нього, в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару.

11.11.2019 відповідачем подано заяву № 93 від 08.11.2019 про зменшення пені та штрафних санкцій, яка мотивована тим, що на даний час заборгованість відповідачем погашається.

Після відкриття провадження у справі № 912/2686/19 відповідачем було сплачено заборгованість за договором поставки в розмірі 369 037,18 грн, про що до матеріалів справи подано відповідні докази, а саме платіжні доручення: № 106 від 10.10.2019 на суму 175 117,14 грн, № 78 від 01.10.2019 на суму 120 000,00 грн, № 69 від 30.09.2019 на суму 73 920,04 грн.

Ухвалою господарського суду від 22.11.2019 провадження у справі №912/2686/19 в частині стягнення 369 037,18 грн основного боргу закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмета спору.

Місцевим судом здійснено розгляд позовних вимог в частині стягнення заборгованості в розмірі 852 126,41 грн простроченого боргу, 48% річних від простроченої суми основної заборгованості в розмірі 99 641,27 грн, відсотки за користування товарним кредитом в розмірі 84 619,92 грн, пеню в розмірі 70 585,64 грн, з покладенням на відповідача судових витрат.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 22.11.2019 у справі №912/2686/19 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Фермерського господарства "Агат" на користь Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон" 852 126,41 грн суми основної заборгованості, 99 641,27 грн 48% річних, 84 619,92 грн відсотки за користування товарним кредитом, 70 585,64 грн пені, а також 16 604,60 грн судового збору.

Рішення Господарського суду обґрунтоване тим, що відповідачем було порушено умови Договору поставки № 654/19/358 від 01.03.2019 та Додатків до нього, а також приписи ст.ст. 525,526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 852 126,41 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За висновками місцевого суду, нарахування пені, процентів за користування чужими грошовими коштами та 48% річних проведено виходячи із фактичної суми заборгованості, що існувала на відповідну дату, за фактичний період заборгованості, таким чином, вимога позивача про стягнення 70 585,64 грн пені, 99 641,27 грн 48% річних та 84 619,92 грн відсотків за користування товарним кредитом підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідач під час розгляду справи розрахунок позивача не заперечив та свій контррозрахунок до справи не подав.

З підстав наведеного позовні вимоги позивача в частині стягнення пені в розмірі 70 585,64 грн, 99 641,27 грн 48% річних та 84 619,92 грн відсотків за користування товарним кредитом є обґрунтованими.

Заяву про зменшення заявленої до стягнення суми пені та штрафних санкцій місцевим судом залишено без задоволення, оскільки відповідачем не наведено жодних обґрунтувань щодо винятковості випадку, не пояснено причини несвоєчасного розрахунку за Товар, не подано будь-яких доказів на підтвердження фінансового стану ФГ "Агат" та не повідомлено про ймовірні негативні наслідки у разі стягнення пені в заявленому розмірі. Крім того, 48% річних та проценти за користування товарним кредитом, які заявлені до стягнення взагалі не є штрафними санкціями, а боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, у тому числі і в разі часткової оплати.

Доводи та вимоги апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням господарського суду, відповідач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати частково та ухвалити нове рішення, яким в частині позовних вимог Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон" - 99 641,27 грн. 48% річних, 84 619,92 грн., а саме - відсотки за користування товарним кредитом, 70 586,64 грн. пені, а також 16 604 грн. судового збору - залишити без задоволення.

Скаржник вважає, що рішення винесено з порушенням норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, та неправильному застосуванню норм матеріального права, яке полягає в неправильному тлумаченню закону, та незастосування закону, який підлягав застосуванню, тому оскаржую його частково в частині пені, штрафних санкцій та відсотків за користування кредитом.

На думку скаржника, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції безпідставно відмовив у клопотанні відповідача про зменшення розміру пені та штрафних санкцій, та стягнув із позивача пеню в розмірі 70 585,64 грн, 99 641,27 грн 48% річних та 84619,92 грн відсотків за користування товарним кредитом.

