РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

04.08.2020Справа № 910/6484/20
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Сервіс КМ"

про стягнення пені в розмірі 42 120,96 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Сервіс КМ" про стягнення пені в розмірі 42 120,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язку своєчасної поставки товару на підставі договору №121/ВЗЗ-2019 від 22.07.2019 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.05.2020 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

25.05.2020 до канцелярії суду від позивача надійшли пояснення з доданими документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №017 10.06.2020 Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Сервіс КМ" отримало ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/6484/20.

17.06.2020 на адресу суд від відповідача надійшов відзив, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви про стягнення пені та просить суд розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

За змістом ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 247 ГПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Малозначні справи розглядаються тільки у порядку спрощеного позовного провадження.

Як вбається із матеріалів справи, у даному випадку ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справа не є складною, а тому її розгляд має здійснюватись у порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом ч. 7 ст. 250 ГПК України якщо справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного позовного провадження, то правила цієї статті щодо розгляду заперечень відповідача з приводу розгляду справи у спрощеному позовному провадженні, не застосовуються.

Враховуючи, що відповідачем не доведено існування обставин, які можуть бути підставами для розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження (як спрощеного так і загального) учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Згідно з ч. 1-3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, за змістом указаних приписів закону відповідач має право (і суд надає йому таку можливість) реалізувати всі свої процесуальні права та добросовісно виконати свої обов`язки, передбачені законом з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

25.06.2020 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

07.07.2020 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

22.07.2019 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії, в особі командира військової частини Степанисько Віталія Сергійовича, що діє на підставі прав за посадою (Далі Замовник), з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Сервіс КМ", в особі директора Сапожнік Лілії Миколаївни, яка діє на підставі Статуту (далі Учасник)) укладено договір №128/В33-2019 (далі Договір).

Відповідно до п.п.1.1, 1.2. розділу 1 Договору учасник зобов`язується у визначені договором строки поставити Замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (Додаток № 1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Найменування (номенклатура, асортимент) товару код ДК 021:20-6 Риба, рибне філе та інше м`ясо риби морожені (риба заморожена без голови Горбуша) тут і надалі Товар).

Кількість товару за Договором: 40 000 кг.

Згідно з п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. Розділу 3 Договору ціна Договору складає 7 522 400,00 грн., у тому числі податок на додану вартість 1 253 733. 33 грн.

Ціна Договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін.

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2019 року, а в частині взаєморозрахунків до їх повного виконання (п. 10.1. Договору).

Дія Договору може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у даному Договорі (п. 10.3. Договору).

Додатковою угодою №1 від 22.07.2019 року до Договору сторони погодилися:

Пункт 3.1. Договору викласти в наступній редакції: «Ціна Договору складає 7 521 600 грн. (сім мільйонів п`ятсот двадцять одна тисяча шістсот) 00 коп., у тому числі податок на додану вартість (далі по тексту ПДВ) 20%: - 1 253 600, 00 грн.»

Дана Додаткова угода набирає чинності з моменту підписання її сторонами і діє до 31.12.2019 року.

Додатковою угодою №2 від 28.12.2019 року до Договору сторони погодилися:

Пункт 10.1. розділу 10 викласти в наступні редакції:

«Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.03.2020, а в частині взаєморозрахунків до їх повного виконання».

Додатковою угодою №3 від 30.01.2020 року до Договору сторони погодилися:

Пункт 3.1. Договору викласти в наступній редакції: «Ціна Договору складає 9 025 920 грн. (дев`ять мільйонів двадцять п`ять тисяч дев`ятсот двадцять) 00 коп., у тому числі податок на додану вартість (далі по тексту ПДВ) 20%: - 1 504 320, 00 грн.»

У 2019 році за Специфікацією становить 7 521 600 грн. (сім мільйонів п`ятсот двадцять одна тисяча шістсот гривень) 00 коп., у тому числі ПДВ 1 253 600, 00 грн.

У 2020 році за Специфікацією становить 1 504 320 грн. (один мільйон п`ятсот чотири тисячі триста двадцять гривень) 00 коп., у тому числі ПДВ 250 720, 00 грн.

