РІШЕННЯ

Іменем України

29 липня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/280/20

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Книш Н.Ю.

за участю секретаря судового засідання Солончева О.П.

розглянуто у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу №927/280/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ ЦЕНТР»,

вул. Роменська, 1, м. Бахмач, Чернігівська обл. 16500

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙ СІ ДЖИ УКРАЇНА»,

вул. Чернігівська, буд. 54, с. Петрушин, Чернігівський район, Чернігівська

обл., 15521

про стягнення 4 449 563 грн 90 коп.

За участю представників учасників справи:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

У судовому засіданні була підписана вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 21.04.2020, після усунення позивачем недоліків, вказаних в ухвалі про залишення без руху від 07.04.2020, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ ЦЕНТР» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙ СІ ДЖИ Україна» про стягнення 4 449 563,90 грн, а саме: 3 200 093,38 грн заборгованості, 406 186,91 грн пені, 43 260,26 грн 3% річних, 800 023,35 грн штрафу. Підготовче засідання призначено на 20.05.2020.

Уповноважені представники позивача та відповідача в підготовче засідання не прибули.

Позивач та відповідач належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення №404 та №390 відповідно.

18.05.2020 від позивача надійшла заява №87 від 15.05.2020 про проведення підготовчого судового засідання без його участі. В поданій заяві позивач повідомляє, що на день звернення з даною заявою відповідачем не було здійснено оплати заборгованості, що є предметом спору; відзиву, будь-яких інших письмових заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі.

Заява позивача №87 від 15.05.2020 про проведення підготовчого судового засідання без його участі задоволена судом, зважаючи на те, що участь у судовому засіданні є правом сторони, а явка уповноважених представників учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась.

18.05.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшов електронний лист з клопотанням №18/05/20-01 від 18.05.2020 про відкладення розгляду справи. В поданому клопотанні відповідач, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», якою з 12.03.2020 по 22.05.2020 введено карантин, скасовані регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньообласному і міжобласному сполученні, просить суд відкласти розгляд позовної заяви на іншу більш пізнішу дату, оскільки не має змоги прибути та прийняти участь у судовому засіданні 20.05.2020.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 20.05.2020 відкладено підготовче засідання на 10.06.2020, а відповідне клопотання відповідача задоволено.

У підготовче засідання 10.06.2020 уповноважені представники сторін не прибули.

Позивач та відповідач належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень №870, 888, відповідно.

09.06.2020 на адресу суду від позивача надійшла заява №99 від 05.06.2020 про проведення підготовчого засідання без участі позивача. В поданому клопотанні позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить підготовче засідання призначене на 10.06.2020 проводити за наявними матеріалами у справі без участі позивача.

09.06.2020 на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання №09/06/20-02 від 09.06.2020, за підписом адвоката Цецик І.М., про встановлення строку для надання відзиву та відкладення розгляду справи. Судом з`ясовано, що електронний лист із клопотанням відповідача №09/06/20-02 від 09.06.2020 містить ЕЦП, про що є відмітка відділу документального забезпечення суду (канцелярії), а отже підлягає розгляду судом.

В обґрунтування поданого клопотання представник відповідача зазначає, що 27.05.2020 ТОВ «ЕЙ СІ ДЖИ Україна» укладено договір про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням «Віртус». Представник відповідача має намір після ознайомлення з матеріалами справи сформувати позицію щодо позовних вимог та подати відзив. При цьому, у зв`язку із запровадженням на території України із 11.03.2020 року карантину та забороною пасажирських перевезень автомобільним та залізничним транспортом (крім перевезення легковими автомобілями), представник ТОВ «Ей Сі Джи Україна» адвокат Цецик І.М. не має можливості прибути в судове засідання та прийняти у ньому участь.

У підготовчому засіданні 10.06.2020 судом задоволено заяву позивача про розгляд справи без участі його представника з огляду на те, що участь у судовому засіданні є правом сторони, а явка уповноважених представників учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Розглянувши у підготовчому засіданні клопотання відповідача, враховуючи, що в ухвалі про відкриття провадження у справі було встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а також приймаючи до уваги обставини, викладені в ухвалі від 10.06.2020, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявленого відповідачем клопотання №09/06/20-02 від 09.06.2020 частково, при цьому суд дійшов висновку, що останній не позбавлений права надати суду відзив у строк до 23.06.2020.

