РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.08.2020Справа № 910/17574/19

За позовом Фізичної особи-підприємця Жеребко Юрія Юрійовича (м. Дніпро)

до Акціонерного товариства "Укрсиббанк" (м. Київ)

про стягнення 106.921,00 грн збитків

Суддя Ващенко Т.М.

секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: Горобець О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Жеребко Юрій Юрійович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укрсиббанк" про стягнення 106.921,00 грн збитків.

Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору та розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

13.03.19. відповідачем було відмовлено позивачу в здійсненні господарської операції на суму 105.000,00 грн з посиланням на п. 2 ст. 10 Закону № 1702-VII від 14.10.14. Розрахунковий рахунок позивача був заблокований банком до 11.04.19. У вказаний період позивач був зобов`язаний перерахувати грошові кошти на суму 105.000,00 грн контрагенту, однак вказаного з підстав блокування Акціонерним товариством "Укрсиббанк" рахунку не вчинив, внаслідок чого контрагент позивача в судовому порядку стягнув з останнього 105.000,00 грн штрафу та 1921,00 грн судового збору. Вказані грошові кошти на загальну суму 106.921,00 грн позивач вважає спричиненими йому відповідачем збитками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.19. відкрито провадження у справі № 910/17574/19, з підстав, викладених в ухвалі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

09.01.20. відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

З підстав, викладених в ухвалі Господарського суду міста Києва від 18.02.20. суд постановив розгляд справи № 910/17574/19 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 12.03.20.

06.03.20. позивачем подано відповідь на відзив.

12.03.20. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 14.04.20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.20. відкладено підготовче засідання на 14.05.20.

14.04.20. відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

14.05.20. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.06.20.

11.06.20., за участі сторін, судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 16.07.20.

16.07.20., за участі сторін, судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 04.08.20.

Позивач в судове засідання 04.08.20. явку свого повноважного представника не забезпечив.

Відповідач в судовому засіданні 04.08.20. проти позову заперечував.

З підстав участі представника позивача в підготовчому засіданні 14.05.20., заслуховування судом його вступного слова в судовому засіданні по розгляду справи по суті 11.06.20., з`ясування обставин, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідження доказів по справі за участі представника позивача в судовому засіданні по розгляду справи по суті 16.07.20., за висновками суду неявка позивача не є перешкодою для розгляду справи по суті в судовому засіданні 04.08.20.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 04.08.20. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що 13.03.19. відповідачем було відмовлено позивачу в здійсненні господарської операції на суму 105.000,00 грн з посиланням на п. 2 ст. 10 Закону № 1702-VII від 14.10.14. Розрахунковий рахунок позивача був заблокований банком до 11.04.19. У вказаний період позивач був зобов`язаний перерахувати грошові кошти на суму 105.000,00 грн контрагенту, однак вказаного з підстав блокування Акціонерним товариством "Укрсиббанк" рахунку не вчинив, внаслідок чого контрагент позивача в судовому порядку стягнув з останнього 105.000,00 грн штрафу та 1921,00 грн судового збору. Вказані грошові кошти на загальну суму 106.921,00 грн позивач вважає спричиненими йому відповідачем збитками, наголошуючи, що Банком безпідставно встановлено позивачу неприйнятно високий рівень, який дозволяє здійснити блокування рахунку.

30.01.12. між позивачем (Клієнт) та відповідачем (Банк) був укладений Договір-анкета відкриття та обслуговування банківського рахунку (з Правилами) № 1, на підставі якого позивачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 .

01.01.19. між позивачем та ПП «Пласт-Еко» було укладено договір комісії № 22 від 01.01.19., на підставі якого позивач отримав 01.03.19. від вказаного контрагента товар для реалізації, який реалізував Фізичній особі-підприємцю Ноздрачову Станіславу Васильовичу.

04.03.19. на підставі п. 7 ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» відповідачем було надіслано позивачу запит № 55-1-14/25/51 про надання інформації та документів у строк до 06.03.19.

04.03.19. Клієнтом було надано коротку відповідь на поставлені Банком питання.

11.03.19. відповідачем запропоновано позивачу доповнити відповідь на запит інформацією за 2019 рік.

12.03.19. позивачу повторно було запропоновано надати письмове пояснення.

12.03.19. у зв`язку з неотриманням належних пояснень відповідач прийняв рішення про відмову у проведенні фінансових операцій по рахунку позивача до з`ясування суті та мети його діяльності.

