ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

04 серпня 2020 року м.Тернопіль Справа № 921/12/20
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянув справу

за позовом: Заступника керівника Кременецької місцевої прокуратури, м.Кременець Тернопільської області, в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, м.Тернопіль

до відповідача-1: Державного навчального закладу «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою», м.Збараж Тернопільської області

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний край», с.Постолівка Гусятинського району Тернопільської області

про визнання недійсним договору про надання послуг та додаткових угод до нього, зобов`язання вчинити дії,

за участю представників:

прокуратури: Ємець Д.В., прокурор відділу, посвідчення №044866 від 16.11.2016;

позивача: не з`явився;

відповідача-1: не з`явився;

відповідача-2: Саламандра Г.М., адвокат, ордер №044740 серії ТР від 18.02.2020.

В порядку ст.ст.8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Короткий зміст позовних вимог.

Заступник керівника Кременецької місцевої прокуратури, м.Кременець Тернопільської області, звернувся 28.12.2019 (згідно накладної на поштове відправлення та відтиску календарного штемпеля 2-го відділення поштового зв`язку м.Збараж Тернопільської області на поштовому конверті відправлення №809) до Господарського суду Тернопільської області з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, м.Тернопіль, до відповідачів - Державного навчального закладу «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою», м.Збараж Тернопільської області та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний край», с.Постолівка Гусятинського району Тернопільської області, про визнання недійсними договору без номеру від 01.02.2018 про надання послуг у рослинництві та додаткових угод від 01.04.2018 та 01.12.2018, укладених між відповідачами у справі; про зобов`язання ТОВ «Аграрний край» звільнити земельну ділянку, площею 73,0459га за кадастровим номером :01:001:0961, що знаходиться на території Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області.

Як стверджує прокурор, договір від 01.02.2018 за своєю правовою природою не є договором про надання послуг, а прихованим договором оренди землі, за яким навчальний заклад фактично передав в користування третій особі земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні ДНЗ; навчальний заклад не доручав ТОВ «Аграрний край» виконувати роботи у рослинництві на спірній земельній ділянці, не оплачував послуги товариству; ТОВ «Аграрний край» не надавало ДНЗ «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» жодних послуг у рослинництві, а натомість здійснювало господарську діяльність на землі, наданій для освітніх цілей, отримувало вигоду у вигляді виробленої сільгосппродукції, на яку навчальний заклад жодних прав не має, сплачуючи ДНЗ благодійну допомогу. Звертає увагу, що сторони не виконували й умови додаткових угод, укладених до договору, згідно яких вирощування сільськогосподарської продукції повинен здійснювати навчальний заклад, а не ТОВ «Аграрний край».

В обґрунтування підстав звернення позовом в інтересах держави прокуратурою зазначено, що Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області як державним органом, на який покладено функції по здійсненню державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог земельного законодавства, використанням і охороною земель усіх категорій та форм власності, у тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах, тривалий час не вживаються заходи щодо усунення порушень земельного законодавства (відповіді Управління №10-19-0.181-101/90-19 від 28.02.2019, №10-19-0.182-120/90-19 від 11.03.2019, №10-19-0.182-557/90-19 від 18.11.2019), незважаючи про інформування прокуратурою Управління про наявність спірного правочину.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі з підстав, наведених у позові, заяві про усунення недоліків позовної заяви №21.31/1-6-19 від 22.01.2020 (вх.№523 від 22.01.2020), письмових поясненнях №21.31/1-707ВИХ-20від 06.02.2020 (вх.№954 від 10.02.2020), №05/2-173вих-20 від 03.07.2020 (вх.№4255 від 03.07.2020) з посиланням на долучені до справи докази.

Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області в поясненнях №9-19-0.92-864/2-20 від 06.02.2020 зазначено, що заходи державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель щодо спірної земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0961, площею 73,0459га, у 2018-2019 роках не проводились, відповідно, Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства не складався. Виконання відповідачами зобов`язань за договором від 01.02.2018 про надання послуг у рослинництві та додатковими угодами від 01.04.2018 та 01.12.2018 Управлінням не досліджувалося.

Заперечення відповідачів.

Державний навчальний заклад «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» згідно поданого 18.02.2020 відзиву на позов №38 від 13.02.2020 (вх.№1196) позовні вимоги визнав. Втім, у поясненнях №93 від 08.04.2020 зазначив, що спірний договір не має ознак, притаманних відносинам у сфері оренди землі, оскільки такий не містить умов щодо передачі земельної ділянки за плату, як це передбачає типовий договір оренди землі. Окрім того, просив суд не брати до уваги протокол огляду місця події від 13.03.2020, складений заступником начальник СВ Збаразького ВП ПВП ГУНП в Тернопільській області, оскільки огляд здійснювався за участю не уповноваженої навчальним закладом особи.