За таких обставин, з метою реалізації права відповідача подати відзив у строк до 23.06.2020 та права позивача надати суду відповідь на відзив, а також для дотримання принципу змагальності сторін, повного і всебічного встановлення всіх обставин справи Господарський суд Чернігівської області ухвалою від 10.06.2020 відклав підготовче засідання на 24.06.2020. Крім того, даною ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 22.07.2020.

У підготовче засідання 24.06.2020 уповноважені представники позивача та відповідача не прибули, явка уповноважених представників сторін не визнавалася судом обов`язковою.

Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №531.

23.06.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшов електронний лист №23/06/20-01 від 23.06.2020. До вказаного листа відповідачем додано клопотання про відкладення розгляду справи, клопотання про зменшення розміру штрафу та клопотання про відстрочення виконання рішення.

В обґрунтування клопотання №23/06/20-02 від 23.06.2020 про відстрочення виконання судового рішення до 30.09.2020 відповідач посилається на те, що ТОВ «Ей Сі Джи Україна» має невиконані грошові зобов`язання перед рядом кредиторів, про що свідчать відомості з процесуальних документів у справах № 927/111/20, №927/355/20, №927/134/20, №911/539/20, №927/135/20, №927/94/20, які містяться у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Відповідач вказує, що виписки з наявних банківських рахунків свідчать про відсутність обігових коштів, а також стверджує, що фінансове становище ТОВ «Ей Сі Джи Україна» суттєво погіршилось, і підприємство на даний час перебуває у скрутному стані, а тому не зможе сплатити суму боргу. Однак враховуючи те, що ТОВ «Ей Сі Джи Україна» є сільськогосподарським товаровиробником, та має на даний час у власності біологічний актив - посіви с/г культур, то матиме змогу виконати зобов`язання перед кредитором після збору та реалізації врожаю.

У поданому клопотанні №23/06/20-03 від 23.06.2020 відповідач просить зменшити при винесенні судового рішення у справі №927/280/20, розмір штрафу з 800 023,35 грн до 80 002,33 грн.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що сума основного зобов`язання відповідно до позовної заяви становить 3 200 093,38 грн, а сума штрафу 800 023,35 грн, що становить 1/5 від розміру основного зобов`язання, що свідчить що штрафні санкції надмірно великі порівняно із сумою боргу та збитками кредитора.

У поданому відповідачем клопотанні №23/06/20-01 від 23.06.2020 про відкладення розгляду справи, останній просить суд для проведення між сторонами переговорів щодо укладення мирової угоди та у зв`язку з продовженням до 31 липня 2020 на всій території України дію карантину, відкласти розгляд позовної заяви ТОВ «СТРОЙ ЦЕНТР» про стягнення з ТОВ «Ей Сі Джи Україна» 4 449 563,90 грн, у справі № 927/280/20 на іншу, більш пізнішу дату, але не раніше чим дата, до якої положеннями пункту 2 ч.2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 року № 500 продовжено дію карантинних заходів, тобто не раніше 31.07.2020.

З аналізу змісту клопотання відповідача №23/06/20-01 від 23.06.2020, Господарський суд Чернігівської області доходить висновку, про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання.

Розглянувши клопотання відповідача №23/06/20-01 від 23.06.2020 про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення.

З метою дотримання принципу змагальності сторін, зважаючи на необхідність з`ясування позиції позивача, щодо поданого відповідачем клопотання про відстрочення виконання рішення суду до 30.09.2020 та щодо зменшення розміру штрафних санкцій, а також щодо можливості укладення мирової угоди, суд дійшов висновку про відкладення підготовчого засідання на 08.07.2020.

Ухвала суду від 24.06.2020 направлена сторонам електронною поштою.

07.07.2020 на електронну адресу суду від позивача надійшли заперечення №112 від 07.07.2020, які 08.07.2020 подані у письмовому вигляді через відділ документального забезпечення суду (канцелярія). У поданих запереченнях позивач просить відмовити відповідачу у задоволенні клопотання про відстрочення виконання судового рішення, у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафу, а також підготовче засідання призначене на 08.07.2020 проводити без участі представника позивача.