Невід`ємною частиною цієї Додаткової угоди є Специфікація, що додається.

Відповідно до специфікації до додаткової угоди №3 від 30.01.2020 року до Договору визначено: найменування товару (асортимент): код ДК 021:20-6 - Риба, рибне філе та інше м`ясо риби морожені (риба заморожена без голови Горбуша, у кількості 8 000 кг на загальну суму 1 504 320,00 грн. поставка до 31.03.2020 року включно.

Відповідно до п.5.1 Договору дата та місце поставки Товару зазначається у письмовій заявці. Строк поставки товару за цим договором складає 12 календарних днів з моменту подання письмової заявки Замовником, але не пізніше дати вказаної в ній. Замовник, разом з письмовим направленням заявки Учаснику, направляє копію заявки на електронну пошту Учасника, що зазначена в договорі.

Позивачем надіслано відповідачу заявку б/н від 04.02.2020 щодо поставки товару, в якій зазначено дату поставки товару 11.02.2020, що підтверджується описом вкладень в цінний лист від 04.02.2020 (№772) та службовим чеком з Укрпошти (№772).

13.02.2020 Відповідачем було поставлено на склад Позивача (м. Київ, вул. Нижньоюрківська 8-А) 8 000 кг. Товару вартістю 1 504 320,00 грн. згідно видаткової накладної №2 від 13.02.2020. Під час приймального контролю встановлено, що поставлений Товар не відповідає одиниці Товару, яка була подана Відповідачем під час проведення процедури закупівлі, про що складений акт №3 від 13.02.2020, у зв`язку з чим Товар не був прийнятий Позивачем.

На виконання умов Договору, 10.03.2020 відповідачем було поставлено Товар на загальну суму 1 504 320,00 грн. у кількості 8 000 кг, що підтверджується видатковою накладною №4 від 10.03.2020.

На виконання Розділу 9 Договору 13.03.2020 рекомендованим листом (чек АТ «Укрпошта» №194) Відповідачу направлена претензія від 11.03.2020 №78/6-541 про сплату пені в розмірі 42 120, 96 грн. за прострочення виконання зобов`язання.

У своїй відповіді за вхідним індексом №582 від 09.04.2020 на претензію Позивача Вих. №6/06/04-1 від 06.04.2020 Відповідач заперечує щодо сплати пені за прострочення виконання зобов`язання, оскільки товар було отримано 10.03.2020 з вини Позивача.

Щодо строку поставки Товару за Договором №121/ВЗЗ-2019 від 22.07.2019
Відповідно до п.5.1 Договору дата та місце поставки Товару зазначається у письмовій заявці. Строк поставки товару за цим договором складає 12 календарних днів з моменту подання письмової заявки Замовником, але не пізніше дати вказаної в ній.

Відповідно до заявки б/н від 04.02.2020 до Договору №121/ВЗЗ-2019 від 22.07.2019 дата поставки товару товароодержувачу 11.02.2020.

У своєму відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив Відповідач зазначає, що відповідно до п.п. 11.15 Договору Замовник повідомив Учасника 20.02.2020, а тому строк поставки за даним Договором складає 12 календарних днів х моменту подання письмової заявки Заявником, який припадає на 03.03.2020.

Відповідно до п.п. 11.15 Договору усі повідомлення, будь яке листування тощо за цим договором будуть вважатися зробленим належним чином, якщо вони письмово оформлені та надіслані відповідним листом (рекомендований лист, цінний лист з описом вкладення, передача листа посильним). У будь якому разі Замовник та Учасник вважається повідомленим з моменту фактичного отримання листа (постановлення на копії документа будь якої відмітки, що свідчить про його отримання Учасником).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Судом спростовуються доводи Відповідача, що останнім днем строку поставки Товару є 03.03.2020, оскільки є пізнішою, ніж дата, що зазначена в заявці від 04.02.2020.

Таким чином, останнім днем строку поставки Товару, відповідно до Договору та Заявки б/н від 04.02.2020 є 11.02.2020.

Щодо відмови Позивача прийняти Товар 13.02.2020.
13.02.2020 Відповідачем було поставлено на склад Позивача (м. Київ, вул. Нижньоюрківська 8-А) 8 000 кг. Товару вартістю 1 504 320,00 грн. згідно видаткової накладної №2 від 13.02.2020.