ТОВ «Аграрний край» у поданому відзиві на позов без номеру від 15.02.2020 (вх.№1226 від 19.02.2020), доповненнях до відзиву без номеру від 12.03.2020 (вх.№1964 від 19.03.2020) та його уповноважений представник в судових засіданнях позовні вимоги заперечив. Вважає, що прокурором при зверненні з даним позовом не обґрунтовано в чому полягає порушення інтересів держави у спірному випадку; не доведено необхідності їх захисту органами прокуратури; не наведено, яким чином укладений договір про надання послуг суперечить вимогам закону, або не спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені його умовам та в чому полягає суперечність його умов інтересам держави та суспільства. Також, товариством зазначено про невірне визначення прокурором органу, уповноваженого державою здійснювати контролюючі функції у спірних правовідносинах, адже у Держгеокадастру відсутні повноваження на звернення до суду з позовом про визнання недійсними угод. Стверджує, що послуги за спірним договором не надавалися товариством, такі послуги навчальним закладом не оплачувалися, оскільки акти виконаних робіт не підписувалися, а благодійна допомога також не надавалася. Державний навчальний заклад «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» не є власником спірної земельної ділянки, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №213453914 від 22.06.2020, відтак між сторонами не міг укладатися договір оренди землі. Також, представник товариства зазначив, що 10.01.2020 відповідачами у даній справі було укладено угоду, якою спірний договір про надання послуг розірвано; навчальним закладом 05.05.2020 укладено з ФГ «ЗЕМЛЯ» договір про надання послуг у рослинництві у рослинництві. Угоду від 10.01.2020 товариство не мало можливості надати суду в межах підготовчого провадження, оскільки така вилучена податковим органом під час документальної перевірки господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового законодавства (клопотання без номеру від 07.07.2020 за вх.№4328 від 07.07.2020).

10.07.2020 ТОВ «Аграрний край» подано клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№4446) до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 щодо виключної правової проблеми у питаннях здійснення представництва інтересів держави в суді прокурором. Оскільки представник відповдіача-2 в судовому засіданні 04.08.2020 дане клопотання просив залишити без розгляду, у зв`язку з цим клопотання судом не розглядалося. Відповідно, з цієї підстави судом не надавалася оцінка запереченням прокуратури №05/2-188вих-20 від 13.07.2020 щодо зупинення провадження у справі.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою суду від 08.01.2020 позовну заяву №21.31/1-6-19 від 27.12.2019 (вх.№12 від 02.01.2019) залишено без руху з встановленням строку на усунення недоліків позовної заяви та визначено спосіб їх усунення.

Ухвалою суду від 27.01.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 18.02.2020, котре неодноразово відкладалося, востаннє на 07.04.2020. Ухвалою суду від 17.03.2020 підготовче провадження продовжено на 30 днів.

Оскільки постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України з 12.03.2020 введено карантин та, враховуючи лист Ради суддів України №9рс-186/20 від 16.03.2020, яким рекомендовано встановити особливий режим роботи судів України на карантинний період, з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, ухвалою суду від 30.03.2020 розгляд справи відкладено. У зв`язку з послабленням карантинних заходів (введення адаптивного карантину) згідно ухвали суду від 24.04.2020 підготовче засідання призначено на 12.05.2020, котре у зв`язку з неявкою представників позивача та відповідача-1 було відкладено на 02.06.2020, про що повідомлено учасників справи.

Ухвалою суду від 02.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 23.06.2020, з подальшим відкладенням на 07.07.2020, 10.07.2020 та оголошенням перерви до 04.08.2020.

В судовому засіданні учасники спору підтримали доводи та заперечення, наведені ними в ході розгляду спору.

Уповноважений представник Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив; щодо судового розгляду спору повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення 2-го відділення поштового зв`язку м.Тернопіль №739 від 13.07.2020 про вручення ухвали суду від 10.07.2020.

Представник Державного навчального закладу «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» у судове засідання не з`явився. Водночас, у відзиві на позов №38 від 13.02.2020 (вх.№1196від 18.02.2020) та поясненнях №93 від 08.04.2020 (вх.№2516 від 10.04.2020) просив розгляд справи здійснювати без його участі.

Враховуючи достатність часу, наданого для підготовки до судового засідання та надання можливості сторонам в рівній мірі представити документи, які мають значення для вирішення спору, зважаючи на належне повідомлення учасників про розгляд справи, наявність клопотання відповідача-1 про розгляд справи без його участі, застосовуючи принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, що закріплені в п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, ст.42 та ст.46 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Після виходу з нарадчої кімнати в судовому засіданні 04.08.2020 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Відповідно до Статуту, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України №789 від 23.07.2015 та зареєстрованого державним реєстратором Реєстраційної служби Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області 28.07.2015 за реєстраційним №0001069 (а.с.47-69, том 1), наказів Міністерства освіти і науки України №382 від 31.03.2015, № 847 від 18.07.2014, Витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 05.12.2019 (а.с.70-80, том 1), № від 09.01.2020 (а.с.128-132, том 1) Державний навчальний заклад «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» є державним навчальним закладом з статусом юридичної особи, є правонаступником прав та обов`язків реорганізованих училищ, а саме: Середнього професійно-технічного училища №25 Тернопільського облуправління профтехосвіти, Професійно-технічного училища №25 м.Збараж, Державного навчального закладу «Збаразьке професійно-технічне училище».

Державний навчальний заклад «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» є підпорядкованим Міністерству освіти і науки України, яке здійснює його управління, є державним професійно-технічним (професійним) навчальним закладом третього атестаційного рівня, що забезпечує реалізацію права громадян на здобуття професійно-технічної та повної загальної середньої освіти. Міністерство освіти і науки України здійснює контроль дотримання вимог Статуту та приймає відповідні рішення в разі їх порушення. З метою сприяння розвитку навчально-матеріальної та спеціально-побутової бази, забезпечення професійно-практичної підготовки, вирішення соціальних та інших питань працівників, військовослужбовців, учнів, курсантів, слухачів, Коледж може укладати угоди із підприємствами, установами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання різних форм власності (п.п.1.1, 1.7, 2.2, 2.6, 6.1 Статуту). Згідно п.п.7.1-7.4 Статуту функціонування Коледжу забезпечується бюджетним фінансуванням та додатковими джерелами фінансування.

