ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.08.2020 Справа № 920/546/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., при секретарі судового засідання Галашан І.В., розглянувши матеріали справи №920/546/20

за позовом Комунального підприємства Міськводоканал Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 9, ),

до відповідача: Акціонерного товариства Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання (40004, м. Суми, вул. Горького, 58, )

про стягнення 1669 010 грн. 45 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача: Дудник Н.В., довіреність № 22/20 від 02.01.2020,

від відповідача: Бирченко Б.В., довіреність від 26.02.2020 № 18-49/83.

Суть спору:14.03.06.2020 позивач звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 1669 010 грн 45 коп., з яких: 1605710 грн 59 коп. заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, 56407 грн 68 коп. пеня, 6892 грн 18 коп. 3% річних за неналежне виконання зобов`язань за Договором на водопостачання та прийом стічних вод з підприємствами, установами, організаціями від 05.01.2006 № 3. А також просить покласти на відповідача судові витрати в повному обсязі.

Ухвалою суду від 05.06.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

03.08.2020 відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву від 03.08.2020 № 18-7/704, відповідно до якого визнає факт укладення договору між сторонами, надання послуг в період з січня 2019 по березень 2020 року, а також заборгованості у справі в сумі 1 605 710 грн 59 коп. Окрім цього зазначає, що не заперечує проти розрахунків позивача щодо 56407 грн 68 коп. пені та 6892 грн 18 коп. 3% річних. Разом з тим зазначає, що 03.07.2020 відповідачем було сплачено позивачу 100000 грн 00 коп. в якості оплати послуг водопостачання та водовідведення за березень 2020, що підтверджується платіжним дорученням № 13 від 03.07.2020. В зв`язку з зазначеним просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу, що становить 100 000 грн на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. Також просить суд, враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

03.08.2020 відповідачем надано до суду клопотання від 03.08.2020 № 18-7/702 відповідно до змісту якого відповідач просить суд зменшити на 90% розмір пені, яка заявлена до стягнення у даній справі до суми 5640 грн 76 коп.

03.08.2020 відповідачем надано заява від 03.08.2020 № 18-7/703 про розстрочення виконання судового рішення, зокрема відповідач просить розстрочити виконання рішення суду на 1 (один) рік з дня ухвалення рішення у даній справі помісячно рівними частинами.

04.08.2020 позивачем надано до суду клопотання від 04.08.2020 № 22/4998, в якому зазначає, що оскільки станом на 04.08.2020 позивачем не було отримано від відповідача відзив на позовну заяву, що в свою чергу позбавляє можливості позивача надати письмову відповідь на відзив. В зв`язку з означеним просить суд продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів.

В судовому засіданні представник позивача підтримала клопотання про продовження підготовчого провадження на 30 днів, в свою чергу підтвердила факт сплати частини заборгованості, проти зменшення пені та розстрочки виконання рішення суду заперечувала.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив подане клопотання про зменшення пені на 90% та клопотання про розстрочку виконання рішення.

В підготовчому засіданні 04.08.2020 судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про продовження строку підготовчого провадження та про відкладення підготовчого засідання.

Представники сторін в судовому засіданні 04.08.2020 не заперечували проти винесення рішення в підготовчому засіданні.

В судовому засіданні 04.08.2020 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, оцінивши надані докази, суд приходить до наступних висновків:

Як вбачається з матеріалів справи, 05.01.2006 між комунальним підприємством Міськводоканал Сумської міської ради (далі Позивач, Виконавець) та відкритим акціонерним товариством Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання ім. М.В. Фрунзе (ВАТ "СМНВО ім. М.В. Фрунзе), укладено договір на водопостачання та прийом стічних вод з підприємствами, установами, організаціями № 3 з протоколом розбіжностей (далі Договір).

ВАТ СМНВО ім. М.В. Фрунзе перейменоване в акціонерне товариство Сумське

Відповідно до п. 1.1 Договору Виконавець бере на себе зобов`язання забезпечувати Споживача питної водою та приймати стічні води, а Споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги з водопостачання та ведовідведення (далі - послуги).

