РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.08.2020Справа № 910/4295/20
За позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 7432,69 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано вимоги указаного позову про стягнення вартості нестачі вантажу при його перевезенні залізницею у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем його обов`язків перевізника.

Відповідач вимоги позову відхиляє, оскільки вартість вантажу, втрата частини якого є спірною у даній справі, була визначена Позивачем на підставі документу, виданого не відправником, а іншою особою - Basis Trade AG, а у рахунку вартість вантажу вказано у євро та Позивачем не надано доказів того, який обмінний курс був на 22.01.2020. Тому на думку Відповідача вартість вантажу не підтверджена належними доказами.

Позивач у своїй відповіді доводи відзиву відхиляє, та вказує, що вказаний у накладній відправник є лише експедитором за договором №МШ 1-01/13 ЖД/180 від 01.01.2013, тоді як клієнтом від імені та за рахунок якого діяв експедитор, є Позивач. Щодо курсу, то Позивач зауважив, що ця інформація є загальновідомою, тому не повинна доводитись окремими доказами, та що ним було взято для розрахунку офіційний курс евро до гривні станом на 22.01.2020.

Заперечень на відповідь на відзив від Відповідача у встановлений судом строк не надійшло. Також, заперечення на відповідь на відзив не надходили від Відповідача і станом на час розгляду даного спору та винесення рішення у справі. Від Відповідача не надходили і передбачені п. 4 Прикінцевих положень ГПК України заяви про поновлення або продовження процесуальних строків на подання заперечення на відповідь на відзив.

Від Позивача надійшло клопотання про стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу та заява про поновлення процесуального строку на її подання з огляду, що на діяльність підприємства Позивача та його документообіг з особою, яка надає професійну правничу допомогу, вплинули загальнодержавні карантинні заходи, введені в дію Урядом України. Судом дане клопотання розглянуто і задоволено, враховуючи приписи п. 4 Прикінцевих положень ГПК України. Одночасно, судом прийнято до розгляду і заперечення Відповідача на вказане клопотання.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі Договору №BASIS-ILVICH 01-19 від 03.07.2019 (далі - Контракт) між Позивачем, як покупцем, та Basis Trade AG, як продавцем, останнім було здійснено поставку вугілля Позивачу, з залученням послуг експедитора ТОВ «Метінвест Шиппінг» за договором №МШ 1-01/13 ЖД/180 від 01.01.2013, залізничним транспортом за накладною №41546995 у вагонах, зокрема, № 52229762 сполученням Миколаїв-Вантажний - Асланово. Судом досліджено указану накладну, та встановлено, що вона оформлена належним чином відповідно до Правил оформлення перевізних документів (затв. наказом Мінтрансу України 21.11.2000 N644 у редакції наказу Мінінфраструктури України від 08.06.2011 N138).

18.08.2019 на станції Асланове на підставі ст. 24 Статуту залізниць України залізницею було перевірено кількість та масу вантажу, що зазначені у вищевказаній накладній та вагоні № 52229762, та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у цій накладній по вагону № 52229762, про що зроблено відповідну відмітку у накладній та про що складено комерційний акт № 485002/906 на підставі ст. 129 Статуту Залізниць та п. 2 Правил складання актів (затв. наказом Мінтранспорту України від 28 травня 2002 р. N 334).

Так, у комерційному акті зазначено, що комісією проводилось контрольне зважування вагона і його огляд, та комісією було встановлено, що навантаження у вагоні нижче рівня бортів на 400мм; поверхня вантажу маркована вапном; по ходу поїзда права над 2-4 люками є виїмка розміром 1000мм*600мм*200мм, а над 4-7 люками - 5500мм*ширину вагона*200мм в глибину вагона, що відповідає акту від 12.08.2019 ст. Миколаїв, Одеська залізниця; вагон прибув технічно справний, протікання вантажу нема; зважуванням при повній зупинці вагону встановлено, що фактична маса вантажу менше документу на 2550 кг; при повторному зважуванні нестача підтвердилась.

Судом вказаний комерційний акт досліджено та встановлено, що він оформлений належним чином з дотриманням вимог указаних Правил складення актів.

Розрахунок вартості нестачі вантажу, наведений Позивачем у позові, судом перевірено, визнано обґрунтованим та арифметично правильним, зокрема оскільки Позивачем було враховано норми недостачі, передбачені Правилами видачі вантажів (затв. наказом Мінтранспорту України від 21 листопада 2000 р. N 644), та оскільки розрахована Позивачем вартість нестачі обрахована без перевищення розміру нестачі, який вказаний у комерційних актах.