Як зазначено скаржником, представником відповідача в судовому засіданні було пояснено про важкий фінансовий стан господарства та зазначив, що про оплату основного боргу не заперечує та при наявності коштів виконує свої зобов`язання, відповідно укладених угод, що підтверджується платіжними дорученнями: № 106 від 10.10.2019 на суму 175 117,14 грн, № 78 від 01.10.2019 на суму 120 000,00 грн, № 69 від 30.09.2019 на суму 73920,04 грн. Однак, суд першої інстанції не надав терміну для надання підтверджень, що ФГ "АГАТ" є збитковим і за підсумками 9 місяців 2019 році збитки складають - 2 445, 4 грн., що підтверджується фінансовою звітністю ФГ "АГАТ" за 9 місяців 2019 року.

Тобто, за твердженням скаржника, суд при винесені рішення, не з`ясував, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків, чим порушив вимоги частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України.

Ухвалюючи рішення, суд не взяв до уваги, що Позивач також не підтвердив жодними документами понесення ним збитків.

Таким чином, скаржник вважає рішення прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, що є прямою підставою для його скасування частково та прийняття нового рішення в частині розміру пені, штрафних санкцій та відсотків за користування товарним кредитом.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач зазначає наступне.

Так, обставини, викладені відповідачем (скаржником) у апеляційній скарзі, є надуманими та такими, що не можуть бути підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення господарського суду.

Натомість, вказане рішення є законним та обґрунтованим, оскільки обставини, які мають значення для справи, є доведеними і з`ясовані судом у повному обсязі, а висновки, викладені у рішенні, відповідають обставинам справи й Господарський суд Кіровоградської області ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідач під час розгляду справи господарським судом, подав усі докази які вважав за потрібне (з наслідками не подання доказів був ознайомлений), разом з цим не заявляв щодо майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні - не надавав жодних належних доказів на підтвердження свого скрутного матеріального становища тощо, у тому числі не подавав та не просив долучити до матеріалів справи фінансову звітність ФГ "АГАТ" за 9 місяців 2019 року та квитанцію № 2 від 23.10.2019, не надав жодного доказу наявності обставин які свідчать про наявність обставин та підстав для зменшення судом розміру пені, а також не повідомляв суд, у встановленому законом порядку, про неможливість подати з об`єктивних причин будь-які докази.

З огляду на зазначене, додані до апеляційної скарги - фінансова звітність ФГ "АГАТ" за 9 місяців 2019 року та квитанція № 2 від 23.10.2019 про доставку звіту до Центру обробки електронних звітів Держстату України, є новими доказами у справи № 912/2686/19, оскільки не були подані до суду першої інстанції, й подані Відповідачем з порушенням порядку та строку для їх подання; обставини неможливості подання таких нових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від Відповідача, останнім не підтвердженні; зважаючи на дату формування таких доказів відсутній винятковий випадок неможливості їх подання до суду першої інстанції, а тому такі докази додані до апеляційної скарги не можуть братися до уваги.

Натомість, наявні матеріали справи № 912/2686/19, у тому числі докази, які були досліджені судом першої інстанції, свідчать про відсутність обставин та підстав для зменшення судом розміру пені.

Обов`язок Відповідача, як Покупця, у разі несвоєчасної оплати товару, сплатити Позивачу, як Продавцю, пеню було прямо передбачено Сторонами у договорі поставки № 654/19/358 від 01.03.2019, при його укладені, й у справі № 912/2686/19 пеня розрахована Позивачем та стягнута Господарським судом Кіровоградської області виключно у відповідності до умов такого договору поставки № 654/19/358 від 01.03.2019.

Відповідно до п. 6.8. договору поставки № 654/19/358 від 01.03.2019, нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за договором поставки відповідно до п. 6 статті 232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до статті 259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 (Трьох) років.