Відповідно до п.п. 3.4.1 п. 3.4 Договору Споживач зобов`язаний: Оплачувати послуги в установлені Договором строки.

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунковим період є календарний місяць.

Відповідно до п. 4.2 Договору, з урахуванням п. 3 протоколу розбіжностей до Договору, оплату за спожиті послуги Споживач здійснює протягом десяти банківських днів з моменту отримання рахунку від Виконавця за розрахунковий період.

Пунктом 4.4 Договору визначено, що платіжні документи за розрахунковий період Споживач забирає нарочним з 1 по 5 число, щоб уникнути конфліктів з питань оплати рахунків.

Відповідно до п. п. 4.6 та 4.8 Договору облік кількості використаної споживачем (відповідачем) води розраховується за показниками водолічильників.

Кількість стічних вод, що надходять до каналізації, визначається за кількістю води надходить з комунального водопроводу або місцевих джерел.

Згідно п 4.13 Договору у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, Споживач зобов`язаний у десятиденний термін з дня направлення Виконавцем розрахункового документу письмово повідомити про це Виконавця та у цей же термін направити представника з обґрунтовуючи ми документами для проведе звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова Споживача оплатити розрахунковий документ виконавця вважатиметься безпідставною.

За надані комунальні послуги з централізованого водопостачання та прийому стічних вод відповідачу були виставлені до сплати рахунки, які відповідач, порушуючи договірні зобов`язання щодо своєчасного та повного розрахунку, сплачував несвоєчасно та частково, що підтверджується платіжними дорученнями: № 43848 від 19.02.2019 № 14 від 17.07.2019, №2 від 17.07.2019, № 92 від 05.08.2019, № 82 від 25.09.2019, № 83 від 25.09.2019, № 80 від 11.10.2019, № 17 від 19.11.2019, № 54 від 04.03.2020, № 55 від 04.03.2020, № 83 від 12.03.2020, № 36 від 21.12.2019, № 56 від 04.03.2020, № 84 від 12.03.2020, №105 від 08.05.2020, № 85 від 12.03.2020, № 86 від 12.03.2020, № 107 від 08.05.2020, № 106 від 08.05.2020, № 109 від 08.05.2020, № 108 від 08.05.2020, №111 від 08.05.2020, № 110 від 08.05.2020.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що на виконання умов Договору Позивач виставив Відповідачу рахунки на водопостачання та водовідведення за період з січня 2019 р. по березень 2020 року:

- Супровідним листом від 28.01.2019 № 24/810 рахунок № 3 від 24.01.2019 за січень 2019 р. на суму 186 191 грн. 92 коп., який отримано відповідачем 06.02.2019 р. за вх. № 477; а також повторно супровідним листом від 12.02.2019 р. № 24/1275 направлений поштою рахунок за січень 2019 р., що підтверджується копією чека від 13.02.2019 р..

- Супровідним листом від 07.03.2019 р.№ 24/1840 рахунок № 3 від 27.02.2019 за лютий 2019 року на суму 183249,13 гри., який відправлений відповідачу поштою, що підтверджується копією чека від 11.03.2019 р..

- Супровідним листом від 28.03.2019 р. № 24/2345 рахунок № 3 від 28.03.2019 за березень 2019 року на суму 144 988,30 грн., який відправлений відповідачу поштою, що підтверджується копією чека від 29.03.2019 р.

- Супровідним листом від 26.04.2019 р. № 24/3265 рахунок № 3 від 26.04.2019 за квітень 2019 року на суму 193 732,15 гри., який відправлений відповідачу поштою, що підтверджується копією чека від 03.05.2019.

- Супровідним листом від 27.05.2019 р. № 24/3955 рахунок № 3 від 27.05.2019 за травень 2019 року на суму 184 136,92 грн., який відправлений відповідачу поштою, що підтверджується копією чека від 28.05.2019.

- Супровідним листом від 25.06.2019 р. № 24/4854 рахунок № 3 від 25.06.2019 за червень 2019 року на суму 258 076,30 грн., який відправлений відповідачу поштою, що підтверджується копією чека від 27.06.2019.

