ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року Справа № 925/472/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від позивача представник не з`явився,

від відповідача Темний О.Б. - директор,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом акціонерного товариства Національна акціонерна компанія

Нафтогаз України, м. Київ

до Кам`янського комунального підприємства теплових мереж,

м. Кам`янка, Кам`янського району, Черкаської області

про стягнення 627 325 грн. 37 коп.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернулося з позовом акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Кам`янського комунального підприємства теплових мереж про стягнення з відповідача 627 325 грн. 37 коп. у тому числі: 517 652 грн. 75 коп. основного боргу, 39 920 грн. 58 коп. пені, 26 125 грн. 78 коп. 3% річних, 43 626 грн. 26 коп. інфляційних втрат, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу від 04 вересня 2017 року №1037/1718-БО-36.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 22 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10 год. 00 хв. 21 травня 2020 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 21 травня 2020 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів. Відкладено підготовче засідання на 14 липня 2020 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14 липня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 13 серпня 2020 року.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав повністю, водночас відповідач просив суд розстрочити виконання рішення суду строком на 12 місяців рівними частинами.

В судовому засіданні, яке відбулося 13 серпня 2020 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/472/20.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, а також заслухавши пояснення представника відповідача, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач в обґрунтування своїх вимог зазначав, що відповідач неналежним чином виконував зобов`язання за договором постачання природного газу за №1037/1718-БО-36 від 04 вересня 2017 року, щодо здійснення своєчасного та повного розрахунку за спожитий природний газ та посилався на приписи статей 526, 530, 549, 610, 612, 625 ЦК України, ст. ст.193, 230, 231 ГК України.

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 04 вересня 2017 року між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (постачальник) (в подальшому найменування позивача було змінено на акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України) та Кам`янським комунальним підприємством теплових мереж (споживач) було укладено договір постачання природного газу за №1037/1718-БО-36.

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а останній зобов`язався прийняти його на умовах цього договору.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно п. 2.1. договору постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 560 тис. куб.м.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав повністю та згідно підписаних сторонами актів приймання передачі природного газу поставив відповідачу протягом січня - березня 2018 року природний газ на загальну суму 789 227 грн. 11 коп. (а.с. 22-24).

Однак обов`язку щодо сплати придбаного газу відповідач повністю не виконав, сплативши позивачу 271 574 грн. 36 коп.

В зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення 517 652 грн. 75 коп. боргу зі сплати вартості поставленого природного газу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Станом на день розгляду справи в суді строк оплати поставленого газу настав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного та повного здійснення, на підставі умов договору постачання природного газу, розрахунку з позивачем за поставлений газ.

Як зазначалося вище під час розгляду справи по суті відповідач визнав позов повністю.

Відповідно до ст. ч. 4 ст.191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню 517 652 грн. 75 коп. боргу за поставлений природний газ.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення 26 125 грн. 78 коп. 3% річних та 43 626 грн. 26 коп. інфляційних втрат (розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Пунктом 8.2. договору поставки передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

В подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 12 січня 2018 року до договору постачання, якою п. 8.2. договору було викладено в наступній редакції: У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

В зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості поставленого газу, позивачем було заявлено також вимогу про стягнення з відповідача 39 920 грн. 58 коп. пені нарахованої на борг за поставлений природний газ у лютому - березні 2018 року з урахуванням 15,3% річних, що є менше ніж подвійна облікова ставка Національного банку України.

Здійснивши перевірку нарахування інфляційних втрат, пені та 3% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛЗ:ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3., судом встановлено, що розмір інфляційних втрат, пені та річних нараховано вірно, а тому заявлені суми підлягають стягненню з відповідача.

Що стосується заяви відповідача про розстрочку виконання рішення суду судом враховано наступне:

Відповідно до ч.1, 3, 4 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як вказує відповідач, Кам`янське комунальне підприємство теплових мереж є збитковим та не має вільних коштів, які б можливо було направити на виконання рішення суду. Так, у 2017 році розмір збитків склав 772,9 тис. грн., у 2018 році - 83,4 тис. грн., в 2019 році - 507, 5 тис. грн., що підтверджується фінансовими звітами суб`єкта малого підприємництва.

Проте, незважаючи на тяжкий фінансовий стан Кам`янське комунальне підприємство теплових мереж своєчасно виплачує заробітну плату, надає послуги з опалення, сплачує податки та збори.

Відповідач в судовому засіданні вказав, що Кам`янське комунальне підприємство теплових мереж є сезонним підприємством та більшу частину грошових коштів починає отримувати лише із початком опалювального сезону, тобто з середини жовтня поточного року до квітня наступного року, що також значною мірою впливає на виконання грошових зобов`язань перед постачальниками.

