ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

13.08.2020 року м. Дніпро Справа № 876/37/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі головуючого судді Кощеєва І.М.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

представники сторін:

від позивача: Кривонос Т.С., ордер серії №КС № 527629 від 24.07.2020 р., адвокат

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву

Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма Топстар" про видачу судового наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого регіонального третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" у сформованому відповідно до Регламенту складі колегії суддів: головуючого третейського судді Палій Є.А., третейського судді-доповідача Манелюка Д.В., третейського судді Петрової Т.А. , від 29.05.2020р. у справі № 14/51К-19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма Топстар"

до Приватного акціонерного товариство "Краснодонвугілля"

про стягнення заборгованості 28 405,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

28.07.2020р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма Топстар" до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про видачу судового наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого регіонального Третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" у сформованому відповідно до Регламенту складі колегії суддів: головуючого третейського судді Палій Є.А., третейського судді-доповідача Манелюка Д.В., третейського судді Петрової Т.А. , від 29.05.2020р. у справі № 14/51К-19.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2020р. у справі №876/37/20 визначено головуючого суддю (суддю - доповідача) Кощеєва І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.07.2020р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма Топстар" про видачу судового наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого регіонального третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" у сформованому відповідно до Регламенту складі колегії суддів: головуючого третейського судді Палій Є.А., третейського судді-доповідача Манелюка Д.В., третейського судді Петрової Т.А. , від 29.05.2020р. у справі № 14/51К-19 прийнято до розгляду. Розгляд заяви призначено в судовому засіданні на 13.08.2020р.

Представник Відповідача в судове засідання 13.08.2020 року не з`явився.

Відповідач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надав суду відзив на заяву.

Враховуючи обмежений строк розгляду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду, а також той факт, що ухвалою Центрального апеляційного господарського суду участь сторін у судовому засіданні не визнавалася обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути вказану заяву по суті.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які подані Позивачем з урахуванням фактичних та правових підстав заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для видачі наказу на примусове виконання вказаного рішення третейського суду, виходячи з наступного.

Ст. 55 Закону України "Про третейські суди" визначено, що рішення третейського суду виконуються зобов`язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні. Якщо в рішенні строк його виконання не встановлений, рішення підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 56 названого Закону заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Компетентним є місцевий загальний суд чи місцевий господарський суд за місцем розгляду справи третейським судом ( ч. 1 ст. 2 цього Закону).

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20.07.2006 р. в справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

За правилами п. 11 ч. 1 ст. 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів відносяться справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті.

Ч. 2 ст. 24 ГПК України встановлено, що справи щодо оскарження рішень третейських судів, про видачу наказів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними господарськими судами, як судами першої інстанції, за місцем розгляду справи третейським судом.

Провадження у таких справах здійснюється у порядку, передбаченому розділом VІІ ГПК України.

У разі, коли рішення третейського суду не виконується добровільно зобов`язаною цим рішенням стороною, інша сторона може подати до компетентного суду заяву про видачу виконавчого документа, яким у господарському судочинстві згідно зі ст. 327 ГПК України та пункту 1-1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" є наказ.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 352 ГПК України заява про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня ухвалення рішення третейським судом.

Згідно з ч. 3 ст. 354 ГПК України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених ст. 355 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 8 ст. 349 ГПК України, до постановлення ухвали за наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду будь-яка сторона має право в установлені законом порядку та строки звернутися до цього самого суду із заявою про видачу наказу на примусове виконання цього самого рішення та просити розглянути її спільно із заявою про скасування цього рішення в одному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ГПК України суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу наказу рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущений встановлений строк для звернення за видачею наказу, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 56 Закону України "Про третейські суди" компетентний суд відмовляє в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, якщо:

1) на день прийняття рішення за заявою про видачу виконавчого документа рішення третейського суду скасовано компетентним судом;

2) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущений встановлений цією статтею строк для звернення за видачею виконавчого документа, а причини його пропуску не визнані судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною компетентним судом;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, які не передбачені законами України;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу компетентного суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Отже, у відповідності до норм чинного законодавства при розгляді заяви про видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених ст. 56 Закону України "Про третейські суди" та ст. 355 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 354 ГПК України, при розгляді заяви про видачу наказу про примусове виконання рішення третейського суду за клопотанням однієї із сторін господарський суд витребовує справу з постійно діючого третейського суду, в якому вона зберігається.

Оскільки відповідних клопотань від учасників справи не надходило, відповідно, справа Центральним апеляційним господарським судом не витребовувалась.

