ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2020м. ДніпроСправа № 904/3235/20

За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Львів

до Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення неустойки у розмірі 56 005 грн

Суддя Ярошенко В.І.

Без виклику (повідомлення) учасників справи

ПРОЦЕДУРА

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення неустойки у розмірі 56 005 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.06.2020 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без (виклику) повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

14.07.2020 від відповідача засобами електронного зв`язку надійшли відзив та заява про зменшення розміру штрафних санкцій по справі на 50% до розміру 28 002, 50 грн.

17.07.2020 на електронну поштову скриньку суду від відповідача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи доказів відправлення відзиву позивачу.

05.08.2020 від позивача засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

Згідно зі статтею 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена в позовній заяві

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було допущено перевантаження вагону № 56396310, який слідував за дорожньою відомістю (накладною СМГС) № 46920534 від 15.12.2019 зі станції Грековата на станцію призначення ПКП Славков LHS 51/074285 (одержувач - "ArcelorMittal Poland S.A." Oddzial w Dobrowa Gorniza), поза його вантажопідйомність на 750 кг. Вказану обставину засвідчено комерційним актом № 350002/158 від 20.12.2019 станції Здолбунів Львівської залізниці. Оскільки згідно з показниками ваги зазначений вагон був навантажений понад норму, що загрожувало безпеці руху відповідно до п. 15.27 розділу 15 Правил технічної експлуатації вагонів, вагон було затримано на станції Здолбунів, лишок вантажу вивантажено у вагон № 65256166 і на підставі відправки № 37400603 направлено на станцію призначення.

Позивач зазначає, що перевантаження відправником вагону понад його вантажопідйомність згідно з положеннями Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення є підставою для стягнення з відправника неустойки у п`ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу по залізниці, на якій було виявлено надлишок.

У порядку досудового врегулювання спору відповідач вимог, викладених позивачем у претензіях № ДН-3-6/32 від 18.02.2020 та № ДН-3-6/80 від 03.04.2020, не виконав, суми нарахованої неустойки в розмірі 56 005 грн не сплатив. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позиція відповідача, викладена у відзиві

Відповідач просить залишити позов без задоволення, виходячи з наступного.

В акті загальної форми ГУ-23 № 619 від 25.12.2019, складеному на станції Здолбунів у доповнення до комерційного акту № 350002/158 від 20.12.2019 про усунення перевантаження вагону № 56396310 проти його вантажопідйомності зазначено, що вантаж - концентрат залізорудний агломераційний в кількості 2 600 кг перевантажено у вагон № 65256166. За даними акту загальної форми № 619 від 25.12.2019 після відвантаження вантажу проведено переважування цих вагонів на 150-тонних трьохплатформенних електронних вагах, де маса вантажу складає: вагон № 56396310 - брутто 89 750 кг, тара 22 200 кг, нетто 67 550 кг; вагон № 65256166 - брутто 24 650 кг, тара 22 050 кг, нетто 2 600 кг.

Відповідач зазначає, що загальні вагові дані вантажу, вказані в акті № 619 від 25.12.2019, на 400 кг мають розбіжність із даними накладної № 46920534 (67 550 кг (залишена у вагоні № 56396310 вага нетто вантажу) + 2 600 кг (надлишок, відвантажений у вагон № 65256166) = 70 150 кг; 70 150 кг - 750 кг (перевищення від вказаної ваги у перевізному документі) = 69 400 кг, а не 69 000 кг.

Крім того, відповідачем у відзиві порушено питання справності 150-тонних електронних тензометричних вагонних ваг, оскільки:

- в технічному паспорті на тензометричні ваги модифікації ТВВ-150-20,5(12) відсутні дані про міжповірочний інтервал повірки за грудень 2018 року;

- із записів про виконання огляду-повірки від 27.12.2017 та від 14.06.2019 вбачається виявлення відхилення фактичних значень метрологічних характеристик від нормованих, що є порушенням вимог абзацу 9 пункту 3.47 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 № 442 та забороняє експлуатацію ЗВВТ;

- під час оформлення технічного паспорту ЗВВТ № 052-Е в останньому абзаці від 27.12.2017 допущені виправлення, які не засвідчені підписом осіб, зазначених у пункті 5 розділу ІІ цієї Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України;

- сертифікат (серія В № 008057) відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу № UA-V1/2-4837-2015, виданий Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 18.09.2015, дійсний до 31.03.2018 на ЗВВТ тензометричні модифікації ТВВ-150-50-20,5(12) під номером, внесеним до Державного реєстру ЗВВТ України У 1921-15 - не дійсний у зв`язку із закінченням терміну дії сертифікату.

