ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" серпня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1686/19

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

розглянувши справу №916/1686/19 за позовом Приватного Підприємства "ЛАРУС ШИППІНГ" до Компанії BYO LTD про стягнення 175 699,75 доларів США, та 744 534,70 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

14.06.2019 року позивач - Приватне Підприємство "ЛАРУС ШИППІНГ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО № 1730/19) до відповідача - Компанії BYO LTD про стягнення 13959,80 доларів США.

Також 14.06.2019 ПП "ЛАРУС ШИППІНГ" звернулось до господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову в порядку ст.ст. 136-138 ГПК України - відносно особи яка є відповідальною за морською вимогою - BYO LTD (БЙО ЛТД), згідно з якою просить суд вжити запобіжних заходів у вигляді накладення арешту на морське судно МАМБА БІ (MAMBA B), IMO 9189706, прапор Панама, порт приписки - Панама Сіті, власником якого є компанія BYO LTD (БЙО ЛТД) з місцезнаходженням: (Henville Building, Prince Charles Street, Charlestown, Nevis, West Indies) (Хенвіл Білдінг, Принц Чарльз Стріт, Чарльзтаун, Невіс, Вест-Індія), яке знаходиться в акваторії морського порту Рені Ренійської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України 968802, Україна, Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 188) шляхом його затримання, заборони виходу з акваторії та заборони відчуження.

18.06.2019 року ухвалою Господарського суду Одеської області заяву про забезпечення позову - задоволено.

20.06.2019 року ухвалою Господарського суду Одеської області було відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.06.2019 року було зобов`язано заявника - Приватне підприємство "ЛАРУС ШИППІНГ" (вул. Шевченко, буд. 29/3, м. Рені, Ренійський район, Одеська область, 68800, ) здійснити належним чином засвідчений переклад копії ухвали господарського суду Одеської області від 18.06.2019 на англійську мову в двох екземплярах, надавши його до суду в строк до 01.07.2019.

Як вбачається із позовної заяви та доданих до неї документів, місцезнаходженням відповідача Компанія BYO LTD (Henville Building, Prince Charles Street, Charlestown, Nevis, West Indies) (зареєстрована адреса: Вест Індія , Ферерація Сент-Кітс і Невіс. Острів Невіс, місто Чарлстаун, вулиця Принца Чарльза, Хенвілл Білдінг), тобто є іноземним суб`єктамом господарювання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області було відкладено підготовче засідання у справі №916/1686/19 на 22.10.2019р. о 10:00 год., запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, в строк до 22.09.2019 року, викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 22.10.019р. о 10:00 год. Зобов`язано Приватне Підприємство "ЛАРУС ШИППІНГ" у строк до 16.07.2019 р. надати нотаріально засвідчений переклад на англійську мову даної ухвали господарського суду Одеської області від 11.07.2019р., а саме, 3 (три) примірники англійською мовою для надсилання Компанії BYO LTD. Після надходження від позивача витребуваних документів направити судове доручення на англійській мові для вручення Компанії BYO LTD (Henville Building, Prince Charles Street, Charlestown, Nevis, West Indies), в порядку передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, через Центральний орган запитуваної Держави The Registrat of the Supreme Court (Supreme Court Registrat, No. 84, Main Street, P.O. Box 418, Road Town, Tortola, British Virgin Islands VG1110).

Судом було направлено прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів до компетентного іноземного органу.

Проте, відповіді про вручення документів до суду не надходило.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.10.2019 року було відкладено підготовче засідання у справі №916/1686/19 на 23.01.2020р. о 11:00 год., запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, в строк до 23.12.2019 року. Також даною ухвалою провадження у справі №916/1686/19 було зупинено до 23.01.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.01.2020 року справу було поновлено.

Судом було направлено прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів до компетентного іноземного органу.

Проте, відповіді про вручення документів до суду не надходило.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.01.2020 року було відкладено підготовче засідання у справі №916/1686/19 на 03.03.2020р. о 10:00 год., запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, в строк до 29.02.2020 року. Також даною ухвалою провадження у справі №916/1686/19 було зупинено до 03.03.2020 року.

Судом було направлено прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів до компетентного іноземного органу.

Проте, на даний час відповіді про вручення документів до суду не надходило.