Саме порушення ФГ "АГАТ грошового зобов`язання та допущення значного прострочення оплати отриманого товару за договором поставки № 654/19/358 від 01.03.2019 стало підставою для нарахування у тому числі пені та звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості. Господарський суд Кіровоградської області обґрунтовано та правомірно стягнув з Відповідача 48% річних від простроченої суми основної заборгованості, відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України та п. 6.7. договору поставки № 654/19/358 від 01.03.2019, в розмірі: 99 641,27 грн.

Беручи до уваги різну правову природу процентів за користування товарним кредитом, передбачених статті 536 Цивільного кодексу України і процентів, що стягуються відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, Господарський суд обґрунтовано та правомірно стягнув з Відповідача плату (відсотки) за користування товарним кредитом, відповідно до статті 536 та ч. 5 статті 694 Цивільного кодексу України, умов пунктів 4. та 5. Додатків до договору поставки № 654/19/358 від 01.03.2019 в розмірі: 84 619,92 грн.

Враховуючи все вищезазначене, вважає, що апеляційна скарга Відповідача на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 22.11.2019 у справі №912/2686/19 є неправомірною, необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Натомість рішення Господарського суду Кіровоградської області від 22.11.2019 у справі № 912/2686/19 є законним та повністю обґрунтованим.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2020 апеляційну скаргу залишено без руху, оскільки до апеляційної скарги апелянтом не додано доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі та порядку.

12.02.2020 від скаржника на адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків з долученням доказів сплати судового збору встановленому законом розмірі та порядку.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2020 у справі поновлено строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Агат" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 22.11.2019 у справі №912/2686/19. Зупинено дію оскаржуваного рішення на час розгляду апеляційної скарги. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 26.03.2020 на 12:00 годин.

Через запровадження постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року N211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", зі змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року №215, на всій території України карантину із забороною, зокрема, проведення всіх масових заходів, та встановленням на період дії карантинних заходів на території України тимчасово особливого режиму роботи Центрального апеляційного господарського суду, на виконання рішення зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду, оформленого протоколом зборів суддів № 1 від 17.03.2020 та рішення зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду, оформленого протоколом зборів суддів № 3 від 31.03.2020, слухання справи не відбулось, а учасників справи попереджено, що про дату та час судового засідання вони будуть повідомленні додатково.

Ухвалою суду від 21.05.2020 розгляд апеляційної скарги призначений на 04.06.2020.

03.06.2020 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №912/2686/19 у зв`язку з відпусткою судді Орєшкіної Е.В.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2020, справу №912/2686/19 передано колегії суддів у складі: Чус О.В. (головуючий, доповідач), Кузнецова І.Л., Кощеєв І.М. та ухвалою суду від 04.06.2020 справу прийнято вказаною колегією до свого провадження.

Ухвалою від 04.06.2020 розгляд апеляційної скарги відкладений на 30.07.2020.

27.07.2020 на адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання апелянта про відкладення розгляду справи, яке мотивовано знаходженням голови фермерського господарства на лікарняному та бажанням брати участь у судовому засіданні.

Слід зауважити, що вказане клопотання не підписано електронним цифровим підписом, що засвідчено довідкою відділу документообігу та контролю суду (канцелярією) № 06-21/538/20 від 27.07.2020.

За приписами ч.8 ст.42 Господарського процесуального кодексу України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Отже, відсутність кваліфікованого цифрового підпису на документі свідчить про не підписання поданого документу, наслідком чого є залишення його без розгляду (ч.4 ст.170 ГПК України).

В судовому засіданні 30.07.2020 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частину постанову у даній справі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

01.03.2019 між МПП Фірма "Ерідон" (Постачальник) та ФГ "Агат" (Покупець) укладено договір поставки № 654/19/358 (далі - Договір, а.с. 16-21), за умовами якого, в порядку та на умовах цього Договору Постачальник зобов`язується поставити Покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого Товару (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору найменування, асортимент та кількість Товару, який підлягає поставці за цим Договором, зазначаються в Додатках, які є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 2.1. - п. 2.3. Договору ціна Товару в національній валюті та її еквівалент в іноземній валюті (долар США або Євро), зазначається у Додатках до цього Договору. Ціна Товару в національній валюті є орієнтовною та остаточно визначається на дату фактичної оплати Товару на умовах цього Договору. Еквівалент ціни Товару в іноземній валюті, який зазначено в Додатку до цього Договору, є незмінним на весь період дії цього Договору. Загальна вартість Товару, що постачається за цим Договором (ціна Договору), визначається Додатками та видатковими накладними, з врахуванням пункту 3.2. Договору. У випадку розбіжності даних у Додатках та у видаткових накладних щодо кількості, асортименту, ціни Товару, перевагу має видаткова накладна.