Також, у заяві (в порядку ст.ст. 169, 170 ГПК України) відповідач просить, враховуючи інтереси обох сторін у справі № 904/3235/20 та зміст постанов Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 916/65/18 та від 10.09.2019 у справі № 904/4685/18, зменшити розмір неустойки на 50% до 28 002, 50 грн. В обґрунтування вказаної заяви відповідач посилається на те, що матеріали справи № 904/3235/20 не містять доказів понесення позивачем збитків внаслідок навантаження вагону № 56396310 понад норму.

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив на позовну заяву

Позивач зазначає, що досильна відправка за № 37300977 на вагон № 65256166, яка складена перевізником по станції Здолбунів відповідає повністю вимогам розділу 2 службової інструкції до УМВЗС, а сама маса вантажу у вагоні. У графі 15 перевізник вказує, що дана відправка є досилка до вагону № 56396310 та досилання до відправки № 46920534.

Видача вантажу, що досилається, проводиться відповідно до ст. 26 УМВЗС та розділу VIII додатку 1 до УМВЗС Правил перевезень вантажів, згідно основної відправки.

Позивач вказує, що відповідачем жодним доказом не спростовано факт навантаження вагону № 56396310 понад його вантажопідйомність і жоден акт загальної форми не може спростувати, як доказ, комерційний акт.

Також, позивачем наведено доводи у підтвердження відповідності вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України вагонних ваг, за допомогою яких проводилось зважування спірного вагону.

З урахуванням вищевикладеного позивач просить задовольнити позов у повному обсязі, а в задоволенні заяви про зменшення розміру штрафу за невірно зазначено масу вантажу у перевізному документі - відмовити.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

15.12.2019 згідно з дорожньою відомістю (накладною СМГС) № 46920534 Приватним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - відправник, відповідач) зі станції Грековата Придніпровської залізниці на адресу "ArcelorMittal Poland S.A." Oddzial w Dobrowa Gorniza, станція призначення ПКП Славков LHS 51/074285 (Польща), вагоном № 56396310 у складі групової відправки було відправлено вантаж: концентрат залізорудний агломераційний, маса нетто 69 000 кг, тара 22 200 кг, вантажопідйомність вагону - 69 000 кг (арк. с. 13).

19.12.2019 на станції Здолбунів Львівської залізниці у зв`язку з комерційною несправністю (код - 9283002), а саме - підозрою на завантаження вагону понад його вантажопідйомність, на підставі показників тензометричної ваги та акту загальної форми № 1600 вагон № 56396310 був відчеплений для контрольного переважування на статичній вазі (арк. с. 20). Відповідно до акту загальної форми № 446 від 19.12.2019 станції Здолбунів Львівської залізниці термін доставки вантажу продовжено на час знаходження на станції вагону № 56396310, який відчеплено від групового документу по комерційній несправності (арк. с. 18).

При комісійному переважуванні вагону № 56396310 на 150-тонній трьохплатфор-менній тензометричній електронній вазі виявлено: брутто 91 950 кг, тара з документа 22 200 кг, нетто 69 750 кг; по документу вага нетто 69 000 кг. Тобто вагон завантажений більше документа на 750 кг. Вантажопідйомність даного вагону 69 тон, вагон завантажено понад вантажопідйомність на 750 кг, що є порушенням п. 4.1 глави 1 додатку 3 до СМГС та загрожує безпеці руху згідно з ПТЕ розділ 15 п. 15.27. Вагон затримано та надано оперативне повідомлення. Комерційна несправність виявлена 20.12.2019 о 13:20, про що складено акт загальної форми № 8121 від 20.12.2019 (арк. с. 21).