Для забезпечення підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації робітничих кадрів та молодших спеціалістів Коледж має відповідну навчальну матеріальну базу та земельні ділянки відповідно до паспортів, технічної документації, актів права власності. Усі об`єкти права власності Коледжу (навчально-виробничі, побутові, культурно-освітні, спортивні будівлі та споруди, комунікації, обладнання, засоби навчання, транспортні засоби та інше майно) належать до державної форми власності, котрі закріплені за Коледжем на праві оперативного управління Міністерством освіти і науки України, яке одночасно виконує функції управління майном, контроль за ефективністю його використання і збереження, а Коледж несе відповідальність перед Міністерством освіти і науки України за збереження та використання за призначенням закріпленого за ним майна (п.п.7.9-7.11 Статуту).

Згідно Державного акту на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення Збаразької районної ради народних депутатів №50 від 29.03.1991 та Тернопільського ОВК від 11.02.1957 Збаразькому СПТУ-25 надано у постійне користування 154,2га землі в межах згідно із планом землекористування для ведення підсобного господарства (що складається з 4-х масивів), про що у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею вчинено запис за №137 (а.с.37-42, том 1). Даний Державний акт на землю є чинним.

На підставі рішення Чернихівської сільської ради Збаразького району Тернопільської області №5-1/2016від 27.12.2016 «Про припинення повноважень Старозбаразької сільської ради» припинено Старозбаразьку сільську раду як юридичну особу у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання до Чернихівсько сільської ради, яку визнано правонаступником активів, пасивів, всіх майнових прав та обов`язків реорганізованої Старозбаразької сільської ради (ідентифікаційний код 02132036).

Дані обставини були досліджені та встановлені судом при розгляді іншої господарської справи № 921/226/19 за позовом заступника керівника Кременецької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, до Державного навчального закладу «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» та Селянського (фермерського) господарства «Колосок», с.Чернихівці Збаразького району Тернопільської області, про визнання недійсними договору без номеру від 11.01.2018 про надання послуг у рослинництві та додаткових угод від 11.01.2018, 02.01.2019; зобов`язання звільнити земельну ділянку, площею 33,0073га за кадастровим №:01:001:0120, а тому в силу положень частини 4 ст. 75 ГПК України не потребують доведенню заново.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №215309256 від 07.07.2020, №213453914 від 22.06.2020, та це не заперечується учасниками справи, державну реєстрацію права постійного землекористування, зокрема на земельну ділянку, площею 73,0459га за кадастровим номером :01:001:0961, Державним навчальним закладом «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» на даний час не здійснено.

Водночас, зважаючи на ту обставину, що матеріали справи не містять доказів оскарження чи скасування Державного акту, виданого Збаразькому СПТУ-25, правонаступником прав та обов`язків якого на даний час є відповідач-1 у справі, суд визнає збереження права постійного користування, в тому числі спірною земельною ділянкою, площею 73,0459га за навчальним закладом правомірним, зважаючи на положення Земельного кодексу України, Рішення Конституційного Суду України від 22.09.05 у справі №5-рп/2005, п.2.7 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від17.05.2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин".

Також, у пункті 7.27 постанови від 05 листопада 2019 року у справі №906/392/18 (провадження №12-57гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених у статті 141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним.

Відтак, наявні у справі матеріали достовірно підтверджують право постійного землекористування ДНЗ «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» на земельну ділянку, площею 73,0459га за кадастровим номером :01:001:0961.

Згідно даних Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-019 від 12.11.2019 (а.с.34-36, том 1) в лютому 2018 року виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку, площею 73,0459га за кадастровим №:01:001:0961, що розташована на території Черниховецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області, яка відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної форми власності і надана у користування відповідачу-1 для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства. Земельну ділянку зареєстровано в ДЗК 12.03.2018 Відділом у Збаразькому районі Головного управління Держгеокадатсру у Тернопільській області.

01 лютого 2018 року між Державним навчальним закладом «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» як Замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрний край» як Виконавцем, укладено договір без номеру про надання послуг у рослинництві (далі - договір), відповідно до умов якого Замовник доручив, а Виконавець прийняв на себе обов`язки по виконанню робіт у рослинництві (надання послуг) на земельній ділянці, площею 73га, розташованій на території Старозбаразької сільської ради Збаразького району Тернопільської області для сільськогосподарських робіт по вирощуванню культур, фактичне виконання яких та їх вартість підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг, які Виконавець передає Замовнику для підписання протягом 5 днів після надання послуг (п.п.1.1, 2.1, 3.1, 3.2 договору).

Згідно п.п.2.2, 2.3 договору, Замовник здійснює оплату за надані послуги у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 10 календарних днів з дня підписання акту приймання-здачі наданих послуг або шляхом продажу (товарообміну) сільськогосподарської продукції.

У п.5.1 договору встановлено, що усі зміни та доповнення до даного договору укладаються лише у письмовій формі і набирають чинності з моменту підписання їх обома сторонами.

