РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020Справа № 910/18223/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Ковергі П. П., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "Віртген Україна"

до Комунального автотранспортного підприємства № 273904

про стягнення 1 543 782,36 грн.

за участю представників:

від позивача:не з`явився
від відповідача:Лисяний В. В.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва із позовом звернулось Підприємство зі стопроцентним іноземним капіталом "Віртген Україна" (далі - ПІК "Віртген Україна", позивач) до Комунального автотранспортного підприємства № 273904 (далі - КАП № № 273904, відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 2 115 287,28 грн. за договорами № Б67-2017/УКР від 12.04.2017 р. та № Б70-2017/УКР від 08.08.2017 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2019 р. вказані вимоги позивача були роз`єднані шляхом виділення їх у самостійні провадження з наступним присвоєнням таким вимогам окремого номеру справи. Зокрема, предметом розгляду даного спору є стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки продукції № Б70-2017/УКР від 08.08.2017 р. у сумі 1 543 782,36 грн., яка складається із основного боргу - 1 221 197,33 грн., інфляційних втрат - 247 495,03 грн. та 3 % річних - 75 090,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 р. за даним позовом було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання. Цією ж ухвалою сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, надав відзив, у якому проти позову заперечив, зазначив, що оплата товару мала здійснюватись на підставі виставлених постачальником (ПІК "Віртген Україна") рахунків із зазначенням у них реквізитів на перерахування коштів, однак, оскільки, таких рахунків позивачем виставлено не було, у покупця не настав обов`язок повністю сплатити вартість товару. Також вказав про невірний розрахунок сум інфляційної складової боргу та 3 % річних.

У судове засідання представник позивача не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У минулому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Також через канцелярію суду подав клопотання, у якому зазначив про часткову сплату відповідачем заборгованості під час розгляду справи.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві, вказав про необгрунтованість заявленої суми боргу та його часткову сплату.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що провадження у справі в частині стягнення сплаченої заборгованості підлягає закриттю, а в решті вимог - частковому задоволенню, з наступних підстав.

Установлено, що 08.08.2017 р. між ПІК "Віртген Україна" (постачальник) та КАП № 273904 (покупець) був укладений договір поставки продукції № Б70-2017/УКР (далі - договір). Відповідно до умов цього договору постачальник зобов`язується поставити товар - ходові частини спеціальної техніки в асортименті, кількості і за цінами, зазначеними у специфікації (додаток № 1 договору) за адресою покупця (м. Київ, вул. Охтирська, 8), а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його (п. 1.1).

Загальна сума договору складає 1 371 197,33 грн. з ПДВ (п. 1.2 договору). Кількість, ціна за одиницю та загальна вартість товару, який постачається згідно договору наведено у специфікації (додаток № 1 до договору), а також зазначається у видатковій накладній та рахунку, які є невід`ємною частиною договору (п. 1.3 договору).

Відповідно до п. 3.2 договору оплата за поставлений товар здійснюється згідно накладних по факту поставки товару з відстрочкою платежу 30 днів. Ціна на товар є фіксованою і протягом дії договору коригуванню не підлягає (п. 3.3 договору).

Поставка товару постачальником здійснюється не пізніше 30 днів з дня отримання постачальником від покупця заявки на відповідній товар. Приймання-передача товару по кількості проводиться відповідно до товаро-супровідних документів (видаткових накладних) (п. 4.1, 4.2 договору).

Специфікацією до договору, яка також була викладена у додатковій угоді № 1 від 04.09.2017 р., сторони погодили найменування товару, його кількість, ціну за одиницю та загальну вартість у сумі 1 371 197,33 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що на виконання договору поставки № Б70-2017/УКР від 08.08.2017 р. позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 1 371 197,33 грн., що підтверджується копією видаткової накладної № 1861 від 11.09.2017 р., підписаною сторонами без зауважень.

Зі свого боку, відповідач зобов`язання зі сплати вартості поставленої продукції виконав неналежним чином, сплатив поставлений товар частково - у сумі 150 000,00 грн., що підтверджується копіями банківських виписок, наявних у матеріалах справи.

