Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/632/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІпроектреконструкція" в особі Філіалу "Житомиркомундорпроект"

до Фізичної особи-підприємця Селіфанова Володимира Вікторовича

про стягнення 6348 грн.42 коп.

Державне підприємство "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІпроектреконструкція" в особі Філії "Житомиркомундорпроект" звернулося до суду з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Селіфанова Володимира Вікторовича 6348,42грн, з яких: 4860,00грн основного боргу, 144,00грн 3% річних та 1344,42грн пені.

Ухвалою від 10.06.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 06.07.2020.

Ухвалою суду від 06.07.2020, враховуючи, що надіслана відповідачеві ухвала про відкриття провадження у справі 906/632/20 від 10.06.2020 повернулась без вручення адресату, суд відклав розгляд справи на 04.08.2020.

15.07.2020 до суду не врученою повернулася копія ухвали від 06.07.2020, направлена Філіалу "Житомиркомундорпроект". Враховуючи, що представник позивача був присутнім в судовому засіданні 06.07.2020, останній повідомлений про час та місце розгляду справи.

17.07.2020 на адресу суду, з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання", повернулась копія ухвали від 10.06.2020, яка направлялася відповідачу.

Матеріали справи містять електронний витяг з ЄДРПОУ, розміщеного на офіційному веб-сайті Державного підприємства "Інформаційно-ресурсний центр", згідно якого адреса відповідача відповідає зазначеній у позовній заяві.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

При цьому, згідно з п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Аналогічні приписи містить п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Крім того, відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Всі ухвали Господарського суду Житомирської області у справі №906/632/20 були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://reyestr.court.gov.ua), а тому відповідач міг ознайомитися з текстом останніх.

Таким чином, ФОП Селіфанов В.В. не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про рух справи №906/632/20, користуючись засобами поштового зв`язку, відкритим безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень тощо, однак наданими йому процесуальними правами не скористалася.

Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки поштова кореспонденція направлялась відповідачу за юридичною адресою, суд вважає, що ним вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Відповідач в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, в порядку ст. 165 ГПК України, відзиву на позовну заяву не подав.

Заяв та клопотань процесуального характеру від відповідача, зокрема, про продовження строку на подання відзиву на час розгляду справи до суду також не надходило.

Згідно ч. 9. ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки явка відповідача в судове засідання не визнавалася обов`язковою, а надання письмового відзиву є правом відповідача, а не його обов`язком, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання відзиву не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч.9ст.165 ГПК України.

Також взято до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, з яким кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, у першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28.05.2019 між Філією "Житомиркомундорпроект" Державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІпроектреконструкція" (виконавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Селіфановим Володимиром Вікторовичем (відповідач) укладено Договір №1176/е/19 на виконання експертизи проектно-кошторисної документації "Реконструкція офіцерської їдальні під житловий 6-ти квартирний будинок за адресою: Житомирська область, смт. Миропіль, вул. Паркова, 15 (коригування)" (далі - Договір (а.с. 9-12)).

Зсилаючись на п. 2.4 Договору, позивач вказує, що відповідач зобов`язаний був до 01.06.2019 перерахувати 100% суми вартості робіт у розмірі 4860,00 грн, але даний пункт Договору відповідачем порушений.

Зазначає, що 11.06.2019 позивач надав відповідачу у вигляді письмового звіту результати проведеної експертизи (далі - Звіт) та складено Акт передачі-приймання виконаних робіт, який підписав відповідач, на суму 4860,00 грн.

Не виконання відповідачем у повному обсязі зобов`язань в частині проведення розрахунків стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою стягнути з відповідача 4860,00грн основного боргу, 144,00грн 3% річних та 1344,42грн пені.

В обґрунтування своєї позиції позивач зсилається на ст. 525, 526, 530, 549, 552, 624, 625 ЦК України.

Матеріали справи не містять відзиву, чи будь-якої іншої заяви по суті справи зі сторони відповідача, в яких було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору №1176/е/19 на виконання експертизи проектно-кошторисної документації "Реконструкція офіцерської їдальні під житловий 6-ти квартирний будинок за адресою: Житомирська область, смт. Миропіль, вул. Паркова, 15 (коригування)".

Відповідно до ст. 887 ЦК України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Згідно зі ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до п. 1.1. Договору, замовник доручає виконавцю проведення експертизи якості проектних рішень шляхом виявлення відхилень від вимог законодавства України у сфері будівництва, будівельних норм, стандартів і правил з питань екології (надалі - Експертиза) та надати Експертну оцінку, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи.

За п. 1.2. Договору, назва об`єкта "Реконструкція офіцерської їдальні під житловий 6-ти квартирний будинок за адресою: Житомирська область, смт. Миропіль, вул. Паркова, 15 (коригування)".

Відповідно до п. 1.3. Договору, результати робіт надаються Замовнику у вигляді письмового звіту за результатами проведено: експертизи (далі - Звіт).

Вартість проведення Оцінки визначається згідно з ДСТУ Б.Д. 1.1-7:2013 "Правила визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво" затверджене наказом МінРегіону України від 08.08.2013 №374 та іншими нормативно-правовими актами які визначають порядок розрахунку вартості Експертизи (п. 2.1. Договору).

За п. 2.2., 2.3. Договору, вартість проведення оцінки виконавцем за цим Договором складає 4860.00 грн. (чотири тисяч вісімсот шістдесят грн. 00 коп,), в т.ч. ПДВ 20% - 810,00 грн. (вісімсот десять грн. 00 коп.). Вартість оцінки викладено у Протоколі погодження договірної ціни (додаток 1 до Договору) який підписується Сторонами та скріплюється печатками і є невід`ємною частиною Договору.