Договір вступає в законну силу з моменту його підписання обома Сторонами і діє до 31.12.2025 (п.5.3 договору).

01.04.2018 сторонами підписано додаткову угоду без номеру до договору про надання послуг у рослинництві від 01.02.2018, згідно п.1.1 якої сторонами узгоджено виробничу програму та структуру посівних площ на 2018 рік, передбачивши вирощування сої на ділянці, площею 73га, прогнозованою урожайністю 88тонн з встановленням терміну збору урожаю - жовтень 2018 року. Виконавець для реалізації означеної виробничої програми зобов`язався надати власну сільськогосподарську техніку та необхідні для вирощування сільськогосподарські культури (п.1.2 додаткової угоди). Пунктом 2 додаткової угоди узгоджено вартість послуг та визначено орієнтовну ціну однієї тонни товару - 13000грн/т, відповідно орієнтовна вартість товару визначена в сумі 1144000грн (п.2 додаткової угоди).

01.12.2018 сторонами укладено додаткову угоду до договору про надання послуг у рослинництві, згідно п.1.1 якого Замовник здійснює вирощування продукції на земельній ділянці, загальною площею 73га згідно із узгодженою сторонами виробничою програмою та структурою посівних площ на 2018-2019 роки, якою передбачено вирощування сої, прогнозованою урожайністю 124 тонни. Виконавець для реалізації означеної виробничої програми надає власну сільськогосподарську техніку та необхідні для вирощування сільськогосподарської культури (п.1.2 додаткової угоди). Пунктом 2 додаткової угоди передбачено орієнтовну вартість одиниці товару та загальну вартість товару в сумі 1215200грн.

Із змісту листів ДНЗ «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» №21 від 23.01.2019, №30 від 31.01.2019, №290 від 13.11.2019 (а.с.102, 105, 108, том 1) слідує, що земельна ділянка, площею 73,0459га за кадастровим номером :01:001:0961 оброблялася ТОВ «Аграрний край», яке й здійснювало реалізацію вирощеної сільськогосподарської продукції; жодні акти прийому-передачі наданих послуг між сторонами договору від 01.02.2018 не складалися, розрахунки за даним договором не проводилися. Водночас, ТОВ «Аграрний край» в період з 01.02.2018 надало навчальному закладу благодійну допомогу в сумі 170тис.грн, а курсанти Тернопільського професійного коледжу з посиленою військовою та фізичною підготовкою проходили виробниче навчання на сільськогосподарській техніці ТОВ «Аграрний край». Однак, жодних документальних доказів на підтвердження викладених обставин сторонами не надано.

Здійснюючи аналіз умов спірного договору про надання послуг у рослинництві від 01.02.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього) Кременецька місцева прокуратура дійшла висновку про суперечливість його умов вимогам ст.ст.92, 95 Земельного кодексу України та нормам цивільного законодавства, про незаконність користування ТОВ «Аграрний край» земельною ділянкою, площею 73,0459га, що належить ДНЗ «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» на праві постійного користування. У зв`язку з цим вважає, що має місце порушення інтересів держави в особі органу державної влади, до компетенції якого входять відповідні повноваження, яким в даному випадку є Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, оскільки спірна земельна ділянка належить до державної форми власності відтак, з огляду невжиття Управлінням Держгеокадастру заходів щодо усунення порушень земельного законодавства, незважаючи на неодноразові повідомлення прокуратури з цього приводу, є підстави для звернення прокуратури до суду з позовом про визнання даного договору та додаткових договорів до нього недійсними, а також про зобов`язання звільнити займану земельну ділянку.

Враховуючи викладене, прокурор наголошує, що спірний договір не є договором про надання послуг, а є прихованим договором оренди землі, тобто вчинений з метою приховати інший правочин. Його зміст суперечить вимогам Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», такий правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому підлягає визнанню недійсним відповідно до ст.ст.203, 215 ЦК України.

В ході розгляду даного спору також встановлено, що:

- в березні 2020 року спірна земельна ділянка переорана та підготовлена до весняно-польових робіт; зі слів представника навчального закладу сільськогосподарські роботи на даній земельні ділянці проводилися ТОВ «Аграрний край» (протокол огляду місця події від 13.03.2020, Акт обстеження земельної ділянки №07 від 17.03.2020 (а.с.2-3, том-2));/

- 10.01.2020 між ТОВ «Аграрний край» та ДНЗ «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» до договору про надання послуг у рослинництві укладено угоду, відповідно до якої розірвано договір від 01.02.2018 про надання послуг у рослинництві з 11.01.2020. У п.п.2, 3 угоди від 10.01.2020 сторонами визначено, що з моменту підписання цього додаткового договору вони не вважають себе пов`язаними будь якими правами та обов`язками, раніше визначеними договором від 01.02.2018 та вважаються такими, що виконали належно усі зобов`язання за договором від 01.02.2018. З приводу факту укладення угоди від 10.01.2020 Кременецькою місцевою прокуратурою 01.07.2020 внесено відомості до ЄРДР за №0000022 за фактом службового підроблення службовими особами ДНЗ «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» та ТОВ «Аграрний край» документів шляхом внесення неправдивих відомостей в офіційний документ, а саме в угоду від 10.01.2020 в частині зазначення службовими особами в угоді від 10.01.2020 відомостей про не виконання сторонами умов договору як підставу для його розірвання, що не відповідає дійсності, оскільки ДНЗ «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» неодноразово інформував Кременецьку місцеву прокуратуру (листами №21 від 23.01.2019, №30 від 31.01.2019, №290 від 13.11.2019) про факт обробітку ТОВ «Аграрний край» спірної земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні навчального закладу (Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань міститься у справі);