Відповідач зазначав, що, звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду, Кам`янське комунальне підприємство теплових мереж не має на меті затягнути його виконання, навпаки розстрочка дозволить підприємству уникнути таких негативних фінансових факторів, як виникнення заборгованості із заробітної плати, податків, зборів та інших обов`язкових платежів до Державного бюджету України, звільнення працівників, скорочення робочих місць.

Крім того, відповідач звернув увагу, що 08 грудня 2017 року між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Кам`янським комунальним підприємством теплових мереж укладено договір №109/2/1730-РЗ про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ.

Згідно Графіку погашення заборгованості за спожитий природний газ Кам`янське комунальне підприємство теплових мереж зобов`язане кожного місяця сплачувати 9 166,66 грн., починаючи з грудня 2017 року до листопада 2022 року.

Також, 08 грудня 2017 року між цими ж сторонами укладено договір №109/1/1730-РЗ про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ.

Згідно з графіком погашення заборгованості за спожитий природний газ Кам`янське комунальне підприємство теплових мереж зобов`язалося кожного місяця сплачувати 25 254,82 грн., починаючи з грудня 2017 року до листопада 2022 року.

Таким чином, згідно договорів про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ підприємство повинно сплачувати позивачу щомісяця по 34 421 грн. 48 коп. до листопада 2022 року.

Відповідно до розрахунку обсягу заборгованості за минулі періоди з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню відповідачем, затвердженого Кам`янською РДА та Кам`янською міською радою, обсяг заборгованості, що підлягає відшкодуванню складає 402 566 грн. 00 коп. Однак відповідні кошти відповідачу так і не були перераховані.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20 грудня 2019 року по справі №925/955/19 було розстрочено виконання рішення суду від 13 листопада 2019 року за позовом акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Кам`янського комунального підприємства теплових мереж про стягнення 1 781 182 грн. 74 коп. на дванадцять місяців.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 13 листопада 2019 року по справі №925/955/19 вже виконується.

Так в період з 24 грудня 2019 року по 05 травня 2020 року відповідачем було перераховано на користь позивача 1 187 455 грн. 12 коп.

Від позивача заперечень проти клопотання щодо розстрочки виконання рішення суду не надходило.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Конституційним Судом України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012 зазначено, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Згідно із ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Розстрочення - це виконання рішення частинами, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Водночас розстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа заборгованості за відповідним договором є незмінною.

Тобто, розстрочення виконання судового рішення не змінює цивільне або господарське зобов`язання, у тому числі в частині строків його виконання. Натомість таке розстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом.

За висновками Конституційного Суду України, викладеними в рішенні від 26 червня 2013 року №5-пр/2013 у справі №1-7/2013, підставою для застосування розстрочки виконання судового рішення є наявність об`єктивних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення. До таких обставин належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Як зазначено в згаданому рішенні Конституційного Суду України, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Таким чином, для надання розстрочки виконання судового рішення, суд встановлює у кожному конкретному випадку чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

В обґрунтування заяви про надання розстрочки виконання рішення по даній справі відповідач посилався на збитковість підприємства, обмеженість матеріальних ресурсів, важкий матеріальний стан.

Судом враховано, що Кам`янське комунальне підприємство теплових мереж є комунальним підприємством, яке надає послуги для виробництва теплової енергії, а газ отриманий згідно з договором постачання газу, стягнення якого є предметом у цій справі використовується боржником виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями, у тому числі школами, дитсадками, районною лікарнею міста Кам`янка.

Незважаючи на тяжкий фінансовий стан, що підтверджується фінансовими звітами суб`єкта малого підприємництва (у 2017 році розмір збитків склав 772,9 тис. грн., у 2018 році - 83,4 тис. грн., в 2019 році - 507,5 тис. грн.), на виконання договорів реструктуризації Кам`янське комунальне підприємство теплових мереж кожного місяця сплачує 34 421 грн. 48 коп.

До того ж, Кам`янське комунальне підприємство теплових мереж є єдиним у місті, яке надає послуги з опалення.

У випадку банкрутства, без централізованого опалення в осінньо-зимовий період можуть залишитися школи, дитсадки, районна лікарня та інші важливі об`єкти інфраструктури міста Кам`янка.

Вказані обставини свідчать про тяжкий фінансовий стан підприємства та відсутність реальної можливості відразу погасити усю суму заборгованості.

Отже, розстрочення виконання рішення призведе до його реального виконання, оскільки дасть можливість Кам`янському комунальному підприємству теплових мереж продовжувати свою господарську діяльність та частинами сплачувати свою заборгованість, оскільки останнє не має достатньо коштів та майна за рахунок, якого можливо виконати рішення суду одразу.