В обґрунтування поданих заперечень позивач зазначає, що звертаючись до господарського суду із клопотанням про відстрочення виконання рішення суду, відповідачем не надано жодного доказу в обґрунтування поданого клопотання, які б підтверджували скрутний фінансовий стан відповідача, не доведено наявності виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Крім того, в обґрунтування заперечень щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій позивач зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів про його майновий стан і фінансову неспроможність сплатити штрафні санкції. Позивач стверджує, що відповідач, не надав доказів вжиття заходів, направлених на погашення заборгованості перед позивачем або її відстрочення, розстрочення, а також інших заходів щодо запобігання виникненню збитків, нарахування додатково санкцій за інші періоди часу; не надав жодних документів, які б підтверджували відсутність в нього коштів на рахунках в банківських установах за весь період існування заборгованості, відсутність майна, за рахунок якого можливо б було виконати грошові зобов`язання перед позивачем, а складне фінансове становище не може бути винятковою обставиною, що ускладнює виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється відповідачем на власний ризик і не може бути безумовною підставою для зменшення розміру штрафних санкцій. Крім того, позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та зазначає, що пропозицій від відповідача про укладення мирової угоди позивачу не надходило.

08.07.2020 на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання №07/07/20-01 від 07.07.2020 про зменшення розміру штрафу. В поданому клопотанні відповідач просить зменшити при винесенні судового рішення у справі розмір штрафу з 800023,35 грн до 80002,33 грн і зменшити при винесенні судового рішення у справі розмір пені з 406186,91 грн до 40618,69 грн.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що заявлені до стягнення штрафні санкції є надмірно високі та не виконання зобов`язання зі сторони боржника не завдало збитків позивачу, так як останнім окрім штрафних санкцій заявлено і вимоги про стягнення пені та 3% річних, що покривають втрати від знецінення гривні та відсотки за користування грошовими коштами, а також те, що позивачем не надано доказів, що останньому завдано збитків чи це спричинило для нього будь-які негативні наслідки невиконання зобов`язань боржником. Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 08.07.2020 закрито підготовче провадження у справі №927/280/20 та призначено її до судового розгляду по суті на 20.07.2020. Ухвала направлена учасникам справи на електронну адресу.

10.07.2020 від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що прийматиме участь у справі №369/2484/20, яка 13.05.2020 призначена на ту ж дату, тобто 20.07.2020. У поданому клопотанні відповідач наполягає на здійсненні розгляду справи за його безпосередньої участі у судовому засіданні. Як встановлено судом поданий документ підписано електронно-цифровим підписом адвоката Цецик І.М.

20.07.2020 від позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання №122 від 17.07.2020 про розгляд справи без участі представника позивача. У поданому клопотанні позивач просить відмовити відповідачу у задоволенні клопотання №07/07/20-01 від 07.07.2020 про зменшення розміру штрафу з підстав наведених у клопотанні. Судом встановлено, що поданий документ підписано електронним цифровим підписом директора ТОВ «Строй Центр» Карутою Г.Г.

У судове засідання 20.07.2020 уповноважені представники позивача та відповідача не прибули.

Суд задовольнив клопотання позивача про проведення судового засідання без участі представника позивача, оскільки явка у судове засідання не визнавалася судом обов`язковою, а участь у судовому засіданні є правом сторони.

У судовому засіданні 20.07.2020 керуючись ст.216 Господарського процесуального кодексу України, суд, не виходячи до нарадчої кімнати, постановив оголосити перерву у судовому засіданні з розгляду справи по суті до 29.07.2020 та визнав явку учасників справи у судове засідання не обов`язковою. Ухвала повідомлення від 20.07.2020 направлена сторонам на електронну адресу.

27.07.2020 на електронну адресу суду та 29.07.2020 поштою від позивача надійшло клопотання №127 від 27.07.2020 про розгляд справи без участі представника позивача. В поданому клопотанні позивач повідомляє, що відповідачем не було здійснено оплати заборгованості, що є предметом даного спору, відзиву від відповідача не отримано, будь-яких пропозицій, інших письмових заяв, клопотань від відповідача не надходило. Позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

29.07.2020 від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання №29/07/20-01 від 29.07.2020 про відкладення розгляду справи та зобов`язання позивача надати у наступне судове засідання оригінали усіх документів, якими обґрунтовано позовні вимоги. У поданому клопотанні відповідач повідомляє, що у зв`язку з хворобою представник відповідача не має змоги з`явитися у засідання 29.07.2020, однак наполягає на відкладенні судового засідання, у зв`язку з необхідністю прийняття особистої участі у розгляді справи, огляді оригіналів документів та подання заперечень.