- 18.05.2020 заступником начальника СВ Збаразького ВП ПВП ГУНП в Тернопільській області в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000022 було допитано свідка ОСОБА_1 , заступника начальника з навчально-виробничої роботи ДНЗ, який повідомив, що в період з листопада 2015 року до квітня 2019 року він виконував обов`язки ректора навчального закладу. 01 лютого 2018 року ним від імені навчального закладу було підписано договір про надання послуг у рослинництві з ТОВ «Аграрний край», а згодом відповідні додаткові угоди до договору. Про фактичне виконання даного договору та угод ОСОБА_1. інформував Кременецьку місцеву прокуратуру. Зазначив, що Акти прийому-передачі наданих послуг згідно з договором про надання послуг у рослинництві сторонами не підписувалися; навчальний заклад не оплачував жодних послуг, наданих товариством; учні навчального закладу проходили виробниче навчання на сільськогосподарській техніці ТОВ «Аграрний край»; товариство в період з 01 лютого 2018 року по квітень 2019 року розрахунки по договору не проводило, окрім як надання благодійної допомоги; реалізацією всієї сільськогосподарської продукції, вирощеної на земельній ділянці за кадастровим номером :01:001:0961 займалося ТОВ «Аграрний край»; кошти від реалізації зібраної продукції ДНЗ «ТПКПВФП» не отримував; з моменту укладення договору та до квітня 2019 року вказану земельну ділянку обробляло ТОВ «Аграрний край» (протокол допиту свідка від 18.05.2020) (а.с.71-74, том 2);

- згідно наданих ОСОБА_4 пояснень слідує, що між сторонами у 2018 році був укладений спірний договір про надання послуг у рослинництві. Про фактичне виконання даного договору та угод до нього начальник з навчально-виробничої роботи інформував Кременецьку місцеву прокуратуру. Акти прийому-передачі наданих ТОВ «Аграрний край» послуг за договором сторонами не підписувалися; ДНЗ «ТПКПВФП» не оплачував жодних послуг, наданих товариством з ТОВ «Аграрний край»; в період з 01 лютого 2018 року по жовтень 2019 року розрахунки між сторонами договору проводилися тільки з приводу надання товариством на користь навчального закладу благодійної допомоги, загальна сума якої за вказаний період становить близько 170тис.грн (протокол допиту свідка від 27.05.2020) (а.с.75-78, том 2);

- з матеріалів справи, зокрема протоколу огляду місця події від 22.06.2020 вбачається, що на даний час земельна ділянка, площею 73,0459га за кадастровим номером :01:001:0961, засіяна зеленими насадженнями сільськогосподарської культури, схожої на кукурудзу; на ділянці видно чітку рядність насаджень. При огляді земельної ділянки встановлено факт її обробітку великою сільськогосподарською технікою.

З поданого відповідачем-2 договору від 05.05.2020, укладеного між Державним навчальним закладом «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» як Замовником та Фермерським господарством «Земля» як Виконавцем про надання послуг у рослинництві, вбачається, що послуги з виконання сільськогосподарських робіт по вирощуванню культур надано закладно Фермерському господарству «Земля» (а.с.133, том 2).

Вирішуючи питання обґрунтованості підстав звернення прокуратури з даними позовними вимогами, суд враховує наступне.

Як свідчать матеріали справи, спірна земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної форми власності, котра надана навчальному закладу (відповідачу-1 у справі) у постійне користування для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства.

За ч.2 ст.84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Будь яких рішень уповноваженого органу щодо розпорядження даною земельною ділянкою, в тому числі щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою та/або передачі її в користування іншій особі відповідним компетентним органом не приймалося.

За приписами ст.15-2 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (надалі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до підпункту 25 пункту 4 даного Положення, Держгеокадастр організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок, дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи (підпункт 31 пункту 4 Положення).

Отже, центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, її територіальні органи.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру №308 від 17.11.2016 затверджено Положення про Головне управління у Тернопільській області, (далі - Положення про Управління), згідно з підпунктом 30 якого Головне управління Держгеокадастру в області здійснює державний нагляд (контроль) в агропромисловому комплексі у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами з питань порядку набуття та реалізації права на землю; дотримання вимог земельного законодавства в процесі укладення цивільно-правових договорів, передачу у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; використання земельних ділянок відповідно до цільового призначення; дотримання вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах.

Статтею 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» передбачено, що Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Дійсно, згідно п.п.3 п.6 Положення про Головне управління, посадові особи Головного управління в межах своїх повноважень мають право звертатися до суду лише з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також про повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Водночас, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області є відповідним територіальним органом Держгеокадастру, на який покладено функції розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у Тернопільській області від імені власника, яким є держава Україна, з усіма повноваженнями власника та функціями державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Наведене свідчить, що органи Держгеокадастру можуть виконувати, зокрема, дві абсолютно різні функції, а саме: функції розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від імені власника, яким є держава Україна, з усіма повноваженнями власника на захист права власності; функції органу державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Згідно наявних у справі доказів, встановлено, що спірна земельна ділянка розташована на території Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області, належить до державної форми власності.