Розділом 3 Договору сторонами погоджено умови оплати.

Так, оплата Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором та Додатками до нього. У випадку поставки Товару на умовах попередньої оплати, допускається оплата та поставка Товару на підставі Рахунку на попередню оплату, що містить істотні умови поставки, без укладення Додатків до цього Договору. Датою оплати Товару вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника. Сторони погодили, що визначення ціни та загальної вартості Товару, що підлягає оплаті Покупцем, здійснюється в національній валюті України, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківській валютній біржі на момент закриття торгів у день, що передує даті оплати Товару (надалі - "курс Міжбанку"). Для визначення "курсу Міжбанку" Сторони використовують дані, розміщені на веб - сайті http://minfіn.com.ua/currency/mb/archive/, якщо інші джерела визначення курсу іноземних валют не зазначені в Додатках до цього Договору (надалі - "Джерело курсу іноземних валют"). Оплата Товару, який постачається на умовах попередньої оплати, здійснюється Покупцем на підставі Рахунку на оплату, сформованого Постачальником, з врахуванням умов пунктів 3.1. та 3.2. Договору. Термін дії Рахунку на оплату складає 3 (три) банківських дні, включаючи дату його оформлення, якщо інше не буде погоджено Сторонами. В разі порушення строків оплати, визначених Рахунком на оплату, зарахування платежів здійснюється Постачальником, виходячи з курсу Міжбанку, встановленого на момент надходження грошових коштів на банківський рахунок Постачальника. Оплата Товару, який постачається на умовах відстрочення оплати чи з використанням вексельного способу розрахунків, здійснюється Покупцем, з дотриманням умов пунктів 3.2 та 3.5 цього Договору. Оформлення видаткових накладних на Товар, який постачається на умовах попередньої оплати, здійснюється за цінами, зазначеними в Рахунку на оплату. У разі недотримання Покупцем строків оплати Товару, встановлених Рахунком на оплату, оформлення видаткової накладної здійснюється за цінами, визначеними з дотриманням умов пунктів 3.2. цього Договору, на момент надходження грошових коштів на банківський рахунок Постачальника. Оформлення видаткових накладних на Товар, який постачається на умовах відстрочення оплати або використанням вексельного способу розрахунків, здійснюється за цінами, визначеними на дату формування видаткової накладної з дотриманням умов пунктів 3.2. цього Договору (п. 3.1.- п. 3.4. Договору).

Відповідно до п. 3.6. Договору товар, що був отриманий Покупцем, в межах цього Договору тільки за видатковими накладними (без підписання Додатку та без здійснення попередньої оплати), підлягає повній оплаті з дотриманням умов пунктів 3.2. та 3.3. цього Договору, не пізніше 10 (десяти) банківських днів з моменту його отримання.

Пунктом 3.7. Договору сторони погодили, що здійснюючи оплату Товару, Покупець зобов`язаний зазначати у платіжному дорученні за яким саме Додатком до цього Договору та/або Рахунком на оплату, та/або видатковою накладною, а також, у разі необхідності, за який саме Товар здійснюється оплата. У разі відсутності такої інформації, а також у разі порушення Покупцем грошових зобов`язань за цим Договором, отриманий платіж зараховується Постачальником на власний розсуд.

Згідно з п. 5.1. Договору, умови та строки поставки Товару зазначаються у Додатках до цього Договору або у Рахунку на оплату, який містить істотні умови поставки.