27.12.2019 року від представника Приватного Підприємства "ЛАРУС ШИППІНГ" надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно якої позивач зазначив, що станом на 27.12.2019 року загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем збільшилась та складає 175 699,75 доларів США, та 744 534,70 грн.

У судовому засіданні 03.03.2020 року суд задовольнив заяву представника Приватного Підприємства "ЛАРУС ШИППІНГ" про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.03.2020 року провадження у справі №916/1686/19 було зупинено до 09.06.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.06.2020р. було поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 09.06.2020р. о 10:30 год.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням внесенням змін згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2020р. №239 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" установлено з 12.03.2020р. до 24.04.2020р. на усій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням внесенням змін згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 22.04.2020р. "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" установлено термін дії карантину до 11.05.2020р. на усій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням внесенням змін згідно Постанови Кабінету Міністрів України №343 від 04.05.2020р. "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" установлено термін дії карантину до 22.05.2020р. на усій території України, підпункт 5 і 6 виключено та підпункт 7 викладено у новій редакції.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням внесенням змін згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2020р. "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" установлено термін дії карантину до 22.06.2020р. на усій території України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020р. №540-IХ розділ Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України доповнено п. 4 такого змісту: "Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.06.2020р. було відкладено підготовче засідання до 30.06.2020р. о 12:15 год.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням внесенням змін згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2020р. "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" установлено термін дії карантину до 31.07.2020р. на усій території України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.06.2020р. було закрито підготовче провадження із призначенням справи до розгляду по суті на 14.07.2020р. о 11:00 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.07.2020р. було відкладено судове засідання до 04.08.2020р. о 15:45 год.

У даному випадку суд враховує, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України Про доступ до судових рішень).

Позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, свого права на захист не використав. За приписами ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

04.08.2020р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Відповідно до Договорів № 20-П-АМПУ-15 від 26.11.2015 року та №74-П-АМПУ- 18 від 30.03.2018 року про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України, укладених між державним підприємством «Адміністрація морських портів України» та Приватним підприємством «ЛАРУС ШИППІНГ», останній надає судновласникам послуги морського агентування в морському порту Рені.

10.06.2017 року, компанія BYO LTD (БЙО ЛТД), власник морського судна МАМБА БІ (MAMBA В), ІМО 9189706, прапор Панама, що підтверджується Журналом безперервної реєстрації історії судна (Continuous synopsis record), листом від 10.06.2017 року номінував позивача - ПП «ЛАРУС ШИППШГ» у якості морського агента судна, яке перебуває в акваторії морського порту Рені (Україна).

10.06.2017 року між компанією BYO LTD (БЙО ЛТД) та ПП «ЛАРУС ШИППІНГ» у спрощений спосіб було укладено договір морського агентування.

Як вказує позивач, 10.06.2017 року по дату подання позовної заяви позивач, як морський агент судна МАМБА БІ (МАМВА В) під час заходження та перебування судна в морському порту Рені, виконував і виконує формальності та дії, пов`язані з перебуванням судна в порту, в тому числі оформлювались необхідні документи та замовлялись послуга щодо забезпечення утилізації з судна всіх видів забруднюючих речовин; підключення судна до електромереж та електропостачання, постачання прісної води, допоміжних послуг з бункеровки судна, а також за дорученням відповідача здійснювалося забезпечення виплати заробітної плати членам екіпажу судна.

Позивач також зазначає, що 26.12.2018 року ним було надіслано на юридичну адресу відповідача, а також на електронну адресу претензію з рахунком, в якій просив здійснити оплату послуг морського агентування у сумі 10861,10 доларів США, а також здійснити заходи щодо оплати виниклої заборгованості перед Ренійською філією Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» у розмірі 166142,72 доларів США.

Однак, відповідач в порушення норм законодавства України до теперішнього часу не здійснив дій по сплаті позивачу заборгованості за надані судну послуги морського агентування, у т. ч. не здійснив заходів по ліквідації заборгованості виниклої перед Ренійською філією Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» за надані останнім послуги в морському порту Рені.

Станом на момент подачі даної позовної заяви у відповідача перед позивачем виникли зобов`язання (заборгованість) щодо оплати послуг морського агентування у сумі - 13959,80 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 10.06.2019 року було еквівалентно 371 191 грн.