Відповідно до Акту №3 від 13.02.2020 зазначено, що під час приймального контролю встановлено, що поставлений товар не відповідає одиниці товару, яка була подана постачальником ТОВ «Ресурс Сервіс КМ» 22.05.2019 під час проведення процедур закупівлі.

В сертифікаті якості №10/2018 від 08.11.2018 та протоколі випробовувань №21/1 від 18.01.2019, складеному ЦНДЛ та ЛАБОРАТОРІЇ ПРОМИСЛОВОЇ ТОКСИКОЛОГІЇ ЛЬВІВСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО МЕДИЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ імені Данила Галицького які надавались 22.05.2019 постачальником разом з одиницею товару під час проведення процедури закупівлі, зазначено, що виробником товару є DALIAN PROSPEROUS DSAFOOD CO., LTD, Zhengmingsi Village, F-WY-5, Dalijia Town, Economic & Technical Development Zone, Liaong Province P.R., Китай/China. Номер заводу: EU NO:2100/02020.

Разом з тим в декларації виробника та свідоцтві якості продукції від 02.12.2019, які надані постачальником разом з товаром, що постачається, зазначено, що виробником товару є «МІЖНАРОДНІ МОРЕПРОДУКТИАЛЯСКИ, ІНК.» США, 98615, ШТАТ АЛЯСКА, КАДЬЯК, ШЕЛІКОФ СТРІТ, 517. Переробний завод CFN №3023208.

В своєму відзиві та запереченні на відповідь на відзив відповідач заперечує щодо правомірності неприйняття Товару позивачем, оскільки комісія Замовника помилково встановила, що поставлений товар не відповідає одиниці товару, яка була подана відповідачем 22.05.2019 під час проведення процедури закупівлі та безпідставно та необґрунтовано не прийняла поставлений товар.

В той же час відповідач зазначає, що, оскільки у ТОВ «Ресурс Сервіс КМ» виникла необхідність змінити виробника товару на МІЖНАРОДНІ МОРЕПРОДУКТИАЛЯСКИ, ІНК.» США, 98615, ШТАТ АЛЯСКА, КАДЬЯК, ШЕЛІКОФ СТРІТ, 517. Переробний завод CFN №3023208, тому листами №17-02/02 від 17.02.2020, №24/02 від 24.02.2020 звертався до позивача про погодження іншого виробника товару.

Листом №78/6-502 від 04.03.2020 позивачем було погоджено заміну виробника (05.03.2020 отримано відповідачем).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 673 ЦК України, які кореспондуються з ч. 1-3 ст. 268 ГК продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису.

Відповідно до п.2.1. Договору якість товару, що поставляється Учасником повинна відповідати вимогам чинних нормативно правових актів та ДСТУ. Товар за якістю повінен відповідати одиниці товару, яка була подана до Замовника під час проведення процедури закупівлі. Пакування та маркування товару, що поставляється за даним договором, повинне відповідати діючим стандартам, технічним умовам та забезпечувати зберігання споживацьких властивостей Товару під час транспортування та зберігання.

Відповідно до п.5.6. Договору Замовник (одержувач) має право не приймати товар за кількістю та якістю, у разі встановлення не відповідності товару одиниці товару, яка була подана до Замовника під час проведення процедури закупівлі вимогам щодо якості та/або маркування та/або етикетування та/або фасування та/або стану упаковки Товару після проведення органолептичного дослідження представниками Замовниками, на строк достатній для встановлення відповідної якості товару. У разі, якщо сумніви щодо якості товару підтверджуються (експертним висновком, протоколом досліджень, актом, тощо), Замовник має право в односторонньому порядку відмовитися від Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до абз. 2 п. 11.7. Договору зміна умов чи доповнення до даного договору вступають в силу після письмового підтвердження Сторонами і є його невід`ємною частиною.

Також, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні сертифікат якості №10/2018 від 08.11.2018 та протокол випробовувань №21/1 від 18.01.2019, складеному ЦНДЛ та ЛАБОРАТОРІЇ ПРОМИСЛОВОЇ ТОКСИКОЛОГІЇ ЛЬВІВСЬКОГО НАЦІОНАЛЬНОГО МЕДИЧНОГО УНІВЕРСИТЕТУ імені Данила Галицького. які надавались 22.05.2019 постачальником разом з одиницею товару під час проведення процедури закупівлі.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

В той же час відповідач не заперечує щодо існування даних обставин справи.

Таким чином, 13.02.2020 Товар було поставлено з порушенням умов Договору щодо якості товару, оскільки не відповідав одиниці товару, яка була подана постачальником ТОВ «Ресурс Сервіс КМ» 22.05.2019 під час проведення процедур закупівлі, зокрема було поставлено товар іншого виробника, який був погоджений позивачем Листом №78/6-502 від 04.03.2020 (після поставки 13.02.2020).

Щодо нарахування штрафних санкцій.
Відповідно до ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.7.1 Договору за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за договором сторони несуть відповідальність передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексу України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та цим Договором.

Згідно з п. 7.3 Договору, за порушення строку поставки товару зазначеного у пункті 5.1 цього Договору Учасник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки Замовник Залишає за собою право на одностороннє розірвання цього Договору.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Господарський кодекс називає неустойку, штраф і пеню різновидами штрафних санкцій, але не визначає ні один із цих різновидів. Частина 3 ст. 549 ЦК України особливістю пені визнає те, що вона обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проте, не може бути підставою відмови у задоволенні вимоги про сплату неустойки те, що вона встановлена за кожен день прострочення іншого (а не тільки грошового) зобов`язання, що така неустойка не підпадає під визначення пені, яке наводиться в ч.3 ст.549 ЦК України. Коли обов`язок боржника сплатити грошову суму чи передати майно кредиторові у зв`язку з порушенням зобов`язання не підпадає під визначення штрафу чи пені, слід керуватися визначенням неустойки, що наводиться у ч. 1 ст. 549 ЦК України, оскільки штраф та пеня є різновидом неустойки, що не вичерпують всього змісту поняття неустойки.

За таких обставин, необхідно дійти висновку, що пенею може забезпечуватись не лише грошове зобов`язання. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України, постанова від 24.03.2009 р. у справі № 8/411/08).

Частиною 2 статті 231 ГК України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до ч.2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В даному випадку, з матеріалів справи вбачається, що позивач є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки.

Позивачем надано розрахунок пені:

За порушення строку поставки товару з 12.02.2020 по 10.03.2020 (28 днів) 0,1% вартості Товару в сумі 1 504 320, 00 грн. = 1 504, 32 грн. Ч 28 днів розмір пені становить 42 120, 96 грн.

Суд вважає неправильним розрахунок позивача розмірів пені по заявці б/н від 04.02.2020 за Договором, оскільки, позивачем при нарахуванні пені враховано дату фактичної поставки, що призвело до збільшення періоду прострочення на один день, відповідно і до збільшення розмірів пені на суму вартості одного дня прострочення.

Відповідно до частини 2 статті 251 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина 2 статті 252 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з частиною 1 статті 255 ЦК України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Відповідно до частини 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відтак, пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення платежу.

Із системного аналізу наведених приписів чинного законодавства вбачається, що день фактичної поставки товару не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені.

Розрахунок пені:

Вартість Товару (грн)Період прострочення Кількість днів простроченняРозмір пені за кожний день прострочення (грн)Сума пені за період прострочення
1 504 320, 0012.02.2020 09.03.2020271 504,3240 616,64
Таким чином, за перерахунком суду загальний розмірі пені становить 40 616,64 грн. та підлягає задоволенню.

Вимоги позивача щодо стягнення пені в розмірі 1 504,32 грн. не підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів відповідача суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на відповідача покладається судовий збір у розмірі 2 026, 96 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ст.ст. 79, 123, 129, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Сервіс КМ" (04074, м. Київ, вулиця Вишгородська, будинок 12, офіс 409, ідентифікаційний код 41955471) на користь військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) пеню в розмірі 40 616 (сорок тисяч шістсот шістнадцять) грн. 64 коп., та 2 026 (дві тисячі двадцять шість) грн. 96 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Мудрий