Пунктом 9.2. Договору сторони погодили, що договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками Сторін та діє до 31.12.2019 року, а в частині проведення розрахунків за поставлений Товар до моменту проведення остаточних розрахунків. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Згідно з п. 9.3. Договору, цей Договір, включаючи Додатки до нього, складає повний обсяг домовленостей Сторін та замінює собою всі попередні усні або письмові проекти, договори, домовленості та угоди, усні або письмові, укладені між Сторонами щодо предмету цього Договору. Будь-які зміни або доповнення до Договору дійсні лише у випадку, якщо вони викладені у письмовій формі та підписанні повноважними представниками обох сторін.

Договір поставки № 654/19/358 від 01.03.2019 підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

Між МПП Фірма "Ерідон" та ФГ "Агат" підписано Додатки до Договору поставки (а.с. 22-23, 28-29, 32, 35-36, 42-43, 48-49, 53-24, 61), на підставі яких позивачем передано відповідачу товар згідно видаткових накладних на загальну суму 2 454 619,33 грн.

Так, на підставі додатку № 654/19/358/1-Н від 01.03.2019 до Договору позивач поставив відповідачу насіння соняшника на суму 639 466,03, грн. Вказаний факт підтверджується видатковими накладними № 19759 від 26.03.2019 на суму 510 654,41 грн та № 19745 від 26.03.2019 на суму 128 811,62 грн (а.с. 24-25).

Відповідач частково оплатив отримання товару на суму 128 811,62 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 87 від 26.03.2019 (а.с. 27).

Неоплачена відповідачем частина вартості отриманого насіння за додатком № 654/19/358/1-Н від 01.03.2019 до Договору складає 510 654,41 грн.

На підставі додатку № 654/19/358/2-Н від 08.04.2019 до Договору позивач поставив відповідачу насіння соняшника на суму 651 215,40 грн. Вказаний факт підтверджується копією видаткової накладної № 42582 від 26.04.2019 на суму 651 215,40 грн (а.с. 30).

Відповідач частково оплатив отримання товару на суму 130 244,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 130 від 26.04.2019 (а.с. 31).

Неоплачена відповідачем частина вартості отриманого насіння за додатком № 654/19/358/2-Н від 08.04.2019 до Договору складає 520 971,40 грн.

На підставі додатку № 654/19/358/3-Н від 13.05.2019 до Договору позивач поставив відповідачу насіння соняшника на суму 175 117,14 грн. Вказаний факт підтверджується копією видаткової накладної №50818 від 16.05.2019 на суму 175 177,14 грн (а.с. 33).

Отриманий товар за вказаною видатковою накладною відповідачем взагалі не оплачено.

На підставі додатку № 654/19/358/1-ЗЗР від 08.04.2019 до Договору позивач поставив відповідачу засоби захисту рослин на суму 138 419,91 грн, що підтверджується видатковими накладними № 53220 від 21.05.2019 на суму 18 185,16 грн, № 53207 від 21.05.2019 на суму 27 865,70 грн, № 53891 від 22.05.2019 на суму 92 369,05 грн (а.с. 37,39,40).

Відповідач частково оплатив отримання товару на суму 27 865,71 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 161 від 21.05.2019 (а.с. 41).

Неоплачена відповідачем частина вартості отриманого товару за додатком №654/19/358/1-ЗЗР від 08.04.2019 до Договору складає 110 554,20 грн.

На підставі додатку № 654/19/358/3-ЗЗР від 11.04.2019 до Договору позивач поставив відповідачу засоби захисту рослин на суму 112 874,93 грн, що підтверджується видатковими накладними № 37824 від 22.04.2019 на суму 22 581,64 грн та № 37837 від 22.04.2019 на суму 90 293,29 грн (а.с. 44, 46).

Відповідач частково оплатив отримання товару на суму 22 600,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 129 від 22.04.2019 (а.с. 47).

Неоплачена відповідачем частина вартості отриманого товару за додатком № 654/19/358/3-ЗЗР від 11.04.2019 до Договору складає 90 274,93 грн.