З огляду на зміст клопотань позивача від №127 від 27.07.2020 та відповідача №29/07/20-01 від 29.07.2020 суд доходить висновку, що сторони належним чином повідомленні про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду справи по суті 29.07.2020.

У судове засідання 29.07.2020 уповноважені представники позивача та відповідача не прибули.

У судовому засіданні суд задовольнив клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника .

Розглянувши клопотання відповідача №29/07/20-01 від 29.07.2020 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 2 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписами ч.ч.1, 2, 3, 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду; позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно з ч. 1 ст. 81 названого Кодексу учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до приписів ч.2 ст.207 Господарського процесуального кодексу України суд залишає без розгляду заяви та клопотання , які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Суд зазначає, що заявлення клопотання, в тому числі, про витребування доказів, не кореспондується з автоматичним обов`язком суду задовольнити таке клопотання.

Як вбачається з матеріалів справи 08.07.2020 закрито підготовче провадження у справі №927/280/20, призначено розгляд справи по суті на 20.07.2020.

Відповідачем, не дотримано вимог господарського процесуального законодавства щодо доказування поважності причин неможливості заявлення клопотання про витребування доказів під час підготовчого провадження.

З огляду на вищевикладене та приписи ст. 80, 81, 207 клопотання відповідача про витребування у позивача доказів для огляду суд залишає без розгляду.

Суд зазначає, що явка уповноважений представників сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалася.

Документального підтвердження хвороби представника відповідача до матеріалів клопотання №29/07/20-01 від 29.07.2020 не надано, а також не подано доказів щодо неможливості явки у судове засідання керівника товариства, як уповноваженого представника.

Окрім того, судом прийнято до уваги, що відповідач жодного разу не скористався своїм правом участі у судових засіданнях, а саме: 20.05.2020, 10.06.2020, 24.06.2020, 08.07.2020, 20.07.2020, 29.07.2020.

Відповідно до Указу Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами від 16.03.2020 № 215, від 25.03.2020 № 239, від 22.04.2020 № 291, від 20.05.2020 №392) з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу встановлено карантин з 12.03.2020 до 22.06.2020 на усій території України.

Змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 №343, п.п. 8 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 11.05.2020 дозволено діяльність адвокатів з урахуванням тимчасових рекомендацій, які спрямовані на запобігання ускладнення епідемічної ситуації внаслідок поширення COVID-19.

Змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392, пункти 2-13 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 4 травня 2020 р. № 343 і від 14 травня 2020 р. № 377, виключено.

Таким чином, 20.05.2020 дозволена робота всіх суб`єктів господарювання.

При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» Кабінет Міністрів України на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією запровадив послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, зокрема, з 22.05.2020 дозволив регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні за умови перевезення пасажирів у межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб; з 01.06.2020 - перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому) між регіонами в межах кількості місць для сидіння, передбачених технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб; міжобласні пасажирські перевезення автомобільним транспортом між регіонами в межах кількості місць для сидіння, передбаченої технічною характеристикою транспортного засобу або визначеної в реєстраційних документах на цей транспортний засіб.

Зазначені послаблення були запровадженні і на території Чернігівської області, на якій знаходяться відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ей Сі Джи Україна» (місцезнаходження: вул. Чернігівська, 54, с. Петрушин, Чернігівський район, Чернігівська обл.), відповідно до рішення обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій «Про послаблення протиепідемічних заходів щодо запобігання розповсюдженню короновірусної інфекції на території області» від 28.05.2020 протокол №20.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами (принципами) господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з п. 5 ч. 5 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004 Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Отже, за висновками суду, задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у черговий раз може призвести до затягування строків розгляду справи та, як наслідок, порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Приймаючи до уваги належне повідомлення позивача та відповідача про розгляд даної справи, а також приймаючи до уваги, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів, що є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами.

Виклад позицій учасників судового процесу

Стислий виклад позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки нафтопродуктів №79 від 27.02.2018 щодо оплати поставленого товару.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач відзив не надав, проти позовних вимог не заперечив.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 21.04.2020 попереджено відповідача про те, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що кореспондується із ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч. 2, 4 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Щодо наміру представника позивача, вказаному у клопотанні від 29.07.2020 вих. №29/07/20-01 про відкладення розгляду справи, подати заперечення.