Також позивач вказує, що у зв`язку з невиконання відповідачем (судновласником) вищевказаних зобов`язань, Ренійська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» 24.06.2019 року зверталась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з ПП «ЛАРУС ШИППІНГ» (як з єдиного на території України представника судновласника та морського агента судна МАМБА БІ (MAMBA В) 161 739,95 доларів США, що станом на дату подання заяви еквівалентно 4 407 213, 89 грн.

13.11.2019 року рішенням Господарського суду Одеської області у справі №916/1779/19 позовні вимоги Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» задоволено частково, прийнято рішення стягнути з ПП «ЛАРУС ШИППІНГ» заборгованість у сумі: 161 739 доларів США 95 центів, (що еквівалентно 4 407 213,89 грн.) - основний борг; 668 400, 49 грн. - пеня; судовий збір в сумі 76 134, 21грн.

Станом на 27.12.2019 року у відповідності до ст. 118 КТМ України сума заборгованості, яку відповідач повинен відшкодувати позивачу як морському агенту судна МАМБА БІ (MAMBA В) збільшилася.

Таким чином, станом на 27.12.2019 року загальна сума заборгованості компанії BYO LTD (БЙО ЛТД) перед ПП «ЛАРУС ШИППІНГ» складає: 175 699,75 доларів США та 744 534,70 грн. - основний борг;82 844,09 грн. - витрати пов`язані зі сплатою судового збору; 26 500,00грн. - витрати пов`язані з наданням правничої допомоги адвокатом.

З наведених підстав, Приватне Підприємство "ЛАРУС ШИППІНГ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Компанії BYO LTD про стягнення 175 699,75 доларів США, та 744 534,70 грн.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав:

При вирішенні даного спору господарський суд, приймаючи до уваги статус учасників процесу як нерезидентів, вважає за необхідне першочергово вирішити питання правомірності застосування до спірних правовідносин матеріального права України, яким обґрунтовані позовні вимоги ПП "ЛАРУС ШИППІНГ".

В силу положень ст. 1 Закону України „Про міжнародне приватне право" від 23.06.2005р. № 2709-IV (з наступними змінами та доповненнями; далі по тексту - Закон України „Про міжнародне приватне право") для цілей цього Закону терміни вживаються в такому значенні: приватноправові відносини - відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб`єктами яких є фізичні та юридичні особи; іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави; колізійна норма - норма, що визначає право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 4, ст. 5 Закону України „Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. У випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на порушення відповідачем договору морського агентування, укладеного в спрощений спосіб.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу частини 1 статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно правил укладення господарських договорів, визначених статтею 181 Господарського кодексу України (далі - ГК України), окрім викладення його у формі єдиного документа, підписаного сторонами, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб - шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Аналогічні положення закріплені в частині першій статті 207 ЦК України, згідно якої правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Статтями 116 - 118 Кодексу торговельного мореплавства України (надалі - КТМ України) визначено права, обов`язки та функції морського агента як представника судновласника задля цілей забезпечення функціонування та нормальної діяльності судна в морському порту.

Відповідно до вимог ст. ст. 116, 117 КТМ України у морському порту або поза його територією як постійні представники судновласника діють агентські організації (морський агент), які за договором морського агентування за винагороду зобов`язуються надавати послуги в галузі торговельного мореплавства. Морський агент виконує формальності та дії, пов`язані з прибуттям, перебуванням і відходом судна, допомагає капітану судна у налагодженні контактів з адміністрацією морського порту і службою капітана морського порту, власником морського терміналу, підприємствами, установами, організаціями, що надають спеціалізовані послуги, портовими операторами, місцевими органами виконавчої влади, в організації постачання і обслуговування судна в порту, оформляє митні документи та документи на вантаж, інкасує суми фрахту та інші суми для оплати вимог судновласника, що виникають з договору перевезення, сплачує за розпорядженням судновласника і капітана судна суми, пов`язані з перебуванням у порту, залучає вантажі для морських ліній, здійснює збір фрахту, експедирування вантажу, наймання екіпажів для роботи на суднах, виступає від імені вантажовласника, а також договірною стороною учасників перевезення вантажів у прямому змішаному сполученні.

Згідно ст. 118 КТМ України, судновласник зобов`язаний надавати морському агенту кошти, достатні для здійснення його функцій, відшкодовувати морському агенту будь-які витрати, зроблені ним від їх імені або за їх згодою.