Результати комісійного переважування вагону № 56396310 на 150-тонних електронних тензометричних вагонних вагах (тавро 2019 року) на підставі актів загальної форми № 1600 від 19.12.2019, № 8121 від 20.12.2019 зафіксовано в комерційному акті № 350002/158 від 20.12.2019, складеному станцією Здолбунів Львівської залізниці.

У розділі 15 комерційного акту № 350002/158 від 20.12.2019 зазначено, що вагон № 56396310 завантажено понад вантажопідйомність на 750 кг; завантаження у вагоні у чотири конуси нижче бортів на 500-600 мм. При повторному зважуванні надлишок вантажу проти документа на 750 кг та вантажопідйомність вагону на 750 кг підтвердився, що загрожує безпеці руху поїздів згідно з ПТЕ р. 15 п.15.27 та є порушенням п. 4.1 гл. 1 додатку 3 до СМГС.

У відповідності до пункту 1.1 Інструкції про взаємодію посадових осіб митних органів, що здійснюють митні процедури з товарами (вантажами), переміщуваними залізничними вантажними поїздами, і працівників залізниць України, затвердженої наказом Державної митної служби України Міністерства транспорту та зв`язку України № 1019/1143 від 18.09.2008 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 04.12.2008 за № 1157/15848 (далі - Інструкція), цю Інструкцію розроблено з метою узгодження дій посадових осіб митних органів, що здійснюють митні процедури з товарами (вантажами), переміщуваними залізничними вантажними поїздами, і працівників залізниць України, визначення їх прав, функціональних обов`язків і відповідальності.

Положенням пункту 2.16 Інструкції визначено, що працівники залізниць не мають права видавати товари (вантажі), що перебувають під митним контролем, виконувати з ними будь-які операції (навантаження, вивантаження, перевантаження, усунення пошкоджень упаковки, розпакування, упакування, перепакування або зміну ідентифікаційних знаків чи маркування, нанесених на упаковку) без дозволу митниці.

25.12.2019 з дозволу митного поста "Рівне" Поліської митниці Держмитслужби (арк. с. 25-27) вантаж у кількості 2 600 кг з вагону № 56396310 перевантажено у вагон № 65256166, який відправлено на станцію призначення за досильним перевізним документом № 37400603 до основної відправки № 46920534.

На надлишок вантажу у вагоні № 56396310 проти документа та вантажопідйомності вагону на 750 кг по відправці Грековата Прид . - ПКП Славков LHS 51/074285, відправник - ПрАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", одержувач - "ArcelorMittal Poland S.A." Oddzial w Dobrowa Gorniza, станцією Здолбунів Львівської залізниці складено акт загальної форми ГУ-23 № 619 від 25.12.2019 у додаток до комерційного акта № 350002/158 від 20.12.2019 (арк. с. 19).

26.02.2019 відповідачу було направлено претензію № ДН-3-06/32 з пропозицією сплатити у добровільному порядку 56 005 грн неустойки за перевантаження вагону понад його вантажопідйомність.

Вказану претензію відповідачем залишено без розгляду з посиланням на неможливість ПрАТ "ЦГЗК" відправити вантаж - концентрат залізорудний із станції Грекова Донецької залізниці (лист-відповідь №337/43 від 17.03.2020 - арк. с. 12).

03.04.2020 позивачем вдруге на адресу відповідача була направлена претензія про сплату неустойки в розмірі 56 005 грн, вимоги якої останнім залишені без задоволення (арк. с. 11).

Відповідно до § 3 статті 16 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) відправник сплачує перевізнику неустойку, якщо після укладення договору перевезення перевізник виявить неправильність, неточність або неповноту вказаних відправником в накладній даних і при цьому встановлює, що: 3) при завантаженні вантажу відправником було допущено перевантаження вагону понад його вантажопідйомність.

Статтею 29 УМВС передбачено, що перевізник складає комерційний акт, якщо при перевірці вантажу під час його перевезення або видачі констатує невідповідність маси вантажу відомостям, зазначеним в накладній.

Неустойка за пунктом 3 стягується відповідно до статті 31 "Сплата провізної плати та неустойки" УМВС у п`ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу. Провізна плата надлишку становить 11 201 грн, неустойка відповідно - 56 005 грн (11 201 грн х 5).