На підставі додатку № 654/19/358/4-ЗЗР від 11.04.2019 до Договору позивач поставив відповідачу засоби захисту рослин на суму 86 765,88 грн, що підтверджується видатковими накладними № 45264 від 06.05.2019 на суму 17 410,82 грн та № 45276 від 06.05.2019 на суму 69 355,06 грн (а.с. 50-51).

Відповідач частково оплатив отримання товару на суму 17 410,82 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 136 від 03.05.2019 (а.с. 52).

Неоплачена відповідачем частина вартості отриманого товару за додатком № 654/19/358/4-ЗЗР від 26.04.2019 до Договору складає 69 355,06 грн.

На підставі додатку № 654/19/358/1-МД від 05.03.2019 до Договору позивач поставив відповідачу мінеральні добрива на суму 576 840,00 грн, що підтверджується видатковими накладними № 13970 від 15.03.2019 на суму 150 480,00 грн, № 14390 від 15.03.2019 на суму 150 480,00 грн, № 15803 від 19.03.2019 на суму 137 940,00 грн, № 16094 від 19.03.2019 на суму 137 940,00 грн (а.с. 55, 57, 58, 59).

Відповідач частково оплатив отримання товару на суму 115 368,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 68 від 13.03.2019 (а.с. 60).

Неоплачена відповідачем частина вартості отриманих мінеральних добрив за додатком № 654/19/358/1-МД від 05.03.2019 до Договору складає 461 472,00 грн.

На підставі додатку № 654/19/358/3-МД від 14.05.2019 до Договору позивач поставив відповідачу мінеральні добрива на суму 73 920,04 грн, що підтверджується видатковою накладною № 49620 від 14.05.2019 на суму 73 920,04 грн (а.с. 62).

Отриманий товар за вказаною видатковою накладною відповідачем не оплачено.

Таким чином, за вказаними Додатками до договору поставки № 654/19/358 від 01.03.2019 позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар (засоби захисту рослин, насіння, мінеральні добрива) на загальну суму 2 454 619,33 грн.

Відповідно до умов пункту 3.1 Договору поставки порядок, умови та строки розрахунків за поставлений товар визначаються в Додатках до договору поставки.

Згідно перелічених вище Додатків до Договору товар підлягав остаточній оплаті у наступні строки:

- згідно додатку № 654/19/358/1-Н від 01.03.2019 товар підлягав остаточній оплаті в строк до 01.08.2019;

- додатку № 654/19/358/2-Н від 08.04.2019 товар підлягав остаточній оплаті в строк до 31.10.2019;

- додатку № 654/19/358/3-Н від 13.05.2019 оплата повної вартості товару мала бути здійснена Покупцем в строк не пізніше 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання товару, отже враховуючи дату поставки товару за видатковою накладною № 50818 від 16.05.2019, товар підлягав остаточній оплаті в строк до 21.05.2019, включно;

- додатку № 654/19/358/1-ЗЗР від 08.04.2019 товар підлягав остаточній оплаті в строк до 31.10.2019;

- додатку № 654/19/358/3-ЗЗР від 11.04.2019 товар підлягав остаточній оплаті в строк до 31.10.2019;

- додатку № 654/19/358/4-ЗЗР від 26.04.2019 товар підлягав остаточній оплаті в строк до 31.10.2019;

- додатку № 654/19/358/1-МД від 05.03.2019 товар підлягав остаточній оплаті в строк до 01.08.2019;

- додатку № 654/19/358/3-МД від 14.05.2019 товар підлягав остаточній оплаті на умовах попередньої оплати в строк до 15.05.2019.

Отже, за додатком № 654/19/358/1-Н від 01.03.2019, додатком № 654/19/358/3-Н від 13.05.2019, додатком № 654/19/358/1-МД від 05.03.2019, додатком № 654/19/358/3-МД від 14.05.2019 Позивачем було поставлено, а Відповідачем отримано товар на загальну суму 1 465 343,21 грн і строк оплати такого товару настав.