Вартість недостачі вантажу є доведеною наступними документами у сукупності: договір (контракт) №BASIS-ILVICH 01-19 від 03.07.2019 з додатком специфікацією; інвойс №1207-1 від 12.07.2019; реєстри оплачуваних рахунків до платіжних доручень від 09.08.2019, від 12.08.2019, від 14.08.2019, від 15.08.2019, від 16.08.2019, від 20.08.2019, від 21.08.2019 та платіжні доручення у іноземній валюті від цих же дат.

Вказані документи суд приймає на доведення вартості вантажу. Судом також враховано, що ці надані Позивачем докази є більш вірогідними на доведення вартості вантажу, так не спростовані з боку Відповідача.

Окремо, відхиляючи заперечення Відповідача, суд зазначає, що вказаний у накладній відправник є лише експедитором Позивача за договором №МШ 1-01/13 ЖД/180 від 01.01.2013, тоді як клієнтом від імені та за рахунок якого діяв експедитор, є Позивач; щодо курсу, то у розрахунку використано офіційний курс евро до гривні станом на 22.01.2020, який є загальнодоступною інформацією, розміщеною на веб-сайті НБУ.

Отже, за розрахунком Позивача, який не спростований Відповідачем, перевірений та визнаний обґрунтованим судом, загальна сума недостачі складає 7432,69 грн.

За приписами ст.ст. 909, 920 та 924 ЦК України перевізник має відповідати за нестачу прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст. 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях і несуть відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами перевезення іншому підприємству.

Відповідно до ст. 113 Статуту залізниць України, за нестачу прийнятого до перевезення вантажу перевізник несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що нестача виникла з незалежних від нього причин.

За приписами п. (б) ст. 130 Статуту залізниць України, право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Документи, які необхідні за вказаними вимогами ст. 130 Статуту залізниць України, описані вище в рішенні суду та залучені до справи.

Згідно вищеописаної залізничної накладної одержувач вантажу - Позивач, який також є покупцем за Контрактом.

За приписами ст.ст. 224, 225 ГК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, вартість втраченого майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Вину у недостачі спірного вантажу на суму 7432,69 грн., внаслідок його не збереження, яка є доведеною з огляду на обставини, встановлені вищеописаними комерційними актами (виїмки у вантажі де раніше було нанесено маркування та де відкриваються люки, протікання вантажу нема, вагони технічно справні, перевантажування здійснювалось Відповідачем на його станції, після повторного перевантажування нестача підтвердилася) Відповідач перед судом належними засобами доказування не спростував і також не довів, що нестача вантажу виникла з незалежних від Відповідача причин.

З огляну на все вищенаведене позовні вимоги про стягнення суми вартості нестачі вантажу визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати, у які Позивачем включено витрати по оплаті судового збору в сумі 2102 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1650,83 грн., які підтверджені належними доказами: договір №845 від 30.03.2018, додаткова угода №26 від 09.12.2019, додаткова угода №67 від 24.01.2020, розрахунок від 24.01.2020, акт №1 від 24.02.2020, платіжне доручення від 24.04.2020, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Одночасно, суд відхиляє клопотання Відповідача про витребування від Позивача штатного розпису, оскільки воно не відповідає вимогам ст. 81 ГПК України, а саме, вимогам до такого клопотання, які встановлені п.п. 4 та 5 ч. 2 вищевказаної статті.

Заперечення Відповідача про стягнення з нього гонорару за складність справи у складі витрат на правову допомогу, так як справа є малозначною, а отже нескладною, судом відхилено, оскільки на переконання суду гонорар за складність справи у розмірі 1% від ціни позову (74 грн. 33 коп.) не суперечить рівню складності малозначної справи. Щодо відсутності підстав для залучення адвоката, то судом такі заперечення Відповідача відхиляються, оскільки це є правом Позивача, а свої твердження, що даний адвокат є одночасно штатним працівником Позивача Відповідач не довів.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (м. Маріуполь, вул. Левченка, 1; ідентифікаційний код 00191129) 7432 (сім тисяч чотириста тридцять дві) грн. 69 коп. вартості нестачі вантажу, а також 2102 (дві тисячі сто дві) грн. судового збору та 1650 (одну тисячу шістсот п`ятдесят) грн. 83 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.