Вважаючи порушеним своє право, як перевізника, позивач просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 56 005 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з відповідача 56 005 грн неустойки за невідповідність маси вантажу у вагоні відомостям, зазначеним у накладній.

Згідно з положеннями статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі статтею 908 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як передбачено статтею 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до частини 3 статті 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до пункту 4 статті 1 Статуту залізниць України (далі - Статут) перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Враховуючи вимоги Закону України "Про приєднання України до Протоколу від 3 червня 1999 року, що стосується змін Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (КОТІФ) від 9 травня 1980 року" та те що, Україна приєдналась 05.06.1992 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 при вирішенні спорів, пов`язаних з перевезенням вантажів у міжнародному залізничному сполученні, слід застосовувати приписи Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Параграфом 1 статті 2 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - Угода, УМВС) передбачено, що на умовах цієї Угоди здійснюється перевезення вантажів в прямому міжнародному вантажному сполученні між станціями, зазначеними в § 2 статті 3 за накладними, передбаченими цією Угодою, і тільки по мережі доріг-учасників цієї Угоди. Ця Угода має обов`язкову силу для залізниць, відправників та отримувачів вантажів і діє незалежно від державної належності сторін договору перевезення.

Судом встановлено, що договірні відносини виникли у залізниці (перевізника) з резидентом України Приватним акціонерним товариством "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" відносно міжнародного сполучення, у зв`язку з чим норми цієї Угоди мають обов`язкову силу для обох учасників спору.

За § 3 статті 14 УМВС договір перевезення оформлюється накладною єдиного зразка.

Отже, дорожня відомість (накладна СМГС) № 46920534 від 15.12.2019 є договором на перевезення вантажів залізничним транспортом у міжнародному сполученні.

Згідно зі статтею 19 Угоди визначення маси вантажу здійснюється відповідно до правил перевезення вантажу. В даному випадку слід керуватись Правилами приймання вантажів до перевезення, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082 (далі - Правила приймання вантажів).

За правилами § 1 статті 16 УМВС відправник несе відповідальність за правильність відомостей і заяв, зазначених ним у накладній. Він несе відповідальність за всі наслідки неправильного, неточного або неповного зазначення цих відомостей і заяв, а також від того, що вони внесені у невідповідну графу накладної.

Відповідно до § 3 статті 16 УМВС відправник сплачує перевізнику неустойку, якщо після укладення договору перевезення перевізник виявить неправильність, неточність або неповноту вказаних відправником в накладній даних і при цьому встановлює, що: 3) при завантаженні вантажу відправником було допущено перевантаження вагона поза його вантажопідйомність.

Неустойка за пунктом 3 цього параграфу стягується відповідно до приписів статті 31 "Сплата провізної плати та неустойки" в п`ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу, що належить перевізнику, який виявив цей надлишок.

Пунктом 1 § 1 статті 29 Угоди встановлено, що перевізник складає комерційний акт, якщо при перевірці вантажу під час його перевезення або видачі констатує невідповідність маси вантажу відомостям, зазначеним у накладній.

Судом встановлено, що констатація невідповідності маси вантажу у вагоні № 56396310 відомостям, зазначеним у накладній № 46920534, встановлена при проведенні перевірки на станції Здолбунів Львівської залізниці, про що складено комерційний акт № 350002/158 від 20.12.2019.

За змістом комерційного акту № 350002/158 від 20.12.2019 при комісійному перезважуванні вагону № 56396310 на 150-тонних електронних тензометричних вагонних вагах на підставі актів загальної форми № 1600 від 19.12.2019, № 8121 від 20.12.2019 виявлено надлишок вантажу у вагоні проти документу на 750 кг та вантажопідйомність вагону на 750 кг, що загрожує безпеці руху потягів та є порушенням пункту 4.1 глави 1 додатку 3 до СМГC (УМВС). Вагон затримано, направлене оперативне повідомлення.

Відповідач фактів перевантаження вагону № 56396310 понад його вантажопідйомність та неправильності внесення даних про масу вантажу в накладну № 46920534 не заперечив, зазначивши у заяві про зменшення розміру штрафних санкцій у справі лише про відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок навантаження вагону № 56396310 понад норму.