Отже, судом встановлено, що у відповідача виникла заборгованість у сумі 1 221 197,33 грн. (1 371 197,33 грн. - 150 000,00 грн.).

Доводи КАП № 273904 про те, що строк для сплати вартості товару у повному обсязі не настав, зважаючи на відсутність рахунку-фактури виставленого належним чином для оплати, суд відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України, ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до п. 3.1 договору покупець на підставі цього договору та відповідного рахунку-фактури перераховує на розрахунковий рахунок постачальника оплату за товар, зазначений у додатку 1 до цього договору (специфікації). Оплата за поставлений товар здійснюється згідно накладних по факту поставки товару з відстрочкою платежу 30 днів (п. 3.2 договору).

Отже, зі змісту вказаних умов договору вбачається, що підставою для оплати поставленого товару є видаткова накладна, при цьому реквізити для оплати його вартості зазначаються у специфікації до договору, яка була підписана обома сторонами, а тому відповідачу було відомо - на який банківський рахунок здійснювати перерахування коштів за отриманий товар. При цьому строк оплати коштів (з урахуванням відстрочки на 30 днів) вже настав 12.10.2017 р., а згідно з п. 5.3.1 договору покупець зобов`язаний оплачувати послуги постачальника в порядку, обсязі та строки, передбачені цим договором.

Також згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час (ст. 530 ЦК України).

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що частину заборгованості у сумі 3 490,00 грн. відповідач сплатив після відкриття провадження у справі, а саме - у червні 2020 р., що підтверджується платіжним дорученням № 5487 від 17.06.2020 р. Отже, сплативши заборгованість у вказаній сумі, відповідач у такий спосіб припинив відповідне грошове зобов`язання, а тому провадження у частині позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 3 490,00 грн. необхідно закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України (за відсутністю предмету спору).

Щодо іншої частини боргу КАП № 273904 у сумі 1 217 707,33 грн. (1 221 197,33 грн. - 3 490,00 грн.), то доказів, які б підтверджували сплату цієї частини заборгованості, відповідач суду не надав, доводів позивача не спростував, а тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з КАП № 273904 заборгованості в сумі 1 217 707,33 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 247 495,03 грн. та 3 % річних - 75 090,00 грн., нараховані за прострочення зобов`язання.

Статтею ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлене судом прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційної складової боргу є такими, що заявлені правомірно.

Проте, перевіряючи правильність наданого позивачем розрахунку, судом встановлено, що позивач не застосував п. 1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", відповідно до якого при нарахуванні матеріальних втрат день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення. Також позивачем був невірно застосований індекс інфляції за червень 2019 р.

Отже, перевіривши розрахунок суми, заявленої до стягнення, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню 3 % річних у сумі 75 090,00 грн. та інфляційні втрати у сумі 205 809,56 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73-79, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження за позовом Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "Віртген Україна" до Комунального автотранспортного підприємства № 273904 про стягнення заборгованості у сумі 1 543 782, 36 грн. в частині позовних вимог про стягнення заборгованості в сумі 3 490,00 грн. закрити.

Позов Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "Віртген Україна" до Комунального автотранспортного підприємства № 273904 про стягнення заборгованості у сумі 1 540 292,36 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Комунального автотранспортного підприємства № 273904 (03066, м. Київ, вул. Охтирська, 8, ідентифікаційний код 05433011) на користь Підприємства зі стопроцентним іноземним капіталом "Віртген Україна" (03680, м. Київ, вул. Пирогівський шлях, 28, ідентифікаційний код 25638086) основний борг у сумі 1 217 707 (один мільйон двісті сімнадцять тисяч сімсот сім) грн. 33 коп., інфляційні втрати у сумі 205 809 (двісті п`ять тисяч вісімсот дев`ять) грн. 56 коп., 3 % річних у сумі 75 090 (сімдесят п`ять тисяч дев`яносто) грн. 00 коп., судовий збір у сумі 22 479 (двадцять дві тисячі чотириста сімдесят дев`ять) грн. 11 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті та проголошені його вступна та резолютивна частини в судовому засіданні 23 липня 2020 року.

Повний текст рішення складений 3 серпня 2020 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.