Слід зазначити, що у ч.4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України встановлено, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких гуртуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідачем не подано відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин, тому в силу приписів ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України справа вирішується судом за наявними у ній матеріалами.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі, фактичні обставини справи.

До обставин, які є предметом доказування у справі належить: встановлення факту укладення між сторонами договору поставки нафтопродуктів №79 від 27.02.2018, виконання позивачем умов договору щодо поставки відповідачу нафтопродуктів, наявність правових підстав для виникнення грошових зобов`язань відповідача по суті спору, наявність факту невиконання відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки нафтопродуктів №79 від 27.02.2018, розмір заборгованості, наявність підстав для нарахування сум процентів річних пені та штрафу, наявність підстав для зменшення розмір штрафу, пені та підстав для відстрочки виконання рішення суду.

Висновок суду про обставини, які є предметом доказування у справі, та визнаються судом встановленими або спростованими з огляду на більшу вірогідність відповідних доказів.

27.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Строй Центр» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ей Сі Джи Україна» (покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів №79 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується у відповідності із замовленням передавати партіями у власність покупцю нафтопродукти, а покупець зобов`язується приймати нафтопродукти та своєчасно здійснювати їх оплату на умовах даного договору та додаткових угод до нього (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору істотними умовами цього договору є кількість, асортимент, ціна (вартість) та умови поставки Товару, які узгоджуються сторонами шляхом укладання (підписання) письмових додатків до цього договору по кожній окремій товарній поставці (товарній партії) продукції в рамках цього договору. Додатки (додаткові угоди) до цього договору становлять його невід`ємну частину з моменту підписання їх уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін.

Згідно з п. 3.1, 3.2 договору покупець зобов`язується оплатити товар згідно з умовами, визначеними в додаткових угодах до даного договору. В разі проведення поставки товару без підписання додаткової угоди (за усним/письмовим замовленням), надану партію товару покупець зобов`язаний провести розрахунок 100% передоплати. Оплата здійснюється на підставі виставленого постачальником рахунку, якщо інше не передбачено в додаткових угодах до цього договору. У випадку неотримання від постачальника рахунку оплата проводиться протягом 2 банківських днів по реквізитах, вказаних у договорі.

Відповідно до п. 6.4 договору у випадку порушення покупцем термінів здійснення взаєморозрахунків, передбачених п. 3.1 договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується на весь період прострочення по день проведення розрахунків відповідно до умов договору, без обмеження шестимісячним або іншим строком нарахування та стягнення пені, визначеного чинним законодавством України.

У випадку, якщо термін прострочення покупцем проведення взаєморозрахунків перевищує 15 календарних днів, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику штраф у розмірі 25% від суми заборгованості не пізніше 20 календарних днів після дати прострочення проведення таких розрахунків (п. 6.5 договору).

Згідно з п. 9.4 договору даний договір набирає чинності з моменту його укладення (тобто з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін) та діє протягом одного року, але в будь-якому разі до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

У п. 9.5 договору сторони погодили, якщо жодна із сторін в 30-ти денний термін до закінчення дії цього договору не заявить про намір його припинити або змінити, строк цього договору автоматично продовжується на той самий термін (строк) та на тих умовах, які були передбачені цим договором.

Письмових повідомлень сторін про припинення дії договору матеріали справи не містять, а отже договір є пролонгованим на той самий строк.

Доказів розірвання або визнання недійсним договору в судовому порядку матеріали справи також не містять.

27.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Строй Центр» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ей Сі Джи Україна»» (покупець) укладено додаткову угоду №1 до договору (далі - додаткова угода №1), відповідно до п. 1 якої постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець оплатити та прийняти нафтопродукти: паливо дизельне ДТ-З-К5 у кількості 10152,0 л, за ціною 19,59 грн за літр без ПДВ, на суму 198877,68 грн без ПДВ, бензин неетильований АИ-92-К5-Євро у кількості 9880,0 л, за ціною 20,84 грн за літр без ПДВ, на суму 205899,20 грн, а всього на загальну суму 485732,26 грн з ПДВ.

Згідно з п. 2-5 додаткової угоди пункт відвантаження: Склад Нафтобаза, м. Бахмач, вул. Роменська, 1 (п. 2); пункт розвантаження: с. Петрушин, Чернігівський район (п. 3), умови оплати: оплата до 30.10.2018 (п. 4); відвантаження: доставка автотранспортом постачальника 27.02.2018, 28.02.2018.