Так, відповідачем були частково оплачені видаткові накладні, строк оплати за якими настав на суму 244 179,62 грн, а саме:

- 128 811,62 грн (платіжне доручення № 87 від 26.03.2019) - частково оплачено товар згідно додатку № 654/19/358/1-Н від 01.03.2019 до Договору;

- 115 368,00 грн (платіжне доручення № 68 від 13.03.2019) - частково оплачено товар згідно додатку № 654/19/358/1-МД від 05.03.2019 до Договору.

Таким чином, прострочена заборгованість відповідача перед позивачем з повної оплати отриманого товару за Додатками до Договору поставки № 654/19/358 від 01.03.2019 складає загальну суму 1 221 163,59 грн.

У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Проте, після відкриття провадження у справі, відповідач платіжними дорученнями № 106 від 10.10.2019 на суму 175 117,14 грн, № 78 від 01.10.2019 на суму 120 000,00 грн, та № 69 від 30.09.2019 на суму 73 920,04 грн здійснив перерахування грошових коштів МПП Фірма "Ерідон" на загальну суму 369 037,18, призначення платежу оплата за матеріали с/г призначенням по. дог. № 654/19/358 від 01.03.2019 (а.с. 124, 126, 128).

Як вбачається з письмових пояснень МПП Фірма "Ерідон", позивач, на підставі п. 3.7 Договору, враховуючи, що відповідачем у платіжних дорученнях не зазначено за якими саме додатками до договору здійснено оплату за отриманий товар, зарахування платежу за поставлений товар за додатками № 654/19/358/3-Н від 13.05.2019 та № 654/19/358/3-МД від 14.05.2019.

Ухвалою від 22.11.2019 провадження у справі № 912/2686/19 закрито в частині стягнення 369 037,18 грн основного боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмета спору.

Враховуючи викладене, сума основного боргу склала 852 126,41 грн.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 99 641,27 грн 48% річних, 84 619,92 грн відсотки за користування товарним кредитом, 70 585,64 грн пені.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на останню, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи предмет та підстави позову, до обставин, які є предметом доказування у справі під час апеляційного перегляду, належать: наявність правових підстав для застосування до Відповідача відповідальності за порушення грошових зобов`язань по суті спору та підстав щодо зменшення суми пені та штрафних санкцій.

Відповідно до ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Факт поставки Позивачем товару та прострочення з його оплати з боку Відповідача доводиться матеріалами справи.

Відповідно до статті 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст. 193 Господарського кодексу України).

У відповідності зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.ст. 598, 599 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Як встановлено ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст.549 ЦК і ст. 230 ГК.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до вимог ст. 199 ГК України виконання господарського зобов`язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

Частиною 1 ст. 216 та частиною 2 ст. 217 ГК України передбачена господарсько-правова відповідальність учасників господарських відносин за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором, у вигляді відшкодування збитків, штрафних санкцій та оперативно-господарських санкцій.

Зокрема, у частині 1 статті 230 Господарського кодексу України зазначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Також у пункті 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Підстави та умови нарахування пені визначені у відповідному п. 6.2 Договору, зокрема, передбачено, що за несвоєчасну оплату Товару Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого Товару за кожний день прострочення.

П. 6.7 Договору передбачено, що в разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати Товару у відповідності до умов цього Договору, Покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь Постачальника компенсаційний платіж в розмірі 48% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст.625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

Крім того, сторони домовились про те, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за цим Договором відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст. 259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 (Трьох) років (п. 6.8. Договору).

Статтею 536 Цивільного кодексу України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Пунктами 4, 5 Додатків до Договору поставки № 654/19/358 від 01.03.2019 Сторони погодили, що у разі порушення Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару на строк більше 15 календарних днів, Покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 36% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого Покупцем Товару. Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли Товар підлягав оплаті за умовами Додатків та закінчується днем повної оплати вартості отриманого Товару.