- Супровідним листом від 25.07.2019 р. № 24/5615 рахунок № 3 від 24.07.2019 за липень 2019 року на суму 264 638,62 гри., який відправлений відповідачу поштою, що підтверджується копією чека від 26.07.2019.

- Супровідним листом від 25.07.2019 р. № 24/5615 рахунок № 3 від 24.07.2019 за липень 2019 року на суму 264 638.62 грн., який відправлений відповідачу поштою, що підтверджується копією чека від 26.07.2019.

- Супровідним листом від 28.08.2019 р. № 24/6721 рахунок № 3 від 27.08.2019 за серпень 2019 року на суму 293 587.76 грн., який відправлений відповідачу поштою, що підтверджується копією чека від 03.09.2019.

- Супровідним листом від 27.09.2019 р. № 24/7453 рахунок № 3 від 26.09.2019 за вересень 2019 року на суму 275719,50 грн., який відправлений відповідачу поштою, що підтверджується копією чека від 30.09.2019.

- Супровідним листом від 30.10.2019 р. № 24/8233 рахунок № 3 від 28.10.2019 за жовтень 2019 року на суму 1 127 491,76 грн., який отримано відповідачем 30.10.2019 за вх. № 3761; а також повторно після перерахунку рахунок № 3 від 28.10.2019 за жовтень 2019 року на суму 303 185,55 грн. отримано представником відповідача 03.01.2020 р., що підтверджується відміткою на супровідному листі від 30.10.2019 р. № 24/8233.

- Супровідним листом від 16.12.2019 р. № 24/9348 рахунок № 3 від 29.11.2019 за листопад 2019 року на суму 372 375.89 грн., який отримано відповідачем 17.12.2019 за вх. № 6511; а також повторно після перерахунку за жовтень 2019 р., рахунок № 3 від 29.11.2019 за листопад 2019 року отримано представником відповідача 03.01.2020 р.. що підтверджується відміткою на супровідному листі від 16.12.2019 р. № 24/9348.

- Супровідним листом від 28.12.2019 р. ДО 24/9655 рахунок № 3 від 28.12.2019 за грудень 2019 року на суму 351 358,41 гри., який отримано представником відповідача03.01.2020, що підтверджується відміткою на супровідному листі від 28.12.2019 р. .№ 24/9655.

- Супровідним листом від 23.01.2020 р. № 24/659 рахунок № 3 від 2.3.01.2020 за січень 2020 року на суму 335 864,54 грн., який отримано відповідачем 24.01.2020 за вх. № 264.

- Супровідним листом від 27.02.2020 р. № 24/1794 рахунок № 3 від 27.02.2020 за лютий 2020 року на суму 583 827.95 грн., який отримано відповідачем 03.03.2020 за вх. № 631.

- Супровідним листом від 27.03.2020 р. № 24/2334 рахунок № 3 від 27.03.2020 за березень 2020 року на суму 461 552,81 грн., який відправлений відповідачу поштою, що підтверджується копією чека від 30.03.2020 р..

Обґрунтовуючи позов позивач зазначає, що він як виконавець виконав свої зобов`язання за Договором, відповідач як споживач отримав послуги з водовідведення та водопостачання, однак оплатив їх не у повному обсязі.

Судом встановлено, що після відкриття провадження у справі відповідачем сплачено 100 000 грн 00 коп., що підтверджено платіжними дорученнями: №13 від 03.07.2020 на суму 100 000 грн. Таким чином, відповідач добровільно погасив частину суми основного боргу, що вказує на відсутність предмету спору в цій частині вимог.

За приписами п. 2 ч. 1ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Зважаючи на вищевикладене, провадження у справі № 920/546/20 в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 100000 грн 00 коп. підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що факт надання позивачем та прийняття відповідачем послуг на загальну суму 1505710 грн. 59 коп. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. При цьому відповідач не розрахувався за надані послуги в повному обсязі, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Відповідачем не подано доказів сплати боргу чи аргументованих заперечень проти вимог позивача, навпаки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не надав суду доказів сплати існуючого боргу, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 1505710 грн 59 коп. заборгованості за договором.