Відповідно до § 3 статті 16 УМВС виявлена перевізником неправильність внесення відправником даних у накладну, в тому числі про масу вантажу при допущеному перевантаженні вагону поза його вантажопідйомність, є підставою для покладення на відправника відповідальності у вигляді стягнення неустойки в п`ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу, що належить перевізнику, який виявив цей надлишок.

Згідно з актом загальної форми ГУ-23 № 619 від 25.12.2019, складеним у доповнення до комерційного акту № 350002/158 від 20.12.2019, для усунення перевантаження у вагоні понад вантажопідйомність та більше документу вантаж із вагону № 56396310 в кількості 2 600 кг було відвантажено у вагон № 65256166, який відправлено на станцію призначення за досильним провізним документом № 37400603.

Згідно з наданим позивачем розрахунком провізна плата надлишку вантажу масою 2 600 кг, перевантаженого з вагону № 56396310 у вагоні № 65256166, складає 11 201 грн, у зв`язку з чим розмір заявленої до стягнення з відповідача неустойки становить 56 005 грн (11 201 грн х 5).

Перевіривши наявний у матеріалах справи розрахунок неустойки в розмірі 56 005 грн, нарахованої позивачем у п`ятикратному розмірі провізної плати, належної перевізникові за перевезення надлишку вантажу масою 2 600 кг, судом встановлено його відповідність положенням и законодавства та арифметичну правильність.

На момент розгляду справи доказів добровільної сплати неустойки в розмірі 56 005 грн перед позивачем відповідачем не надано.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві, не заслуговують на увагу суду, оскільки не спростовують обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, зокрема, обставин неправильного зазначення відправником даних про масу вантажу у накладній № 46920534, навантаження ним вагону № 56396310 понад його вантажопідйомність. Саме ці обставини є підставою для покладення на відповідача, як відправника, відповідальності у вигляді неустойки на підставі § 3 статті 16 УМВС. Відповідачем шляхом подання належних і допустимих доказів не доведено того, що вантаж за досильною накладною № 37400603 прибув на станцію призначення ПКП Славков LHS 51/074285 та був одержаний "ArcelorMittal Poland S.A." Oddzial w Dobrowa Gorniza в кількості, що не відповідає даним, вказаним перевізником у досильній накладній № 37400603.

Положеннями статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд, з огляду на більшу вірогідність наданих позивачем доказів, вважає встановленим факт порушення відповідачем вимог параграфів 1, 3 статті 16 УМВС, за якими позивачем нараховано неустойку в розмірі 56 005 грн. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 56 005 грн неустойки визнаються судом обґрунтованими.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій

Статтею 233 Господарського суду України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності, суд, з урахуванням усіх конкретних обставин справи, має право при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір.

При вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій, суд, крім розміру збитків, повинен також враховувати: ступінь виконання зобов`язання, майновий стан сторін, не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, тобто суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Суд також може зменшити розмір штрафних санкцій у разі наявності інших обставин, які мають істотне значення, однак, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а є його правом і виключно у виняткових випадках.

Відповідач обґрунтовує клопотання про зменшення неустойки на 50% тим, що матеріали справи не містять доказів понесення позивачем збитків внаслідок навантаження вагону № 56396310 понад норму.

Однак, посилання на відсутність у позивача збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення правил УМВС щодо завантаження вантажу, визначення його маси та оформлення перевізних документів не є достатнім для зменшення заявленої до стягнення неустойки, оскільки § 3 статті 16 УМВС прямо встановлено, що передбачені цим параграфом неустойки перевізник має право стягувати незалежно від можливих збитків.

Докази, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру штрафу виходячи з обставин винятковості та майнового стану сторін, у матеріалах справи відсутні, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про зменшення розміру неустойки.

Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252, п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 731-IX від 18.06.2020, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" про зменшення розміру неустойки - відмовити.

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (50066, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг; ідентифікаційний код 00190977) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжі ґедройця, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (79000, м. Львів, вул. Гоголя, буд. 1; ідентифікаційний код ВП 40081195/шифр 016) неустойку в розмірі 56 005 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області в строки, передбачені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням приписів пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 540-ІХ від 30.03.2020 та положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 731-IX від 18.06.2020).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 06.08.2020.

Суддя В.І. Ярошенко