За умовами п. 2.4. Договору, до початку робіт у строк не більше п`яти днів з моменту підписання цього договору Замовиник зобов`язаний перерахувати 100% суму вартості робіт.

Відповідно до п. 4.1. - 4.4. Договору, проведення експертизи здійснюється Виконавцем у строк: 15 календарних днів. Відлік строку початку проведення Експертизи починається з дати отримання Виконавцем примірника Договору, підписаного і зареєстрованого згідно діючому Законодавству України Замовником, отримання повного пакета відповідних документів для проведення експертизи та повної сплати вартості робіт. У разі надання не повного пакета документів, строк початку проведення оцінки розпочинається з надання останнього документа. У разі отримання зауважень замовником, строк проведення оцінки подовжується на 15 календарних днів з дня отримання зауважень.

За умовами п. 5.1. Договору, приймання замовником виконаних робіт за цим Договором оформлюється актом передачі-приймання виконаних робіт (далі - Акт). Обов`язок по складанню та наданню Акту покладається на виконавця.

Після закінчення експертизи виконавець повинен надати замовнику один (1) екземпляр Експертного звіту, що має бути оформлений згідно вимог чинного законодавства, та акт передачі приймання виконаних робіт в двох примірниках. Замовник зобов`язаний підписати та повернути виконавцю один примірник Акту протягом 10 робочих днів з дати отримання Звіту (п. 5.2., 5.3. Договору).

Відповідно до п. 5.4. Договору, якщо замовник протягом 10 робочих днів з моменту отримання Акта без надання відповідний обґрунтованих письмових пояснень відмовляється чи будь яким іншим чином ухиляється від прийняти виконаної роботи (дія, бездіяльність), то вважається, що замовник прийняв результат роботи і в подальшому позбавляється права посилатися на недоліки виконаної роботи, які могли бути встановлені при належному способі її прийняття.

Матеріалами справи підтверджено, що 11.06.2019 позивач надав відповідачу Експертний звіт (а.с. 14), про що сторони підписали Акт приймання-передачі виконаних робіт від 11.06.2019 (а.с.13). З вказаного Акта вбачається, що виконавцем проведена оцінка кошторисної частини проектної документації, вартість якої складає 4860,00грн. Також Акт містить відмітку про те, що сторони претензій одна до одної не мають.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок (ст. 538ЦК України).

Зважаючи на виконання позивачем обов`язку здійснити обумовлені Договором роботи, у відповідача виник обов`язок їх оплатити.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Аналогічна норма закріплена і в статті 526 Цивільного кодексу України.

Оскільки на дату судового засідання доказів здійснення оплати виконаних позивачем робіт не надано, позовні вимоги в частині стягнення 4860,00грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення пені в розмірі 1344,42грн, господарський суд враховує наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Як зазначено в абзацах 3, 4 п. 2.1 та п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише у разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", статтею 36 Закону України "Про телекомунікації", статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов`язань", а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини.

Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Крім того, стаття 1 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, пеня є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Водночас ст. 547 ЦК України в імперативному порядку визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Натомість, в укладеному сторонами Договорі нарахування пені взагалі не обумовлено, а зазначено лише загальну умову (п. 6.1 Договору) про те, що у разі порушення своїх зобов`язань за цим Договором, сторони несуть відповідальність, визначену цим чинним в Україні законодавством України.

З урахуванням викладеного, суд вважає нарахування пені необґрунтованим, тому в задоволенні позову у цій частині слід відмовити.

Стосовно вимоги про стягнення 144,00грн 3% річних, суд зазначає про наступне.

Приписами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З розрахунку позивача (а.с. 5) вбачається, що 3 % річних позивач нарахував за період з 01.06.2019 по 27.05.2020 на суму простроченої заборгованості 4860,00грн, які склали 144,00грн.

Перевіривши доданий до позову розрахунок 3% річних, суд встановив, що позивач не вірно визначив початок періоду їх нарахування та не врахував вимоги ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. За вказаного, вірним є нарахування 3% річних з 04.06.2019.

Здійснивши перерахунок 3% річних за період з 04.06.2019 по 27.05.2020 на суму боргу 4860,00грн, суд встановив, що сума правомірно заявлених до стягнення 3% річних складає 143,24грн. У стягненні 0,76грн 3% річних слід відмовити.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав суду доказів, які б спростовували доводи позивача, натомість позивач обґрунтував свої позовні вимоги належними та достатніми доказами.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення 4860,00 грн основного боргу та 143,24 грн 3% річних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У стягненні 1344,42 грн пені та 0,76 грн 3 % річних слід відмовити.

Судові витрати у справі, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІпроектреконструкція" в особі Філіалу "Житомиркомундорпроект" до Фізичної особи-підприємця Селіфанова Володимира Вікторовича задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Селіфанова Володимира Вікторовича ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_1 ) на користь Державного підприємства "Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут "НДІпроектреконструкція" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, ) в особі Філіалу "Житомиркомундорпроект" (10020, Житомирська обл., м. Житомир, Богунський р-н, проспект Незалежності, буд. 10-Б, ):

- 4860,00 грн основного боргу;

- 143,24 грн 3% річних;

- 1656,60 грн судового збору.

3. У стягненні 1344,42 грн пені та 0,76 грн 3 % річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 07.08.20

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

2,3 - сторонам (рек.).