Позивач виставив відповідачу рахунок №Ц220 від 27.02.2018 на оплату палива дизельного ДТ-З-К5 у кількості 10152,0 л, за ціною 19,59 грн за літр без ПДВ, на суму 198877,68 грн без ПДВ, бензину неетильованого АИ-92-К5-Євро у кількості 9880,0 л, за ціною 20,84 грн за літр без ПДВ, на суму 205899,20 грн, а всього на загальну суму 485732,26 грн з ПДВ.

Відповідно до товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №000000216 від 27.02.2018, видаткової накладної №Ц235 від 27.02.2018 на суму 119326,61 грн, товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №000000217 від 27.02.2018, видаткової накладної №Ц236 від 27.02.2018 на суму 123539,52грн, товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №000000224 від 28.02.2018, видаткової накладної №Ц237 від 28.02.2018 на суму 119326,61 грн, товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №000000225 від 28.02.2018, видаткової накладної №Ц238 від 28.02.2018 на суму 123539,52 грн, та довіреності №18 від 27.02.2018 позивач поставив, а відповідач отримав паливо дизельне ДТ-З-К5 у кількості 10152,0 л, бензин неетильований АИ-92-К5-Євро у кількості 9880,0 л, на загальну суму 485732,26 грн з ПДВ.

13.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Строй Центр» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ей Сі Джи Україна»» (покупець) укладено додаткову угоду №2 до договору (далі - додаткова угода №2), відповідно до п. 1 якої постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець оплатити та прийняти нафтопродукти: бензин неетильований АИ-92-К5-Євро у кількості 12320,0 л, за ціною 18,93 грн за літр без ПДВ, на загальну суму 279861,12 грн з ПДВ.

Згідно з п. 2-5 додаткової угоди пункт відвантаження: Склад Нафтобаза, м. Бахмач, вул. Роменська, 1 (п. 2); пункт розвантаження: с. Петрушин, Чернігівський район (п. 3), умови оплати: оплата до 18.09.2019 (п. 4); відвантаження: доставка автотранспортом постачальника 12.09.2019.

Позивач виставив відповідачу рахунок №Ц1640 від 12.09.2019 на оплату бензину неетильованого АИ-92-К5-Євро у кількості 12320 л, за ціною 18,930 грн за літр без ПДВ, на загальну суму 279861,12 грн з ПДВ.

Відповідно до товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №000001547 від 12.09.2019, видаткової накладної №Ц1786 від 12.09.2019 на суму 279861,12 грн та довіреності №52 від 12.09.2019 позивач поставив, а відповідач отримав бензин неетильований АИ-92-К5-Євро у кількості 12320 л, на загальну суму 279861,12грн з ПДВ.

29.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Строй Центр» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ей Сі Джи Україна»» (покупець) укладено додаткову угоду №3 до договору (далі - додаткова угода №3), відповідно до п. 1 якої постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець оплатити та прийняти нафтопродукти: паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО у кількості 112200,0 л, за ціною 18,75 грн за літр без ПДВ, на загальну суму 2524500,00 грн з ПДВ.

Згідно з п. 2-5 додаткової угоди пункт відвантаження: Нафтобаза, м. Бахмач, вул. Роменська, 1, УНАС 1006067 (п. 2); пункт розвантаження: с. Петрушин, Чернігівський район, вул. Чернігівська, буд. 54 (п. 3), умови оплати: оплата до 26.12.2019 (п. 4); відвантаження: доставка автотранспортом постачальника 29.11.2019, 02.12.2019.

Позивач виставив відповідачу рахунок №Ц2385 від 29.11.2019 на оплату палива дизельного ДП-Л-Євро-ВО; 30/ООН1202 у кількості 112200 л, за ціною 18,750 грн за літр без ПДВ, на загальну суму 2524500,00 грн з ПДВ.

Відповідно до товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №000002302 від 29.11.2019, видаткової накладної №Ц2653 від 29.11.2019 на суму 841500,00грн, товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №000002303 від 29.11.2019, видаткової накладної №Ц2654 від 29.11.2019 на суму 841500,00 грн, товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №000002312 від 02.12.2019, видаткової накладної №Ц2683 від 02.12.2019 на суму 841500,00 грн та довіреності №57 від 29.11.2019 позивач поставив, а відповідач отримав паливо дизельне ДП-Л-Євро-ВО; 30/ООН1202 у кількості 112200, на загальну суму 2524500,00 грн з ПДВ.