Судом встановлено, що правовідносини сторін склались на підставі укладеного Договору морського агентування від 10.06.2017р. у спрощений спосіб.

Відповідач в порушення норм законодавства України не здійснив дій по сплаті позивачу заборгованості за надані судну послуги морського агентування, у т. ч. не здійснив заходів по ліквідації заборгованості виниклої перед Ренійською філією Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» за надані останнім послуги в морському порту Рені.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Приписами ст. 902 Цивільного кодексу України передбачено наступне: якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог Приватного Підприємства "ЛАРУС ШИППІНГ" Компанії BYO LTD про стягнення 175 699,75 доларів США, та 744 534,70 грн.

Згідно ст. 29 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позови до відповідача, який не має в Україні місцезнаходження чи місця проживання, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна.

Згідно п.1 рекомендацій Вищого господарського суду України №04-06/159 від 09.11.2009 року «Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій», правовідносини, пов`язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

Загальні принципи регулювання правовідносин, пов`язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні встановлюються положеннями Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою), зокрема і питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, визначені Законом України «Про міжнародне приватне право».

Згідно зі ст.38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», спори, що виникають між суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб`єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України.

Статтею 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.?

Майно відповідача у даному спорі є судно МАМБА БІ (MAMBA В), ІМО 9189706, прапор Панама, яке знаходиться в акваторії морського порту Рені Ренійської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (68802, Україна, Одеська обл., Рені, вул. Дунайська 188).

З огляду на викладене господарський суд погоджується із висновком позивача, що позовна заява підсудна Господарському суду Одеської області.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 21 січня 2018 року у справі №5-249кс15.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Відповідно до матеріалів справи позивачем, також, понесено витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, у зв`язку з тим, що Приватне Підприємство "ЛАРУС ШИППІНГ" було змушене звернутися до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Компанії BYO LTD.

19.12.2018 року між ПП «ЛАРУС ШИППІНГ» та Адвокатським об`єднанням «К.С.К. ПАРТНЕРС» (далі - Адвокатське об`єднання) укладено договір про надання правової допомоги.

Згідно 4.1. вказаного договору оплата послуг Адвокатського об`єднання здійснюється клієнтом за взаємною домовленістю відповідно до додаткової угоди, яка є невід`ємною частиною цього договору та діє з моменту підписання цього договору.

23.05.2019 року між ПП «ЛАРУС ШИППІНГ» та Адвокатським об`єднанням укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 19.12.2018 року відповідно умов якої сторони домовилися про обсяг та розмір наданих Адвокатським об`єднанням послуг.

Так, у відповідності до Договору про надання правничої допомоги від 19.12.2018р. позивачем надано послуги, які підтверджуються Актом наданих послуг (виконаних робіт) від 10.06.2019р. та виставленим рахунком на оплату №б/н від 23.05.2019р. на загальну суму 26 500,00грн., після чого позивачем було перераховано на поточний рахунок Адвоката 26 500,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №1849 від 03 червня 2019р.

Стаття 123 Господарського процесуального кодексу України встановлює види судових витрат, а саме судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з підпунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача, та витрати на правничу допомогу також покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13, 20 73, 74, 76, 86, 126, 129, 165, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов Приватного Підприємства "ЛАРУС ШИППІНГ" до Компанії BYO LTD про стягнення 175 699,75 доларів США, та 744 534,70 грн. - задовольнити повністю.

2.Стягнути з компанії BYO LTD /Henville Building Charles Street, Charlestown, Nevis, West Indies (Хенвіл Білдінг, Прінь Чарльз Стріт, Чарльзтаун, Невіс, Вест-Індія) на користь Приватного Підприємства "ЛАРУС ШИППІНГ" (68800, Одеська область, Ренійський район, м. Рені, вул. Шевченко, будинок 29/3; ) суму основного боргу у розмірі 175 699,75 доларів США /сто сімдесят п`ять тисяч шістсот дев`яносто дев`ять доларів США 75 центів/ та 744 534 /сімсот сорок чотири тисячі п`ятсот тридцять чотири/ грн. 70 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 82 844 /вісімдесят дві тисячі вісімсот сорок чотири/ грн. 09 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 26 500 /двадцять шість тисяч п`ятсот/ грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України

Повний текст складено 10 серпня 2020 р.

Суддя С.Ф. Гут