Відповідно до ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, у тому числі, шляхом визнання угоди недійсною.

Відповідно до ст.122 ЗК України та Положення №308 від 17.11.2016 про Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області, розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення державної власності на території Тернопільської області уповноважено Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області.

Таким чином, виходячи з наведених правових норм, право на оспорювання договору, що стосується розпорядження або користування земельною ділянкою належить власнику, землекористувачу такої земельної ділянки або особі, яка доведе, що відповідно до законодавства звертається в інтересах цих осіб за захистом порушеного, невизнаного або оспорюваного права (ст.152 ЗК України).

Однак, як вбачається з долучених прокурором листів №10-19-0.181-101/90-19 від 28.02.2019, №10-19-0.182-120/90-19 від 11.03.2019, №10-19-0.182-557/90-19 від 18.11.2019 Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області перевірок на предмет дотримання вимог земельного законодавства ні по суб`єкту землекористування (навчальному закладу), ані по об`єкту (земельна ділянка) не проводило, а про існування спірного правочину Держгеокадастру стало відомо із запитів прокуратури. Втім, Управлінням не вживалися заходи, спрямовані на усунення порушень законодавства у сфері землекористування, у тому числі шляхом звернення до суду, та не було забезпечено належним чином покладені на нього обов`язки в частині здійснення контролю за використанням та охороною земель державної власності.

Відповідно до ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру»). Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Як убачається з позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви, прокурор вказує, що укладений договір є удаваним, оскільки відповідачі фактично приховали договір оренди земельної ділянки, що суперечить вимогам земельного та цивільного законодавства. Підставою для звернення прокурора з позовом, зокрема з вимогою про визнання недійним договору від 01.02.2018 про надання послуг у рослинництві, зазначено невжиття Головним Управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області як органом, уповноваженим державою розпоряджатися землею державної форми власності та здійснювати державний контроль за додержанням земельного законодавства, заходів, спрямованих на припинення незаконного використання земельної ділянки, щодо якої укладено спірний договір.

У зв`язку із встановленням прокуратурою факту бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області щодо захисту інтересів держави шляхом звернення до суду з позовом до Державного навчального закладу «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний край» про визнання договору без номеру про надання послуг у рослинництві від 01.02.2018 та додаткових договорів від 01.04.2018, 01.12.2018 недійсними, звільнення земельної ділянки, Кременецькою місцевою прокуратурою 20.01.2020 щодо посадових осіб Управління внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 Кримінального кодексу України (службова недбалість).

Суд зазначає, що сам факт не звернення до суду Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області з позовом свідчить про те, що указаний центральний орган виконавчої влади неналежно виконує свої повноваження щодо усунення порушень у сфері земельних правовідносин, повернення земельної ділянки, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18.

В порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» місцевою прокуратурою листом №21.31/1-3989вих.-19 від 27.12.2019 повідомлено Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про здійснення прокурором представництва порушених інтересів держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області. Отже, вимоги ст.23 Закону при поданні позову були дотримані прокурором. Крім того, його підписано уповноваженою особою.

Оцінюючи доводи прокурора на предмет їх обґрунтованості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних мотивів.

При вирішенні спору про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4 ст. 202 Цивільного кодексу України).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України).

Загальні підстави недійсності правочину встановлені у ст.215 Цивільного кодексу України. Так, згідно з ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.215 Цивільного кодексу України визначено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Звертаючись із позовом до суду, прокурор вказує, що укладений договір від 01.02.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього) між ДНЗ «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» та ТОВ «Аграрний край» є прихованим договором оренди землі. Його зміст суперечить вимогам Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому підлягає визнанню недійсним.

З даними доводами суд погоджується, виходячи з такого

Відповідно до ст.235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Встановивши у розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі частини другої статті 235 Цивільного кодексу України має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків (п.3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними»).

Судом встановлено, що 01.02.2018 між ДНЗ «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» та ТОВ «Аграрний край» укладено договір, відповідно до умов якого навчальний заклад доручив товариству виконати роботи у рослинництві на земельній ділянці, площею 73га, розташованій на території Старозбаразької сільської ради Збаразького району Тернопільської області, котра передана навчальному закладу у постійне користування з метою здійснення пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства. Земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної форми власності.

Умовами даного договору визначено порядок прийому-передачі, строк та розмір плати наданих послуг, відповідальність сторін за невиконання чи неналежне виконання його умов.

Окрім того, як свідчать умови укладених 01.04.2018, 01.12.2019 додаткових угод до договору, сторонами визначено виробничу програму та структуру посівних площ, зокрема у 2018 році передбачено посів сої на спірній земельній ділянці з прогнозованою урожайністю 88тонн, орієнтовною загальною вартістю 1144000грн; у 2019 - посів сої з прогнозованою урожайністю 124тонни, орієнтовною загальною вартістю 1215200грн, а також проведення осінньої оранки земельної ділянки для засіву зернових культур у 2020 році.

Отже, за умовами договору, додаткових угод слідує, що відповідач-2 (ТОВ «Аграрний край») зобов`язався надати послуги по вирощуванню сільськогосподарських культур на спірній земельній ділянці згідно виробничої програми, а навчальний заклад (відповідач-1 у справі) зобов`язався надати для цілей, визначених договором, земельну ділянку, площею 73га, котра перебуває у постійному користуванні закладу та оплатити послуги згідно акту здачі послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 Цивільного кодексу України).

