ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1064/20

За позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія"

про стягнення 737 342,60 грн

Суддя Чонгова С.І.

За участю секретаря судового засідання Андрух Д.В.

За участю представників сторін:

представник позивача: Незнамова (довіреність №14-355 від 10.10.2019);

представник відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" про стягнення 737 342,60грн у т.ч.:

- 458 910, 03грн пені за період з 28.11.2017 по 25.12.2017; з 26.12.2017 по 30.01.2018; з 26.01.2018 по 11.03.2018; з 27.02.2018 по 01.04.2018; з 27.03.2018 по 14.06.2018; з 26.04.2018 по 25.10.2018; з 26.05.2018 по 25.11.2018; з 26.06.2018 по 17.12.2018; з 26.07.2018 по 17.12.2018; з 28.08.2018 по 17.12.2018; з 26.09.2018 по 17.12.2018; з 26.10.2018 по 18.12.2018;

- 98 114,39грн 3% річних за період з з 28.11.2017 по 25.12.2017; з 26.12.2017 по 30.01.2018; з 26.01.2018 по 11.03.2018; з 27.02.2018 по 01.04.2018; з 27.03.2018 по 14.06.2018; з 26.04.2018 по 11.12.2018; з 26.05.2018 по 17.12.2018; з 26.06.2018 по 17.12.2018; з 26.07.2018 по 17.12.2018; з 28.08.2018 по 17.12.2018; з 26.09.2018 по 17.12.2018; 26.10.2018 по 18.12.2018.

- 180 318,18грн інфляційних втрат за період з 01.02.2018 по 28.02.2018; з 01.03.2018 по 31.03.2018; з 01.04.2018 по 31.05.2018; з 01.05.2018 по 31.11.2018; з 01.06.2018 по 30.11.2018; з 01.07.2018 по 30.11.2018; з 01.08.2018 по 30.11.2018; з 01.09.2018 по 30.11.2018; з 01.10.2018 по 30.11.2018; з 01.11.2018 по 30.11.2018.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 Договору №2102/1718-БО-17. Позивач зазначає, що з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача перед позивачем за Договором постачання природного газу, розмір нарахованої пені за неналежне виконання відповідачем умов Договору складає 458 910,03 грн. Сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів складає 180 318,18 грн., а загальний розмір нарахованих 3% річних - 98 114,39 грн. Таким чином, позивач стверджує, що загальна сума боргу відповідача складає 737 342,60 грн. (за період з 28.11.2016 року по дату остаточного розрахунку, а саме по 18.12.2018 року).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.05.2020 відкрито провадження у справі; підготовче судове засідання призначено на 01.06.2020.

У підготовче судове засідання 01.06.2020 представники сторін не з`явилися; про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені шляхом отримання ухвали про відкриття провадження від 04.05.2020. Дані відомості містяться в матеріалах справи.

01.06.2020 позивачем подано клопотання про проведення підготовчого засідання у відсутність представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.06.2020 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів; підготовче судове засідання відкладено та призначено на 16.07.2020.

02.07.2020 відповідачем було подано відзив за позов, яким не визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі та вважає їх необґрунтованими.

Відповідач у справи - Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області "Броваритепловодоенергія" у своєму відзиві вказує, що станом на дату подання позову основна заборгованість за період з жовтня 2017 року по жовтень 2018 року відсутня. Відповідач визнає прострочення грошового зобов`язання за актами приймання-передачі природного газу. Проте, відповідач позбавлений можливості уникнути порушення даного зобов`язання так як розрахунки здійснюються відповідно до постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРП), якими встановлено нормативи перерахування коштів з рахунку із спеціальним режимом використання , тому відповідач обмежений у вільному розпорядженні коштами, які надходять на його рахунок від споживачів. Також вказує, що відповідач знаходиться у скрутному фінансовому становищі, оскільки дебіторська заборгованість споживачів за теплопостачання становить 53017,40тис. грн, невідшкодована державою різниця в тарифах становить: за 2015 рік у сумі 1600,00тис. грн., за період з 01.01.2016 по 01.05.2020 в сумі 145841,00 тис. грн. Тяжкий фінансовий стан підтверджується фінансовими звітами та згідно показників балансу сума непокритих збитків становить за 2017 рік 51544 тис. грн., за 2018 рік 79 498 тис. грн., за 2019 рік 125 464тис. грн., станом на 31.03.2020 110071, тис. грн. Крім того, відповідач просить суд зменшити розмір розрахованих позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат на 99%.