За таких обставин позивач на виконання умов договору №79 від 27.02.2018 поставив відповідачу, а останній прийняв, нафтопродуктів на загальну суму 3 290 893грн.38коп.

Згідно з випискою АТ «Райффайзен Банк Аваль» з рахунку ТОВ «Строй Центр» та оборотно-сальдовою відомістю відповідач перерахував позивачу 09.12.2019 кошти у розмірі 90000,00 грн з призначенням платежу: «за паливо дизельне згідно рахунку №2385 від 29.11.2019».

Відповідачем не подано до суду доказів проведення оплати за отримані від позивача нафтопродукти по договору №79 від 27.02.2018.

Позивач 04.03.2020 звернувся до відповідача з претензією №50 від 03.03.2020, що підтверджується описом вкладення до цінного листа та накладною №816. У поданій претензії ТОВ «Строй Центр» просило протягом 7 днів сплатити заборгованість за поставлений товар 3200093,38 грн, пеню у розмірі 362644,65 грн та штраф у розмірі 800023,35 грн.

Претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Норми права, які суд застосував, та мотиви їх застосування

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до вимог статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

У відповідності до приписів статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею).

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Мотивована оцінка аргументів, наведеного учасниками справи.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписам ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Подані позивачем докази повністю підтверджують факт отримання відповідачем нафтопродуктів за договором №79 від 27.02.2018 на загальну суму 3290093,38грн.

Проте в порушення взятих на себе договірних зобов`язань відповідач за поставлений товар розрахувався частково 09.12.2019 в сумі 90000,00 грн, що підтверджується матеріалами справи, та не спростовується відповідачем.

Відповідач на час розгляду справи у суді доказів виконання зобов`язання щодо оплати поставлених нафтопродуктів не надав, твердження позивача відповідач не спростував.

За таких обставин заборгованість відповідача на час звернення позивача до суду за договором поставки нафтопродуктів №79 від 27.02.2018 становить 3 200 093,38 грн.

У наведеному розрахунку заборгованості з урахуванням черговості поставки та проведеної відповідачем часткової оплати з призначенням платежу, позивачем визначено, що заборгованість відповідача по першій поставці становить 485732,26грн за період з 31.10.2018 по 27.03.2020; заборгованість відповідача по другій поставці становить 279861,12грн за період з 19.09.2019 по 27.03.2020; заборгованість відповідача по третій поставці становить 2434500,00грн за період з 27.12.2019 по 27.03.2020, а всього 3200093,38грн.

З огляду на вище наведене, суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 3 200 093,38 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повній сумі.

Посилаючись на положення ст.625 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача 43260,26 грн 3% річних за період з 31.10.2018 по 27.03.2020.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прострочка виконання відповідачем своїх зобов`язань, суд доходить висновку, що позивачем правомірно нараховані 3% річних у сумі 43260,26 грн за прострочення оплати за поставлений товар за період з 31.10.2018 по 27.03.2020.

Позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення 406186,91 грн пені за прострочення оплати за поставлений товар за період з 31.10.2018 по 27.03.2020 та 800023,35 грн штрафу за прострочення оплати більше 15 календарних днів.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок пені враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прострочка виконання відповідачем своїх зобов`язань, суд доходить висновку, що позивачем правомірно нараховано 800023,35 грн штрафу та пені за період прострочки оплати з 31.10.2018 по 27.03.2020 у сумі 406186,91 грн , з огляду на домовленість сторін у п. 6.4 договору щодо нарахування пені за весь період прострочення по день проведення розрахунків без обмеження шестимісячним або іншим строком нарахування та стягнення пені визначеного чинним законодавством України.

Щодо клопотання відповідача №23/06/20-03 від 23.06.2020 та №07/07/20-1 від 07.07.2020 про зменшення штрафу з 80023,35грн до 80002,33грн та пені з 406186,91грн до 40618,69грн.