12.03.19. на поточний рахунок № НОМЕР_1 позивачу від ФОП Ноздрачова С.В. надійшли грошові кошти в сумі 105.000,00 грн.

13.03.19. позивач надав Банку розрахунковий документ для здійснення перерахування коштів в сумі 105.000,00 грн ПП «Пласт-Еко».

В здійсненні розрахункової операції було відмовлено 13.03.19. та 18.03.19. на підставі п. 2 ст. 10 Закону № 1702-VII від 14.10.14.

15.03.15. Клієнт звернувся до Банку з вимогою розблокувати рахунок, на яку отримав відповідь від 20.03.19. з поясненням необхідності надання запитуваних документів та пояснень.

27.03.19. позивачем надано відповідачу письмові пояснення по п. 7 запиту від 04.03.19.

09.04.19. після отримання, аналізу та перевірки наданої позивачем інформації, Акціонерним товариством "Укрсиббанк" прийнято рішення про подальшу співпрацю з Фізичною особою-підприємцем Жеребко Юрієм Юрійовичем за умови виключення з його діяльності сумнівних операцій.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.19. по справі № 904/1749/19 стягнуто з Фізичної особи-підприємця Жеребко Юрія Юрійовича на користь ПП «Пласт-Еко» 105.000,00 грн штрафу за договором № 22 від 01.01.19. та 1921,00 грн судового збору.

Збитками в силу вимог статті 22 Цивільного кодексу України є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України.

Обов`язковими умовами покладення відповідності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв`язку між діями особи та збитками, які складають об`єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Отже, зменшення майнових благ внаслідок неправомірних дій наступає об`єктивно, тобто незалежно від волевиявлення сторони, як наслідок невиконання зобов`язань.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями і збитками. Збитки є наслідком, а невиконання зобов`язань - причиною. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань (виключає його відповідальність).

Згідно з ч. 1 і ч 2 ст. 623 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України господарська діяльність здійснюється на власний ризик.

Відповідно до статей 42, 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється, зокрема, на основі принципів комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Отже, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, за власним комерційним розрахунком щодо наслідків вчинення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій.

Таким чином, приймаючи до уваги загальні положення стосовно ведення підприємницької діяльності, позивач мав би самостійно передбачати відповідні наслідки у разі відмови банківської установи у здійсненні фінансової операції та/або надання негативної консультації стосовно фінансової операції; передбачати інші комерційні ризики, а також мав право вільно обирати інші фінансові установи для обслуговування.

Одночасно з цим, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Отже, позивачем не доведено наявність вини відповідача та факту заподіяння збитків позивачу внаслідок застосування контрагентом позивача до останнього штрафних санкцій в сумі 105.000,00 грн.

Щодо стягнутого судовим рішенням з позивача судового збору в сумі 1921,00 грн, то позивач не був позбавлений права в добровільному порядку виконати претензію свого контрагента для уникнення судового розгляду спору та, як наслідок, уникнення сплати судового збору.

Отже, в понесенні позивачем 1921,00 грн судового збору відсутня вина та винні дії відповідача, відсутні збитки та відсутній відповідний причинно-наслідковий зв`язок.

Приписами статті 64 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (чинній станом на березень-квітень 2019 року) на банки покладено обов`язок проводити ідентифікацію та верифікацію клієнтів відповідно до вимог законодавства України. При цьому частиною 5 цієї статті Банку надано право відмовитися від встановлення (підтримання) договірних відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) чи проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику.

Стаття 627 ЦК передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Розділом 1 Договору-анкети відкриття та обслуговування банківського рахунку (з Правилами) № 1 від 30.01.2012р., укладеного між позивачем та відповідачем передбачено, що підписуючи цей Договір клієнт погоджується з викладеною у Правилах (договірних умовах) відкриття та обслуговування банківського рахунку суб`єктів господарювання, нотаріусів та адвокатів - клієнтів АТ «УкрСиббанк», затверджених згідно з внутрішніми процедурами банку, із усіма змінами та доповненнями, які розміщені для ознайомлення на сайті банку та на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку, пропозицією банку надавати клієнту послуги з відкриття та обслуговування банківського рахунку, на умовах, встановлених у цьому договорі та Правилах. Правила, після укладення Сторонами цього Договору, стають його невід`ємною частиною. Підписуючи цей Договір, Сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами Договору, які викладені у цьому Договорі та Правилах. Підписи сторін під цим Договором вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому після підписання Сторонами цього Договору, Правила не підлягають додатковому підписанню Сторонами і вступають в силу для сторін одночасно з підписанням цього Договору.(пп 1.1, 1.2, 1.3 розділу 1).

