ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"03" серпня 2020 р.Справа № 922/1134/17 (922/2368/20)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Савченко А.А.

розглянувши матеріали

позовної заяви дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг", м. Харків
до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимум Фактор", м. Київ , 2) фізичної особи ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , 3) фізичної особи ОСОБА_2 , м. Київ
про визнання недійсними договорів та припинення права власності
ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області перебуває справа №922/1137/17 про визнання банкрутом дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг". Справу розглядає суддя Савченко А.А.

Постановою господарського суду Харківської області від 14.05.2018 дочірнє підприємство "Енвіжн-Холдинг" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Звонарьову Ю.В.

Позивач, дочірнє підприємство "Енвіжн-Холдинг" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Звонарьової Ю.В., звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів, товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимум Фактор", фізичної особи ОСОБА_1 , фізичної особи ОСОБА_2 , про: 1) визнання недійсним договору купівлі-продажу від 24.03.2017 нежитлових приміщень офісу-магазину, знаходяться за адресою: м. Одеса вул. Мала Арнаутська, буд. 84, укладеного між ТОВ "Оптимум Фактор" і ОСОБА_2, та припинення права власності ОСОБА_2. на зазначене нерухоме майно; 2) визнання недійсним договору купівлі-продажу від 24.03.2017 нерухомого майна - приміщення квартири НОМЕР_1, загальною площею 171,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між ТОВ "Оптимум Фактор" і ОСОБА_2., та припинення права власності ОСОБА_2. на вказане нерухоме майно; 3) визнання недійсним договору купівлі-продажу від 24.03.2017 нерухомого майна - майнового комплексу (літ. Б, В), загальною площею 3310,10 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, укладеного між ТОВ "Оптимум-Фактор" і ОСОБА_1 , та припинення права власності ОСОБА_1 на зазначене нерухоме майно; 4) визнання недійсним договору купівлі-продажу від 24.03.2017 нерухомого майна - нежилого приміщення (в літ. А), підвалу та першого поверху, загальною площею 1302,6 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_3, укладеного між ТОВ "Оптимум-Фактор" та ОСОБА_1 , та припинення права власності ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 8408,00 грн., сплачений за подання позовної заяви.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вищезазначені правочини, на думку позивача, укладені з порушенням норм чинного законодавства, через відсутність юридичних підстав набуття ТОВ "Оптимум Фактор" права вимоги за кредитним договором (№ 4779 від 27.02.2012, укладеним між ПАТ "Український інноваційний банк" та ПрАТ "Сітронікс інформаційні технології") та договорами іпотеки (укладеними 12.06.2015 та 27.02.2012 між публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" (ПАТ "Укрінбанк", іпотекодержатель) та дочірнім підприємством "Сітронікс інформаційні технології" (яке наразі є дочірнім підприємством "Енвіжн-Холдинг"), що є правонаступником всіх прав та обов`язків ДП "КМ Інвестиції Україна", (іпотекодавець), яке виступило майновим поручителем за зобов`язаннями приватного акціонерного товариства "Сітронікс інформаційні технології" (правонаступником якого є АТ "Енвіжн-Україна"), посвідченими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстрованими в реєстрі), так як відступлення цих прав відбулося від ПАТ "Укрінком" (ПАТ "Українська інноваційна компанія"), що в свою чергу, як зазначає позивач, не набуло цих прав банку - ПАТ "Український інноваційний банк", оскільки, ПАТ "Український інноваційний банк" не було припинено чи змінено у встановленому законом порядку на ПАТ "Укрінком".

Розглянувши вищезазначену позовну заяву (вх. № 2368/20 від 28.07.2020) та надані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України, виходячи з наступного.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.04.2017 порушено провадження у справі про банкрутство дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Звонарьову Ю.В.

Постановою господарського суду Харківської області від 14.05.2018 дочірнє підприємство "Енвіжн-Холдинг" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Звонарьову Ю.В.