Окрім цього, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача за порушення терміну оплати за отримані послуги 3% річних та пеню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень ст. 625 Цивільного кодексу України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Норми ст. 625 Цивільного кодексу України спрямовані в першу чергу на те, щоб внаслідок неправомірних дій боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншим, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 09.11.2016 у справі №9/5014/969/2012(5/65/2011) за змістом ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з розрахунком позивача відповідачу нараховано 6892 грн. 18 коп. 3% річних.

Відповідач у відзиві погодився зі здійсненим позивачем розрахунком.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.3 Договору сторонами обумовлено, що у разі несвоєчасного перерахування коштів споживачем за послуги водопостачання та водовідведення стягується пеня в розмірі 2% від суми заборгованості за кожний прострочений день, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» № 2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з поданим розрахунком позивачем відповідачу нарахована пеня в сумі 56407 грн. 68 коп.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує проти розрахунків позивача щодо пені.

Суд, перевіривши правильність 3% річних та пені приходить до висновку що позивачем арифметично вірно здійснені розрахунки.

З огляду на викладене, оскільки право позивача щодо стягнення 3% річних та пені передбачене положеннями договору та чинним законодавством України, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в сумі 6892 грн. 18 коп. та пені в сумі 56407 грн. 68 коп. є правомірними та обґрунтованими.

Однак, відповідач у клопотанні від 03.08.2020 № 18-7/702 просить суд врахувати майновий стан та відсутність умисної вини і зменшити розмір пені на 90 % до суми 5640 грн 76 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно до ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під "іншими учасниками господарських відносин" слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь у правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.

Якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 3, ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Судом в даному випадку при розгляді даної справи враховано факт часткової оплати за укладеним між сторонами договором, а також те, що порушення виконання зобов`язання за Договором не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Крім того, суд бере до уваги фінансове становище відповідача та позивача, загальну економічну ситуацію, яка склалась в країні, високий ступінь інфляційних процесів в економіці країни.

При цьому, судом береться до уваги не тільки фінансовий стан сторін, а й часткове виконання боржником зобов`язань за Договором, стягнення 3% річних, які мають забезпечити баланс інтересів сторін.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50% та відповідно зменшити пеню до 28203 грн 84 коп.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення в сумі 28203 грн 84 коп.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені суд відмовляє.

Окрім цього, відповідачем надано до суду Заяву про розстрочення виконання рішення від 03.08.2020 № 18-7/703.

Розглянувши дану заяву, суд прийшов до висновку про відкладення її розгляду до набрання даним рішенням законної сили.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд звертає увагу на наступне:

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені повністю та враховуючи визнання позову відповідачем, то суд стягує з відповідача 50% судового збору на користь позивача, а 50% судового збору повертає позивачу, шляхом постановлення відповідної ухвали, на підставі ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Окрім цього, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, встановлених пунктом один частини один цієї статті, судовий збір повертається у розмірі переплаченої суми, в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті - повністю.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що в сатині стягнення 100 000 грн. 00 коп. провадження у справи закрито, та позов визнано відповідачем до початку розгляду справи по суті з відповідача належить до стягнення судовий збір в сумі 11767 грн 57 коп. Підлягає поверненню з державного бюджету судовий збір позивачу в загальній сумі 13267 грн 58 коп.

Керуючись ст. ст. 123, 129, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 185, 231, 232, 233, 236 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.В частині стягнення суми основного боргу в розмірі 100 000 грн 00 коп.. закрити провадження за п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України в зв`язку з відсутністю предмету спору.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання (40004, м. Суми, вул. Горького, 58, ) на користь Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 9, код ЄДРПОУ 03352 грн. 59 коп. заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, 6892 грн 18 коп. 3% річних, 28203 грн 84 коп. пені, 11767 грн. 57 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. Повернути Комунальному підприємству «Міськводоканал» Сумської міської ради (40009, м. Суми, вул. Білопільський шлях, 9, ) з державного бюджету (Сумська міська отг22030101, , МФО - 899998, р/р UA3018540, код класифікації доходів бюджету 22030101) 13267 грн 58 коп. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення від 03.06.2020 № 2695.

4. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.08.2020.

Суддя С.В. Заєць