У період укладання вищевказаного договору діяли Правила (договірні умови) відкриття та обслуговування банківського рахунку суб`єктів господарювання, нотаріусів та адвокатів - клієнтів АТ «УкрСиббанк» у редакції, затвердженої розпорядженням №760/33- 1 від 07.04.2011р.

Відповідно до п.2.1.11 зазначених Правил банк має право вимагати від клієнта надання документів і відомостей, необхідних для з`ясування його особи, суті діяльності, фінансового стану. У випадку ненадання клієнтом витребуваних банком необхідних документів або відомостей, або навмисного надання неправдивих відомостей про себе, банк має право відмовити клієнту в його обслуговуванні за договором.

З вказаним правом банку кореспондується обов`язок клієнта, передбачений п.2.4.7 Правил, за вимогою банку надавати в повному обсязі достовірну інформацію, необхідну для з`ясування його особи, суті діяльності і фінансового стану відповідно до вимог законодавства та/або умов цього договору.

Крім того, відповідно до п.2.1.5 Правил банк має право відмовити в здійсненні/забезпеченні розрахункових та/або касових операцій Клієнта у випадках, передбачених Договором, та/або при наявності фактів, що свідчать про порушення Клієнтом законодавства, банківських правил оформлення платіжних інструментів та/або у випадку виникнення сумнівів у дійсності розрахунково-касових документів та законності проведення операцій, що підлягають фінансовому моніторингу відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) походів, отриманих злочинним шляхом, або фінансування тероризму» .

Пунктом 4.1.11.Правил передбачено, що банк залишає без виконання електронний документ/дистанційне розпорядження, якщо виникла потреба з`ясувати особу Клієнта, суть діяльності, фінансовий стан, коли Клієнт не надав документів і відомостей, що підтверджують ці дані, або умисно подав неправдиві відомості про себе, або своєчасно їх не оновив.

Згідно з частиною 2 статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» оцінювання ризиків клієнтів суб`єктом первинного фінансового моніторингу здійснюється за відповідними критеріями, зокрема за типом клієнта, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, і видом товарів, послуг, які клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний також здійснювати переоцінку ризиків клієнтів, з якими встановлені ділові відносини, а також в інших випадках, встановлених законодавством, не рідше ніж один раз на рік з метою її підтримання в актуальному стані та документувати результати оцінки чи переоцінки ризиків.

Пунктом 3 Розділу І Критеріїв ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом фінансування тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 08.07.2016. № 584, встановлено, що суб`єкти первинного фінансового моніторингу (до яких, зокрема, відносяться банки) розробляють власні критерії ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення з урахуванням цих Критеріїв, вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта, та особливостей діяльності суб`єкта.

Відповідно до частини 2 статті 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (чинний станом на березень-квітень 2019 року) суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися від проведення фінансових операцій (обслуговування) у разі, коли клієнт на запит суб`єкта первинного фінансового моніторингу щодо уточнення інформації про клієнта не подав відповідну інформацію (офіційні документи та/або належним чином засвідчені їх копії).

Не приймаються судом доводи позивача про незаконність прийнятого Банком рішення щодо встановлення позивачу неприйнятно високого ризику, так як в чинному законодавстві відсутній вичерпний перелік критеріїв ризику, а відповідно до розділу 1 пункту 3 наказу Міністерства фінансів України № 584 від 08.07.17. суб`єкти первинного фінансового моніторингу розробляють власні критерії ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення з урахуванням цих Критеріїв, вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта, та особливостей діяльності суб`єкта.

Отже позивачем не доведено протиправності дій відповідача щодо зупинення фінансових операцій Клієнта до отримання запитуваної Банком інформації.

Інші доводи сторін суд відхиляє, оскільки вони не впливають на встановлені судом обставини.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, позивачем не доведено протиправності дій відповідача, його вини та факту заподіяння збитків позивачу внаслідок застосування контрагентом позивача до останнього штрафних санкцій в сумі 105.000,00 грн, як елементів складу цивільного правопорушення, за відсутності якого цивільно-правова відповідальність не настає.

За вказаного в сукупності суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 12.08.20.

Суддя Т.М. Ващенко