Спірний договір не містить детального переліку послуг в рослинництві, що надаються ТОВ «Аграрний край». Вартість наданих послуг розраховується на підставі фактично понесених витрат виконавцем (відповідачем-2 у справі) і фіксуються в кожному акті прийому-передачі наданих послуг (п.2.1 договору від 01.02.2018).

У додаткових угодах від 01.04.2018, 01.12.2018 сторонами визначено, що вирощування сільськогосподарської продукції за зазначеній земельній ділянці здійснює саме Замовник, тобто ДНЗ «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою», а Виконавець лише надає власну сільськогосподарську техніку та необхідні для вирощування сільськогосподарські культури, тобто насіння.

Як вбачається з листів навчального закладу №21 від 23.01.2019 та №30 від 31.01.2019, №290 від 13.11.2019 земельну ділянку, площею 73,0459га, обробляє, вирощує та збирає урожай, реалізує його саме ТОВ «Аграрний край» і дану обставину підтверджено в ході розгляду даного спору.

Отже, вирощуванням сільськогосподарської продукції фактично займається не навчальний заклад, а ТОВ «Аграрний край».

Відсутність акту прийому-передачі земельної ділянки є неналежним оформленням відносин оренди земельної ділянки і є тим способом, завдяки якому досягається прихована мета передачі в користування земельної ділянки.

ДНЗ «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» у поясненнях вказує, що учні навчального закладу проходили виробниче навчання на сільськогосподарській техніці ТОВ «Аграрний край». Водночас, ДНЗ зазначає, що ТОВ «Аграрний край» у 2018-2019 роках надано навчальному закладу благодійну допомогу в розмірі 170тис.грн. Проте, така благодійна допомога умовами спірного договору не передбачена, тому суд вважає, що відповідні кошти були сплачені поза межами дії договору від 01.02.2018. Також, матеріали справи не містять доказів (первинних касових, бухгалтерських документів) фактичного внесення товариством таких благодійних платежів.

Разом з тим, дії сторони-2 щодо вирощування сільськогосподарської продукції на спірній земельній ділянці та, водночас, ймовірний факт надання благодійної допомоги відповідачу-1 (про що зазначено відповідачем у справі), суперечить вимогам ст.901 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що за виконані роботи, надані послуги кошти сплачує Замовник, а не Виконавець.

За приписами ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як вже зазначалося, за умовами п.п.1.1 спірного договору навчальний заклад доручив ТОВ «Аграрний край» виконати комплекс сільськогосподарських робіт (надати послуги) у рослинництві на земельній ділянці, площею 73га, по вирощуванню культур за узгодженою в додаткових договорах виробничою програмою. Утім, в ході розгляду спору сторонами підтверджено, що вирощуванням, збором та реалізацією сільськогосподарської продукції на спірній земельній ділянці здійснювалося ТОВ «Аграрний край».

Таким чином, за змістом договору від 01.02.2018, додаткових угод від 01.04.2018, 01.12.2018 між сторонами фактично склалися правовідносини з оренди землі, оскільки з умов спірного договору вбачається, що відповідач-1 фактично передав (надав) відповідачу-2 для обробітку земельну ділянку. Відтак, положення спірного договору повинні відповідати законодавству, що регулює правовідносини у сфері оренди землі.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 6 Закону України «Про оренду землі» унормовано, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Частиною 1 ст.92 Земельного кодексу України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

За приписами ст.4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Статтею 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч.ч.2, 3 ст.134 цього Кодексу.

Як вбачається з п.7.10 Статуту Тернопільського професійного коледжу з посиленою військовою та фізичною підготовкою, функції управління майном, закріпленим за закладом, контроль за ефективністю його використання і збереження здійснює Міністерство освіти у науки України.

Відповідно до ч.7 ст.8 Закону України «Про професійно-технічну освіту», до повноважень міністерств та інших органів виконавчої влади, яким підпорядковані професійно-технічні навчальні заклади, відноситься розпорядження державним майном, що перебуває у користуванні підпорядкованих професійно-технічних навчальних закладів.

Державний акт на право постійного користування не є тим документом, який надає право користувачу земельної ділянки передавати таку третім особам, тобто розпоряджатися нею, в тому числі шляхом надання в оренду, оскільки цим правом наділений відповідний орган, уповноважений державою на здійснення даних функцій. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №474/100-16-ц, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.01.2019 у справі № 923/241/18, від 21.05.2019 у справі №925/550/18, від 19.06.2019 у справі № 920/22/18, від 06.11.2019 у справі №916/1424/18.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 справа № 5-рп/2005, суб`єктивне право постійного користування земельною ділянкою суттєво відрізняється від суб`єктивного права власності на землю та суб`єктивного права оренди. Власники землі та орендарі, поряд із повноваженнями щодо володіння та користування, наділяються і повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками, а постійні користувачі такої можливості позбавлені.

Таким чином, земельним законодавством не передбачено право постійного користувача розпоряджатись земельною ділянкою шляхом передачі її іншим особам у користування.

Разом з тим, за умовами спірного договору навчальний заклад фактично передав спірну земельну ділянку в користування ТОВ «Аграрний край», при цьому, не будучи її власником та не будучи наділеним правами та повноваженнями на передачу земельної ділянки в користування третім особам.