З урахуванням наведених відповідачем в заяві про розстрочення виконання рішення суду обставин, та враховуючи надані на підтвердження даних обставин докази, суд вважає, що ці обставини дійсно ускладнюють виконання рішення суду у даній справі на теперішній час шляхом сплати боргу разовим платежем з огляду на скрутне фінансове становище відповідача.

Крім того, як на підставу для правомірності задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду та підтвердження того факту, що боржник не ухиляється від виконання рішення суду, відповідач посилається на те, що ним здійснюється погашення заборгованості перед позивачем, що підтверджується матеріалами справи.

Здійснення відповідачем погашення значної частини суми боргу свідчить про те, що відповідачем вчиняються фактичні дії, спрямовані на погашення заборгованості перед позивачем та останній не має на меті уникнення сплати заборгованості за поставлений позивачем газ по договору. (Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 16 січня 2020 року № 910/1820/19)

З урахуванням наведеного суд зазначає, що відповідач не ухиляється від виконання судового рішення, а лише вказує про неможливість погашення наявної заборгованості за судовим рішенням перед позивачем саме одним разовим платежем. До того ж, відповідач вчиняє дії щодо погашення існуючої заборгованості.

Судом враховано те, що надання розстрочення виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії", заява №22774/93, п. 74, ЄСПЛ 1999-V).

За практикою Європейського Суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції (див. "Корнілов та інші проти України", заява №36575/02, ухвала від 7 жовтня 2003 року; тривалість виконання - вісім місяців). І навіть, два роки та сім місяців, не визнавались надмірними і не розглядалися, як такі, що суперечить вимогам розумного строку, передбаченого ст. 6 Конвенції (див. ухвалу від 17 вересня 2002 року у справі "Крапивницький та інші проти України", заява №60858/00). Отже, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Суд, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та, беручи до уваги докази, надані відповідачем, зазначає про те, що строк на який просить розстрочити виконання судового рішення у даній справі відповідач не є надто тривалим та надмірним з огляду на конкретні обставини цієї справи та розмір заборгованості, яку відповідач не спроможний сплатити на користь відповідача одномоментно єдиним платежем.

Розстрочення виконання рішення господарського суду для відповідача в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, боржник лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити повне виконання рішення господарського суду та остаточне погашення заборгованості перед стягувачем.

Розстрочення виконання рішення суду здійснюється з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора, що можливе у випадку банкрутства боржника.

Тобто, принцип "справедливої рівноваги" та "справедливого балансу" у розумінні статті 6 Конвенції у даному випадку при задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду дотриманий.

Враховуючи ступінь вини відповідача у виникненні даного спору, водночас визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе в даному випадку розстрочити виконання рішення суду рівними частинами строком на 12 місяців з помісячною сплатою в розмірі 52 277 грн. 11 коп.

Згідно п. 2 ч. 6 ст. 238 ГПК України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 331 ГПК України).

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір.

В зв`язку з тим, що відповідачем було визнано позов під час розгляду справи по суті, то норми ч. 1 ст. 130 ГПК України не застосовуються, а тому судовий збір покладається на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Кам`янського комунального підприємства теплових мереж, вул. Героїв Майдану,33, м. Кам`янка, Кам`янського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 21366202 на користь акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, ідентифікаційний код 20077720 517 652 грн. 75 коп. основного боргу, 39 920 грн. 58 коп. пені, 26 125 грн. 78 коп. 3% річних, 43 626 грн. 26 коп. інфляційні втрати та 9 409 грн. 88 коп. судового збору.

3. Розстрочити виконання рішення суду про стягнення 627 325 грн. 37 коп. коп. до 31 липня 2021 року згідно наступного графіку:

до 31 серпня 2020 року 52 277 грн. 11 коп.;

до 30 вересня 2020 року 52 277 грн. 11 коп.;

до 31 жовтня 2020 року 52 277 грн. 11 коп.;

до 30 листопада 2020 року 52 277 грн. 11 коп.;

до 31 грудня 2020 року 52 277 грн. 11 коп.;

до 31 січня 2021 року 52 277 грн. 11 коп.;

до 28 лютого 2021 року 52 277 грн. 11 коп.;

до 31 березня 2021 року 52 277 грн. 11 коп.;

до 30 квітня 2021 року 52 277 грн. 11 коп.;

до 31 травня 2021 року 52 277 грн. 11 коп.;

до 30 червня 2021 року - 52 277 грн. 11 коп.;

до 31 липня 2021 року - 52 277 грн. 16 коп.

Видати відповідний наказ після набрання рішення суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 13 серпня 2020 року.

Суддя А.В.Васянович