Згідно із статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частинами другою, третьою статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що у випадку якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Судом враховано висновки, викладені у рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 у справі № 7-рп/2013, в якому зазначено, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

З огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги ступінь виконання зобов`язання відповідачем з 31.10.2018 частково на суму 90000,00грн, заперечення позивача проти зменшення розміру штрафних нарахувань, відсутність виключних обставин у відповідача щодо надавали б права суду зменшити заявлений позивачем до стягнення штраф до суми 80002,33грн та пені - до суми 40618,69грн, враховуючи відсутність доказів понесення позивачем збитків в результаті дій відповідача з виконання умов договору та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд частково погоджується з доводами відповідача та доходить висновку про наявність підстав для реалізації права щодо зменшення розміру штрафу та пені на 10% кожного, зокрема, зменшити заявлений до стягнення з відповідача штраф на 10% на суму 80002,34грн, зменшити заявлену до стягнення з відповідача пеню на 10% на суму 40618,22 грн.

За таких обставин, клопотання відповідача №23/06/20-03 від 23.06.2020, №07/07/20-01 від 07.07.2020 про зменшення пені та штрафу підлягають задоволенню частково, а належна до стягнення з відповідача пеня становить 365568,22 грн за період з 31.10.2018 по 27.03.2020 та штраф у розмірі 720021,01 грн.

Щодо вимоги відповідача про відстрочення виконання рішення суду у справі №927/280/20 на строк до 30.09.2020, суд зазначає наступне.

Згідно до ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

У своїй заяві відповідач просить відстрочити виконання рішення до 30.09.2020 посилаючись на те, що ТОВ «Ей Сі Джи Україна» є сільськогосподарським товаровиробником, та має на даний час у власності біологічний актив - посіви с/г культур, то матиме змогу виконати зобов`язання перед кредитором після збору та реалізації врожаю, крім того має невиконані грошові зобов`язання перед рядом кредиторів, про що свідчать відомості з процесуальних документів.

Заперечуючи проти відстрочення виконання рішення суду, позивач зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу в обґрунтування поданого клопотання, які б підтверджували скрутний фінансовий стан відповідача, не доведено наявності виняткових обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою надання відстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання судового рішення, які заявник повинен довести суду відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін; за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права.

Враховуючи те, що існування заборгованості відповідача з 31.10.2018 за отримані від позивача нафтопродукти підтверджене матеріалами справи та висновком суду про задоволення позовних вимог ТОВ «ЕЙ СІ ДЖИ УКРАЇНА», що надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції, то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів, недодержання своїх обов`язків контрагентами боржника. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення. Водночас, оскільки пункт 1 статті 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Враховуючи вищезазначені судом обставини у сукупності, в тому числі недоведеність відповідачем належними та допустимими доказами у справі факту неможливості виконання рішення суду, а саме не наведено та не підтверджено доказами наявності виключних обставин, які об`єктивно свідчать про неможливість виконання рішення на даний час, беручи до уваги норми законодавства, які врегульовують та тлумачать вказані правовідносини, оцінивши подані сторонами пояснення та заперечення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання №23/06/20-02 від 23.06.2020 заяви відповідача про відстрочення виконання рішення слід відмовити повністю.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи викладене вище, Господарський суд Чернігівської області вважає, що ним наведені обґрунтування на всі доречні і вагомі доводи, викладені сторонами у заявах по суті справи.

Судові витрати

Відповідно до ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, судовий збір в разі зменшення судом розміру пені та штрафу покладається на відповідача без врахування зменшення такого розміру.

За таких обставин, судовий збір у розмірі 66743,46 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 123, 129, 165-167, 232, 233, 236-241, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ ЦЕНТР» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙ СІ ДЖИ УКРАЇНА» про стягнення 4 449 563 грн 90 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙ СІ ДЖИ УКРАЇНА» (вул. Чернігівська, буд. 54, с. Петрушин, Чернігівський район, Чернігівська обл., ідентифікаційний номер 39726228) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТРОЙ ЦЕНТР» (вул. Роменська, 1, м. Бахмач, Чернігівська обл., ідентифікаційний код 35823120) 3 200 093грн 38 коп. боргу, 365568 грн 22 коп. пені, 43 260 грн 26 коп. 3% річних, 720021грн 01 коп. штрафу, 66743 грн 46 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. В стягненні 40618 грн 22 коп. та 80002 грн 34 коп. штрафу відмовити.

5. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕЙ СІ ДЖИ УКРАЇНА» в задоволенні клопотання від 23.06.2020 № 23/06/20-02 про відстрочення виконання судового рішення у справі №927/280/20 до 30.09.2020.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням приписів п. 4 розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України та підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 07.08.2020.

Суддя Н.Ю.Книш