Перевіривши вищезазначені обставини, судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

30.01.2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма Топстар" (Заявник) та Приватним акціонерним товариством "Краснодонвугілля"( Боржник) укладено Договір поставки (на отримання сировинних, паливно-енергетичних, паливно-енергетичних чи матеріаль-технічних ресурсів) № 20/27/У/01-15 КУО ( далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого Заявник ( Позивач) здійснив поставку товару відповідно до видаткової накладної №РН-0004660 від 14.11.2016р. та рахунку-фактури № СФ-0004789 від 14.11.2016р., на загальну вартість 21 358,80 грн.. Вказаний товар Відповідачем залишено без оплати.

Відповідно до п. 9.2. договору № 20/27/У/01-15 КУО від 30.01.2015р., копія якого була додана до заяви, сторони погодили, що якщо спори та розбіжності, вказані в п.9.1. договору не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх розгляд здійснюється у Постійно діючому регіональному третейському суді України при Асоціації "Регіональна правова група"( у відповідності з Регламентом вказаного суду), рішення якого є остаточним і обов`язковим для Сторін і підлягає виконанню Сторонами, у строки, зазначені в рішенні суду.

У жовтні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Краснодонвугілля" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальність "Науково-виробнича фірма Топстар" про визнання недійсним третейського застереження, яке викладене в пункті 9.2 договору №20/27-У/01-15 КУО на поставку ресурсів від 30.01.2015, укладеного між сторонами.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2019 у справі №904/4710/19 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Краснодонвугілля" подало апеляційну скаргу, якою просило Центральний апеляційний господарський його скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.03.2020р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Краснодонвугілля" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2019 у справі №904/4710/19 було повернуто без розгляду.

Рішенням Постійно діючого регіонального третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група", у сформованому відповідно до Регламенту складі колегії суддів: головуючого третейського судді Палій Є.А., третейського судді-доповідача Манелюка Д.В., третейського судді Петрової Т.А. , від 29.05.2020р. у справі № 14/51К-19 з Приватного акціонерного товариство "Краснодонвугілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма Топстар" стягнуто 21 358,80 грн. основного боргу з оплати Ресурсів, поставлених згідно Договору № 20/27-У/01-15КУО від 30.01.2015р., 1515,01 грн. - 3% річних за порушення умов Договору № 20/27-У/01-15КУО від 30.01.2015р.,5 531,53 грн. інфляційних втрат за порушення умов Договору № 20/27-У/01-15КУО від 30.01.2015р., 5 000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу та 850,00 грн. витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма Топстар" до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про видачу судового наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого регіонального третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" від 29.05.2020р. у зазначеній справі.

Суд констатує, що дане рішення є чинним. Докази його скасування відсутні. Рішення не містить способів захисту прав, які не передбачені законами України. Суд не вирішував питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Справа, у якій прийнято рішення, підвідомча третейському суду. Докази того, що склад третейського суду не відповідав вимогам ст. ст. 16 - 19 Закону України "Про третейські суди" суду не надано.

Таким чином, оскільки відсутні підстави для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачені ст. 355 ГПК України, ч. 6 ст. 56 Закону України "Про третейські суди", та враховуючи, що вказане рішення добровільно не виконано, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви Позивача та про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого регіонального третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" у сформованому відповідно до Регламенту складі колегії суддів: головуючого третейського судді Палій Є.А., третейського судді-доповідача Манелюка Д.В., третейського судді Петрової Т.А. , від 29.05.2020р. у справі № 14/51К-19.

Відповідно ст. 129 ГПК України, сплачена заявником сума судового збору покладається на Приватне акціонерне товариство "Краснодонвугілля".

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 253, 352, 354, 355, 356 ГПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма Топстар" про видачу судового наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого регіонального третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група" - задовольнити.

Видати наказ на примусове виконання рішення Постійно діючого регіонального третейського суду України при Асоціації "Регіональна правова група", у сформованому відповідно до Регламенту складі колегії суддів: головуючого третейського судді Палій Є.А., третейського судді-доповідача Манелюка Д.В., третейського судді Петрової Т.А. , від 29.05.2020р. у справі № 14/51К-19, про стягнення з Приватного акціонерного товариство "Краснодонвугілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма Топстар" 21 358,80 грн. основного боргу з оплати Ресурсів, поставлених згідно Договору № 20/27-У/01-15КУО від 30.01.2015р., 1515,01 грн. - 3% річних за порушення умов Договору № 20/27-У/01-15КУО від 30.01.2015р.,5 531,53 грн. інфляційних втрат за порушення умов Договору № 20/27-У/01-15КУО від 30.01.2015р., 5 000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу та 850,00 грн. витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом.

Стягнути з Приватного акціонерного товариство "Краснодонвугілля" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма Топстар" витрати по сплаті судового збору за подання заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення в сумі 1 051,00 грн., про що видати наказ.

Відповідні накази видати після набрання ухвалою законної сили.

Ухвала апеляційного господарського суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали, та якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя І.М. Кощеєв