07.07.2020 від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшла відповідь на відзив, якою вказує, що, на їх думку, відповідачем жодними належними та достатніми доказами не доведено суду наявність підстав для зменшення нарахованих сум за невиконання зобов`язання у строк, визначений умовами договору, а тому покликання відповідача щодо зменшення розміру нарахованих Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" сум, - задоволенню не підлягає.

У підготовче судове засідання 16.07.2020 представник відповідача не з`явився; про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений шляхом отримання ухвали Господарського суду Київської області від 01.16.2020. Дані відомості містяться в матеріалах справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.07.2020 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті

Дослідивши матеріали справи та докази, заслухавши пояснення представника позивач, суд

ВСТАНОВИВ

13.09.2017 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") (постачальник) та Комунальним підприємством Броварської міської ради «Броваритепловодоенергія» (споживач) було укладено договір №2102/1718-БО-17 постачання природного газу (далі - договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017-2018 роках природний газ (надалі газ), а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору (п.1.1 договору).

Згідно з п.1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 газ обсягом до 2895,58 тис. куб. м.

Як визначено п. 5.1 договору, ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. На дату укладення договору ціна на природний газ становить 4942,00грн за 1000куб.м (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1,6. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Згідно з п. 5.2 ціна за 1000куб.м. газу за цим договором на дату його укладення становить 7907,20грнивень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) -20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 9488,64грн.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступним за місяцем поставки газу.

Відповідно до пп. 2) п. 6.3 договору, оплата за природний газ здійснюється таким чином: в будь якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розраховуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору в разі коли на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу.

У відповідності до п.8.2 договору передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми прострочення платежу за кожний день прострочення.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.12.1 договору).

Додатковою угодою №1 від 11.01.2018 до договору сторони погодили викласти п.8.2 договору у наступній редакції «У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України , що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми прострочення платежу за кожний день прострочення».

Додатковою угодою №2 сторони погодили викласти п. 2.1 у наступній редакції: «Постачальник передає споживачу в період з 01.04.2018 по 31.05.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 133,813 тис. куб.м. ».

Крім того, погодили викласти розділ 12 у наступній редакції: « 12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальником печаткою, і діє в чатині реалізації природного газу з 01.10.2017 по 31.05.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення».

Додатковою угодою №3 сторони погодили викласти п. 2.1 у наступній редакції: «Постачальник передає споживачу в період з 01.06.2018 по 31.07.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 21,683 тис. куб.м. ».

Також даною додатковою угодою сторони продовжили строк дії договору, а саме: з 01.10.2017 по 31.07.2018 (включно).

Додатковою угодою №4 сторони погодили викласти п. 2.1 у наступній редакції: «Постачальник передає споживачу в період з 01.08.2018 по 31.08.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 17,142 тис. куб.м.» та продовжили строк дії договору, а саме з 01.10.2017 по 31.08.2018 (включно).

Додатковою угодою №4 сторони погодили викласти п. 2.1 у наступній редакції: «Постачальник передає споживачу в період з 01.09.2018 по 30.09.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 17,142 тис. куб.м.» та продовжили строк дії договору, а саме з 01.10.2017 по 30.09.2018 (включно).

На виконання п. 2.1 договору, позивач поставив протягом жовтня 2017 року вересень 2018 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 17 933 339,83грн, що підтверджується актоми приймання-передачі природного газу, копії яких долучено до матеріалів справи.

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за прострочення виконання зобов`язання.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступним за місяцем поставки газу.

Проте, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, за природний газ, поставлений протягом жовтня 2017 вересень 2018 років, розрахувався з порушенням встановленого договором строку.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки зобов`язання з оплати природного газу виконані не у встановлений договором строк відповідач є таким, що допустив порушення зобов`язання.

Позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 98 114,39грн за період з з 28.11.2017 по 25.12.2017; з 26.12.2017 по 30.01.2018; з 26.01.2018 по 11.03.2018; з 27.02.2018 по 01.04.2018; з 27.03.2018 по 14.06.2018; з 26.04.2018 по 11.12.2018; з 26.05.2018 по 17.12.2018; з 26.06.2018 по 17.12.2018; з 26.07.2018 по 17.12.2018; з 28.08.2018 по 17.12.2018; з 26.09.2018 по 17.12.2018; 26.10.2018 по 18.12.2018 та інфляційні втрат у розмірі 180 318,18грн за період з 01.02.2018 по 28.02.2018; з 01.03.2018 по 31.03.2018; з 01.04.2018 по 31.05.2018; з 01.05.2018 по 31.11.2018; з 01.06.2018 по 30.11.2018; з 01.07.2018 по 30.11.2018; з 01.08.2018 по 30.11.2018; з 01.09.2018 по 30.11.2018; з 01.10.2018 по 30.11.2018; з 01.11.2018 по 30.11.2018.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Статтею 253 ЦК України передбачено перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1, ч.3 та ч.5 ст. 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступним за місяцем поставки газу.

Позивач не врахував, що 25 грудня 2017 відповідно до Закону України «Про внесення змін до статті 73 Кодексу законів про працю України щодо святкових і неробочих днів» від 16.11.2017 від 2211-VIII є вихідним днем, а отже останнім днем виконання зобов`язання є 26.12.2017, тому прострочення виконання зобов`язання починається з 27.12.2017.

Виходячи з викладеного, за розрахунком суду сума 3% річних, яка підлягає стягненню становить 97957,98грн; вимога щодо стягнення 156,41грн 3% річних задоволенню не підлягає.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд вважає його арифметично вірним, а вимоги позивача у відповідній частині таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 458 910, 03грн за період з 28.11.2017 по 25.12.2017; з 26.12.2017 по 30.01.2018; з 26.01.2018 по 11.03.2018; з 27.02.2018 по 01.04.2018; з 27.03.2018 по 14.06.2018; з 26.04.2018 по 25.10.2018; з 26.05.2018 по 25.11.2018; з 26.06.2018 по 17.12.2018; з 26.07.2018 по 17.12.2018; з 28.08.2018 по 17.12.2018; з 26.09.2018 по 17.12.2018; з 26.10.2018 по 18.12.2018;

В силу ч.1 ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

У відповідності до п.8.2 договору передбачено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми прострочення платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 8.2 договору в редакції додаткової угоди №1 від 11.01.2018 до договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України , що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми прострочення платежу за кожний день прострочення».

Виходячи з викладеного, за розрахунком суду, з урахуванням вірної початкової дати нарахування, розмір пені, яка підлягає стягненню становить 458054,98грн; вимоги щодо стягнення 855,05грн задоволенню не підлягають.

Відповідач заперечуючи проти позову просить суд зменшити розмір нарахованої пені до 99%.

Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні принципи наведено у статті 233 ГК України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом наведених вище норм, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №924/709/17, від 20.06.2019 у справі №916/2283/18, від 01.08.2019 у справі №922/2932/18.

Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 у справі № 914/2252/18, від 31.10.2019 у справі № 924/243/19.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем природній газ використовувався виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями відповідач перебуває у скрутному фінансовому становищі, що підтверджується фінансовими звітами 2017 2020 роки.

Позивачем не надано доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором або погіршення матеріального стану підприємства, саме у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору;

Станом на день звернення позивача з даним позовом до суду відповідачем в повному обсязі здійснена оплата отриманого згідно з договором №2102/1718-БО-17 від 13.09.2017 природного газу і заборгованість відповідача за вказаним договором відсутня.

Відповідачем у матеріали справи надані фінансові звіти, яким підтверджена зростаюча збитковість підприємства за 2017 рік 51544 тис. грн., за 2018 рік 79 498 тис. грн., за 2019 рік 125 464тис. грн., станом на 31.03.2020 - 110071, тис. грн.

Суд приймає до уваги, що основною діяльністю відповідача є надання комунальних послуг. Тобто, у відповідача обмежена можливість отримання прибутку.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про зменшення суми пені, яка підлягає стягненню на 70%, а саме у розмірі 137416,49грн.

В силу ст. 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 6235,40грн.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, буд. 3А; ідентифікаційний код 13711949) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 20077720) 137416,49грн пені, 97957,98грн 3% річних, 180318,18грн інфляційних втрат, а також 6235,40грн витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 321493,54грн пені та 156,41грн 3% річних відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 12.08.2020

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.І. Чонгова