Отже, сторонами не було дотримано встановленого нормами земельного законодавства порядку передачі в користування (оренду) спірної земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що станом на момент укладення договору про надання послуг у рослинництві від 01.02.2018 навчальний заклад не отримував погоджень на передачу спірної земельної ділянки ні від Управління Держгеокадастру, ані від Міністерства освіти і науки України.

Зміст погоджених сторонами умов спірного договору свідчить, що взявши на себе договірні зобов`язання навчальний заклад (землекористувач спірною земельною ділянкою) фактично усунувся від права самостійного господарювання на земельній ділянці та надав право її обробітку ТОВ «Аграрний край».

Правова оцінка умов договору про надання послуг у рослинництві від 01.02.2018(з урахування додаткових угод від 01.04.2018, 01.12.2018) свідчить про його удаваність, оскільки такий правочин направлено на приховування фактично вчиненого сторонами договору оренди землі, укладеного без дотримання вимог, передбачених Земельним кодексом, Законом України «Про оренду землі». З огляду на встановлені обставини, позовні вимоги щодо визнання оспорюваного правочину та додаткових договорів до нього недійсними, підлягають до задоволення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Оскільки предметом спору у справі є визнання недійсним договору і такий договір визнається недійсним з моменту вчинення, тому укладення сторонами 10.01.2020 угоди про розірвання такого договору не може розцінюватися як підстава для закриття провадження у справі (п.2 ч.1 ст.231 ГПК України). Розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним, якщо такий правочин суперечить нормі закону. Чинне законодавство не передбачає визнання недійсним правочину на майбутнє.

Аналогічну правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.11.2018 у справі №905/1227/17.

З огляду на наведене, розірвання основного договору не впливає на оцінку судом законності підстав його укладення.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача-2 звільнити спірну земельну ділянку, слід зазначити наступне.

Як з`ясовано в ході розгляду спору, ТОВ «Аграрний край» використовувало спірну земельну ділянку для вирощування сільськогосподарських культур. Матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, зокрема поясненнями свідків, результатами огляду (обстеження) земельної ділянки, достовірно встановлено виконання посівних робіт у 2018-2019 роках, обробітку землі, а також проведення осінньої оранки та засіву зернових культур у 2020 році.

Згідно ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Слід зазначити, що у даному випадку ТОВ «Аграрний край» використовує спірну земельну ділянку без відповідних правових підстав, визначених статтями 116, 125, 126 Земельного кодексу України.

Частиною 2 ст.152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Такий захист здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Ураховуючи факт неправомірності укладення договору від 01.02.2018 та додаткових угод, відсутності правових підстав у відповідача-2 для використання спірної земельної ділянки, задоволенню підлягає також вимога прокуратури про зобов`язання ТОВ «Аграрний край» звільнити земельну ділянку, площею 73,0459га за кадастровим номером :01:001:0961.

Щодо посилання відповідача-2 на укладення 05.05.2020 ДНЗ договору про надання послуг в рослинництві з ФГ «Земля», то такі не заслуговують на увагу суду, оскільки з даного договору не вбачається, що відповідні сільськогосподарські послуги надаються фермерським господарством на земельній ділянці за кадастровим номером :01:001:0961, а не на іншій земельній ділянці.

Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки матеріалами справи підтверджено наявність підстав для визнання договору від 01.02.2018 про надання послуг у рослинництві та додаткових угод до нього від 01.04.2018, 01.12.2018 недійсними, що слугує підставою виникнення у ТОВ «Аграрний край» обов`язку звільнити спірну земельну ділянку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині позову.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, наведеного учасниками справи.

Щодо інших доводів та заперечень сторін спору, то суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, викладену у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України», де Суд зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід.

Таким чином, питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У даній справі судом надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному розумінні, а заперечення відповідачів не спростовують обставин, встановлених на підставі наявних у справі доказів.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати, що складаються із сплаченого прокуратурою судового збору в розмірі 3824грн, згідно ст.129 ГПК України, покладаються порівну на відповідачів у справі.

Керуючись ст.ст.4, 11, 42, 45, 46, 47, 53, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 219, 220, 222, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсними договір про надання послуг у рослинництві без номеру від 01.02.2018 та додаткові договори до договору про надання послуг у рослинництві без номеру від 01.04.2018 та 01.12.2018, укладені між Державним навчальним закладом «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» (вул.Данила Галицького, 48, м.Збараж Тернопільської області, ідентифікаційний код 02547582) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрний край» (с.Постолівка Гусятинського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 37502531).

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрний край» (с.Постолівка Гусятинського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 37502531) звільнити земельну ділянку, площею 73,0459га за кадастровим номером :01:001:0961, розташовану на території Чернихівецької сільської ради Збаразького району Тернопільської області.

4. Стягнути з Державного навчального закладу «Тернопільський професійний коледж з посиленою військовою та фізичною підготовкою» (вул.Данила Галицького, 48, м.Збараж Тернопільської області, ідентифікаційний код 02547582) на користь прокуратури Тернопільської області (вул.Листопадова, 4 м.Тернопіль, ідентифікаційний код 02910098) - 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну)грн 00коп. в повернення сплаченого судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний край» (с.Постолівка Гусятинського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 37502531) на користь прокуратури Тернопільської області (вул.Листопадова, 4 м.Тернопіль, ідентифікаційний код 02910098) - 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну)грн 00коп. в повернення сплаченого судового збору.

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 07.08.2020.

Суддя Н.О. Андрусик