ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"10" серпня 2020 р.м. Одеса № 916/2273/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М., розглянувши матеріали вх. № 2347/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Селена МЕД" (65000, м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, 27)

до відповідача 1: Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (65014, місто Одеса, пров. Лермонтовський, будинок 2)

до відповідача 2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про розірвання договору та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

04.08.2020р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Селена МЕД" звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Дочірнього підприємство "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" та ОСОБА_1 , в якій просить суд:

- розірвати договір купівлі-продажу №726 від 12.10.2018р., укладений між Дочірнім підприємством "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Селена МЕД";

- зобов`язати Дочірнє підприємство "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Селена МЕД" ультразвукову діагностичну систему Versana Essental у кількості відповідно до специфікації (додаток №1) до договору купівлі-продажу №726 від 12.11.2018р.;

- витребувати у ОСОБА_1 майно, а саме обладнання - ультразвукову діагностичну систему Versana Essental у кількості відповідно до специфікації (додаток №1) до договору купівлі-продажу №726 від 12.11.2018р.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За замістом вказаної норми порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги (1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); (2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Так, заявляючи вимоги до Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", позивач зазначає про істотне порушення останнім умов договору купівлі-продажу №726 від 12.10.2018р. в частині оплати отриманого за договором товару.

При цьому, позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Селена МЕД" є власником спірного обладнання, оскільки право власності на обладнання, з огляду на положення п.5.3. договору, якими визначено, що перехід права власності на товар відбувається при повній оплаті товару, до Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" не перейшло.

Водночас, вимоги до ОСОБА_1 позивачем ґрунтуються на безпідставному утриманні останнім спірного майна, з огляду на визнання ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.02.2019р. недійсною та скасування постанови державного виконавця Саламахи В.В. від 25.01.2019р. про опис та арешт майна боржника, прийнятої під час примусового виконання наказу суду від 05.11.2015р. у справі №916/2615/15, на підставі якої виконавцем арештоване майно, до складу якого увійшло і майно, що є предметом даного спору, було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_1

Наведене свідчить, що підстави заявлених позовних вимог до кожного з відповідачів є різними, оскільки фактично вимоги позивача до Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Лермонтовський" Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" заявлені на підставі укладеного між сторонами договору, а вимоги до ОСОБА_1 ґрунтуються на положеннях ст.387 ЦК України, що свідчить про відсутність між сторонами жодних договірних відносин.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що вимоги позивача до відповідачів не є такими, що пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами. Такі вимоги позивача також не є основною та похідною, оскільки наявність права власності на спірне майно у Товариства з обмеженою відповідальністю "Селена МЕД" жодним чином не ставиться позивачем у залежність від факту розірвання договору купівлі-продажу №726 від 12.10.2018р.

Крім того, суд зазначає, що вимоги про повернення спірного майна заявлені до обох відповідачів, тобто є взаємовиключними.

При цьому, суд також зазначає, що відповідно до ч.4 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності. Найвищим судом у системі судоустрою є Верховний Суд. Систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

При цьому, підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

В основу визначення підвідомчості покладено два критерії: суб`єктний склад правовідносин і характер діяльності суб`єктів (характер спірного правовідношення).

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

З огляду на викладене, подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: спір не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється статтею 20 Господарського процесуального кодексу України; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Посилання відповідача на те, що заявлені вимоги до відповідача 2, як зберігача спірного майна, підлягають розгляду Господарським судом Одеської області, ґрунтуються на невірному тлумаченні норм ст. 20 ГПК України, якими визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання.

Так, відповідно до положень ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Поряд з цим визначення ОСОБА_1 актом державного виконавця від 25.01.2019р. зберігачем спірного майна та передача останньому такого майна не є правочином щодо забезпечення виконання зобов`язання.

З урахуванням наведеного, вимоги позивача до ОСОБА_1 підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, враховуючи порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, визначених ч. 1 ст. 173 ГПК України, а також об`єднання в одне провадження вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви та доданих до неї документів позивачу на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Керуючись п.п. 2 ч.5 ст.174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Селена МЕД" і додані до неї документи повернути без розгляду.

Додаток: позовна заява на 12 арк. та додані до неї документи на 104 арк.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у 10-денний строк з дня її постановлення.

Суддя Ю.М. Щавинська