Станом на момент звернення позивача з позовною заявою (вх. № 2368/20 від 28.07.2020) ДП "Енвіжн-Холдинг" перебуває на стадії ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно з ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Пунктом 8 частини 1 статті 20 ГПК України передбачено, що до юрисдикції господарських судів відносяться, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Частиною дев`ятою статті 30 ГПК України (виключна підсудність справ) передбачено, що справи передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

При цьому, зазначені норми кореспондуються з положеннями частини другої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, яка передбачає, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує, зокрема, всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори щодо інших вимог до боржника.

Вказана норма права передбачає концентрацію спорів про витребування майна банкрута у добросовісного набувача або з чужого незаконного володіння (віндикаційні позови) в межах справи про банкрутство, що забезпечує реалізацію контролю суду в провадженні якого перебуває справа про банкрутство за діяльністю боржника.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.04.2018 у справі № 925/1874/13, від 03.10.2018 у справі № 906/1765/15 та враховується судом при прийнятті судового рішення.

З аналізу норм Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема частини другої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, не вбачається можливим розгляд у межах справи про банкрутство усіх без виключення спорів за участю боржника чи вимог за заявами боржника до третіх осіб та не передбачено можливості звернення боржника (ліквідатора) в межах провадження у справі про його банкрутство з вимогами про відновлення становища, яке існувало до порушення справи про банкрутство.

До того ж суд зазначає, що в контексті вищевказаних норм вимога, яка пред`являється до боржника під час провадження у справі про його банкрутство, має бути майновою або стосовно недійсності укладеного правочину боржником у цій справі про банкрутство.

Звідси метою об`єднання в одне провадження процедури банкрутства боржника та майнових вимог до нього є забезпечення майнових прав конкурсних кредиторів, правильність розгляду окремих майнових вимог.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 907/574/16, в якій, окрім іншого, суд дійшов висновку про те, що немайнові вимоги про відновлення становища, яке існувало до порушення провадження, повинні розглядатися в позовному провадженні.

Судом встановлено, що позовні вимоги ДП "Енвіжн-Холдинг" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Звонарьової Ю.В. передбачають визнання недійсними правочинів від 24.03.2017, укладених до порушення провадження у справі про банкрутство ДП "Енвіжн-Холдинг" не боржником, а ТОВ "Оптимум Фактор" з фізичними особами - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а також вимоги щодо припинення права власності зазначених фізичних осіб на спірне майно.

З огляду на викладене, суд зазначає, що даний спір не є майновим, а позовні вимоги за своїм змістом фактично направлені на відновлення становища, яке існувало до порушення провадження у справі про банкрутство ДП "Енвіжн-Холдинг", отже, у суду відсутні підстави для розгляду спору за позовом ДП "Енвіжн-Холдинг" до ТОВ "Оптимум Фактор", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у межах справи № 922/1134/17 про банкрутство ДП "Енвіжн-Холдинг".

Крім того, враховуючи, що позивач звернувся до господарського суду з позовними вимогами про визнання недійсними договорів, укладених між ТОВ "Оптимум Фактор" та фізичними особами - ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , а також про припинення права власності зазначених фізичних осіб на спірне майно, суд зазначає, що такий спір за своїм характером є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі № 922/2368/20 за позовом дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг" до товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимум Фактор", фізичної особи ОСОБА_1 , фізичної особи ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів та припинення права власності.

Керуючись ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. ст. 20, 233-235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі № 922/2368/20 за позовом дочірнього підприємства "Енвіжн-Холдинг" до товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимум Фактор", фізичної особи ОСОБА_1 , фізичної особи ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів та припинення права власності.

Повернути позовну заяву та додані до неї документи на 76 арк., у тому числі дублікат квитанції № 0.0..1 від 13.04.2020 про сплату судового збору в розмірі 2816,00 грн., дублікат квитанції № 0.0..1 від 13.04.2020 про сплату судового збору в розмірі 14000,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги в строки, передбачені ст. 256 ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 03 серпня 2020 року.

Суддя А.А. Савченко