З огляду на межі доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи норми діючого законодавства України та умови договору, а також встановлене порушення відповідачем строків оплати поставки товару, місцевий суд дійшов висновку, з яким погоджується колегія суддів, що позивачем правомірно нараховані відповідачу 99 641,27 грн 48% річних, 84 619,92 грн відсотки за користування товарним кредитом, 70 585,64 грн пені, виходячи із фактичної суми заборгованості, що існувала на відповідну дату, за фактичний період заборгованості.

Так, в процесі розгляду справи господарським судом відповідачем подано клопотання про зменшення розміру пені та штрафних санкцій.

В силу приписів ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Крім того, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України) та принципах господарського судочинства відповідно до статті 2 ГПК України.

Пунктом 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. за № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" визначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Враховуючи, що нормами чинного законодавства, передбачено право суду на зменшення саме неустойки, тобто пені та/або штрафу, клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних не підлягає задоволенню.

Дослідивши доводи відповідача, викладені у заяві про зменшення суми пені та штрафних санкцій, які є тотожними із доводами апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо залишення вищевказаної заяви без задоволення, зважаючи на наступне.

Так, заява про зменшення заявленої до стягнення суми пені відповідачем обґрунтована тим, що він добровільно погашає заборгованість, а тому відсутні підстави для стягнення пені, відсотків річних та відсотків за користування грошовими коштами.

В той же час, відповідачем під час розгляду справи місцевим судом не було наведено жодних обґрунтувань щодо винятковості випадку, не пояснено причини несвоєчасного розрахунку за Товар, не подано будь-яких доказів на підтвердження фінансового стану ФГ "Агат" та не повідомлено про ймовірні негативні наслідки у разі стягнення пені в заявленому розмірі.

Крім того, розмір пені (70 585,64 грн) у відсотковому співвідношенні до суми основного зобов`язання становить приблизно 8,3 %, тобто є значно меншою (враховуючи суму основного боргу - 852 126,41 грн у зв`язку зі здійсненням часткових оплат після відкриття провадження у справі).

В той же час, 48% річних та проценти за користування товарним кредитом не є штрафними санкціями, а боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, у тому числі і в разі часткової оплати.

Вказані доводи апелянтом під час розгляду справи не спростовані.

Необхідно також враховувати, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі № 924/709/17, 05.05.2020 року у справі № 921/289/15-г/4, від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18.

Стосовно твердження скаржника, що суд першої інстанції не надав терміну для надання підтверджень, що ФГ "АГАТ" є збитковим і за підсумками 9 місяців 2019 році збитки складають - 2 445, 4 грн., а також долучення відповідних доказів до апеляційної скарги (фінансової звітності ФГ «АГАТ» за 9 місяців 2019 року та квитанція № 2 від 23.10.2019 про доставку звіту до Центру обробки електронних звітів Держстату України), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Так, Відповідач під час розгляду справи господарським судом не було надано належних доказів на підтвердження свого скрутного матеріального становища або наявності обставин для зменшення судом розміру пені тощо. Крім того, останнім не було заявлено про долучення до матеріалів справи фінансову звітність ФГ "АГАТ" за 9 місяців 2019 року та квитанцію № 2 від 23.10.2019, а також не було повідомлено суд, у встановленому законом порядку, про неможливість подати з об`єктивних причин будь-які докази.

Також додані до апеляційної скарги - фінансова звітність ФГ "АГАТ" за 9 місяців 2019 року та квитанція № 2 від 23.10.2019 про доставку звіту до Центру обробки електронних звітів Держстату України, є новими доказами у справи оскільки не були подані до суду першої інстанції. Проте, скаржником не обґрунтовано підстави неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від Відповідача. Тому, такі докази додані до апеляційної скарги не можуть братися до уваги.

Натомість, наявні матеріали справи № 912/2686/19, у тому числі докази, які були досліджені судом першої інстанції, свідчать про відсутність обставин та підстав для зменшення судом розміру пені.

За таких обставин місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для зменшення розміру заявленої до стягнення пені.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Агат" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 22.11.2019 у справі №912/2686/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05.08.2020.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв