РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.08.2020Справа № 910/7098/20
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Приходько І.В.,

при секретарі судового засідання - Жалобі С.Р.,

розглянувши у судовому засіданні матеріали

позовної заяви АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" в особі ВІДОКРЕМЛЕНОГО ПІДРОЗДІЛУ "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ "АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО"

до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

про стягнення 408 761,90 грн.,

за участю представників:

від позивача: не з`явився.

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" в особі ВІДОКРЕМЛЕНОГО ПІДРОЗДІЛУ "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ "АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі РЕГІОНАЛЬНОЇ ФІЛІЇ "ПРИДНІПРОВСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу за договором про надання послуг №00074/ЦТЛ-2018 від 16.02.2018 у розмірі 408 761,90 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання у справі призначено на 01.07.2020. Встановлено відповідачу строк, який становить п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали, але не менше строку карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, для подачі до суду:

- обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву у порядку, а також усіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), що підтверджують заперечення проти позову (в тому числі контррозрахунку позовних вимог).

01.07.2020 через відділ автоматизованого документообігу суду представник Акціонерного товариства "Українська залізниця" подав заяву про продовження строку на подання відзиву.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 01.07.2020 не з`явились.

14.07.2020 через відділ автоматизованого документообігу суду представник Акціонерного товариства "Українська залізниця" подав відзив на позовну заяву, в якому сторона зазначила, що позовні вимоги не визнає з огляду на неточності в розрахунку штрафу, здійсненого позивачем, надав власний розрахунок. Також відповідач просив суд зменшити суму штрафу на 50 % у разі задоволення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2020 судове засідання відкладено на 05.08.2020.

Представник позивача у судове засідання 05.08.2020 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання 05.08.2020 також не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Судом, також враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України).

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Згідно з ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

16.02.2018 між Акціонерним товариством "ДТЕК Західенерго" (замовник) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перейменовано в Акціонерне товариство "Українська залізниця") (перевізник) було укладено Договір про надання послуг №00074/ЦТЛ-2018 (надалі - Договір), предметом якого у відповідності до п. 1.1 є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що протягом жовтня - грудня 2019 року АТ "Українська залізниця" було здійснено перевезення на адресу (відвантажено на користь) АТ "ДТЕК Західенерго" вугільної продукції за наступними залізничними накладними: №№: 45555489, 45601515, 46436457, 46436549, 46489951, 46543609, 47643317, 47758503, 52024098, 52078250, 52087145, 52092640, 52121738, 52121746, 52128014, 52128022, 52128519, 52159555, 52183001, 52185204, 52188760, 52190956, 52191723, 52193794, 52197662, 52199379, 52208865, 52216041, 52216058, 52217882, 52225117, 52233913, 52254174, 52255239, 52334224, 52385309, 52390655, 52467248, 52467255, 52582509, 52697083, 52697114, 52697141, 52722212, 52728227, 52728235, 52728334, 52738762, 52738788, 52738820, 52764354, 52862307, 52862836, 52862968, 52935988, 52936754, 52936770, 52939188, 52939196, 52939204, 52939212, 52964699, 52989233, 52993169, 52993722; досилочними залізничними накладними №№: 45538352, 45538477, 46418596, 46418588, 46418612, 46569851, 47588751, 47754262, 47885843, 47885967, 45115169, 45115144, 45115151, 45115136, 45115177, 52157674, 45132263, 45217676, 45346996, 45347002, 52259934, 45590700, 45616158, 52399862, 52468865, 52716370, 52792496, 46575486, 46711115, 46711123, 46877312, 46980975, 46980983.

Спір у справі стосується наявності правових підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафу у розмірі 408 761,90 грн. за несвоєчасну доставку вантажу згідно визначених залізничних накладних.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Сторонами не заперечується, що залізницею відправлення та призначення по вищезазначеним накладним виступає АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ».

Так, на підставі договору про надання послуг від 16.02.2018 №00074/ЦТЛ-2018 відповідач, як перевізник, зобов`язався надавати Позивачу, як замовнику, послуги з перевезення вантажів, з надання вантажного вагону для перевезення, та інші послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях у вагонах Відповідача, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Позивача, а Позивач зобов`язався оплачувати ці послуги.

Згідно умов Договору (п. 1.2) перевезення - це послуга, в процесі якої Відповідач зобов`язується доставити довірений Позивачем вантаж до пункту призначення та видати йог особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а Позивач зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим Договором порядку.

Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до Договору, Статуту залізниць України, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, Правил перевезення вантажів, Угоди про міжнародне вантажне сполучення, Конвенції про міжнародні залізничні перевезення відповідно, (п. п. 1.2 та 1.3 Договору).

Згідно з п. 8.1 Договору, сторони домовились про використання електронного документообігу.

Відповідно до п. 8.5.2. Договору, оформлений ЕПД (електронний перевізний документ) вважається оригіналом Договору перевезення та має юридичну силу, як доказ у визначених законодавством випадках.

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ", або вчинення Замовником будь - якої дії на виконання умов цього договору і діє з 19.02.2018 до 31.12.2018 (п.12.1 Договору). В свою чергу, якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії Договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей Договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги.

Матеріалами справи підтверджується, що вищезазначений вантаж з боку Відповідача було доставлено Позивачу із порушенням строків доставки вантажу, встановлених п.1.1 Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, що підтверджується календарними штемпелями на вищезазначених залізничних накладних.

Відповідно до пп. 130, 131 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 право на пред`явлення до залізниці призначення позовів у разі прострочення доставки вантажу має одержувач за умови пред`явлення накладної.

Відповідно до п. 1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 залізниці зобов`язані доставити вантаж вагонною відправкою на відстань до 200 км вантажною швидкістю протягом двох діб (+ додатково одна доба на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу).

При цьому, вантаж, що перевозився у напіввагонах за залізничними накладними №№: 46543609, 52233913, 52255239 (в шести на піввагонах), 52764354, 52935988, 52936754, 52936770, 52862307, (досильні залізничні накладні №№ 46569851, 52259934) надійшов на адресу вантажоодержувача із запізненням на 2 доби.

Окрім того, вантаж, що перевозився у напіввагонах за залізничними накладними №№: 52121738, 52121746, 52128014, 52128022, 52128519, 52191723, 52193794, 52199379 (у трьох напіввагонах), 52208865 (у трьох напіввагонах), 52216041, 52216058, 52217882, 52225117, 52334224 (у двох напіввагонах), 52939188, 52939196, 52939204, 52939212 (досильні залізничні накладні №№ 45115169, 45115144, 45115151, 45115136, 45115177, 52157674, 46711115) надійшов на адресу вантажоодержувача із запізненням на 3 доби.

При цьому, вантаж, що перевозився у напіввагонах за залізничними накладними №№: 45555489, 45601515, 46436457, 46436549, 46489951, 47643317, 47758503, 52024098, 52078250, 52087145, 52092640, 52159555, 52183001, 52185204, 52188760, 52190956, 52197662, 52199379 (в одному напіввагоні), 52208865 (у двох напіввагонах), 52254174, 52255239 (у двох на піввагонах), 52334224 (у семи на піввагонах), 52385309, 52390655, 52467248, 52467255, 52582509, 52697083, 52697114, 52697141, 52722212, 52728227, 52728235, 52728334, 52738762, 52738788, 52738820, 52862836, 52964699, 52989233, 52993169, 52993722 (досильні залізничні накладні №№ 45538352, 45538477, 46418596, 46418588, 46418612, 47588751, 47754262, 47885843, 47885967, 45132263, 45217676, 45346996, 45347002, 52259934, 45616158, 52399862, 52468865, 52716370, 52792496, 46575486, 46711123, 46877312, 46980975, 46980983) надійшов на адресу вантажоодержувача із запізненням на 4 і більше діб.

Загальна сума штрафу, нарахована позивачем за несвоєчасну доставку вантажу відповідачем вантажу у всіх вищезазначених напіввагонах становить 408 761,90 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач частково заперечує проти здійсненого позивачем розрахунку штрафу з причин нарахування позивачем штрафу на загальну суму провізних платежів (з урахуванням компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагона перевізника та плати за використання вагона перевізника у вантажному та порожньому стані рейсах за нормативний термін доставки).

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

В силу приписів статті 307 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 919 ЦК України, перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 ГК України).

Згідно зі статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частинами 1, 2, 5 статті 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до ст. 41 Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до пп. 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (із змінами та доповненнями) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1 вказаних Правил).

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9 Правил).

Згідно з п. 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до п. 2.10. Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з ст. 23 Закону України Про залізничний транспорт, у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до Інформаційного листа ВГСУ України №01-06/420/2012 від 04.04.2012р., нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладних, доданих до позовної заяви, вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого термінів доставки, визначених ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу. З врахуванням чого позивачем правомірно нараховано відповідачу штраф.

Посилання відповідача те, що відбулось невірне нарахування суми штрафу на суму 101 248,10 грн. на загальну суму провізних платежів (з урахуванням компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагона перевізника та плати за використання вагона перевізника у вантажному та порожньому стані рейсах за нормативний термін доставки), є необґрунтованим, оскільки у п. 3.2. договору № 00074/ЦТЛ-2018 укладеного між позивачем та відповідачем визначено, що, розмір плати за перевезення вантажу у вагоні Перевізника (крім транспортерів Перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад) складається з:

- плати за перевезення навантаженого вагону Перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у Збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника;

- компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону Перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього Договору.

- плати за використання вагону Перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки". Тобто усі три компонента (плата за перевезення навантаженого вагону Перевізника, компенсація витрат на перевезення у порожньому стані вагону Перевізника та плата за використання вагонів Перевізника) є платою за перевезення або провізною платою. За фактом перевезення вантажу AT «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» сплачує Відповідачу суму, вказану у графі 34 залізничної накладної, а, отже, сума штрафу, заявлена Позивачем до стягнення, була розрахована правомірно та обґрунтовано.

Згідно частини 1 статті 916 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Предметом договору між сторонами є надання послуг перевезення вантажу у вагонах AT «Українська залізниця». Уклавши договір, керуючись принципом диспозитивності, сторони домовилися про порядок визначення вартості послуги перевезення. У результаті сторони домовилися, що плата за перевезення вантажу складається з трьох компонентів, кожен з яких є складовою вартості однієї послуги - перевезення за договором. Тобто, такий компонент як, приміром, плата за користування вагону в навантаженому і порожньому рейсі є складовою вартості кінцевої послуги - перевезення, так як за договором AT "Українська залізниця" не надає таку окрему послугу як користування вагонами. Тобто провізна плата за договором з AT "Українська залізниця" - це не власне тариф, який зазначено Збірнику тарифів.

Так, п. 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів встановлено, що у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Крім того, про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції, але таких відміток у накладних немає. Отже, наявність підстав, що давала б залізниці право на збільшення терміну доставки вантажу, є недоведеною.

Відтак, зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження наведених доводів, твердження відповідача щодо невірно розрахованого позивачем розміру штрафу (зокрема, з причин нарахування позивачем штрафу, виходячи з суми загальних провізних платежів) є необґрунтованими, недоведеними, а відтак не можуть бути прийнятими судом в якості підстави для відмови у позові в цій частині.

У зв`язку з наведеним судом встановлено, що заявлений позивачем штраф за несвоєчасну доставку вантажу за накладними, які є предметом розгляду даної справи, у розмірі 408 761,90 грн. є обґрунтованим та обчисленим у відповідності до вимог законодавства.

В свою чергу, відповідачем було подано до суду заяву про зменшення розміру штрафу на підставі частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України до 50% від обґрунтованої суми.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Вирішуючи питання про зменшення нарахованого залізниці штрафу, судом враховано доводи відповідача про те, що:

- введення Кабінетом Міністрів України обмежувальних протиепідемічних заходів, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, мало наслідком тимчасове припинення перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення, у зв`язку з чим відповідач за період карантину зазнав суттєвих матеріальних втрат;

- в умовах дефіциту фінансових ресурсів, 2020 рік Залізниця почала зі значними сумами заборгованості;

- позивачем не надано доказів понесення ним збитків або невиконання ним своїх зобов`язань перед іншими особами внаслідок несвоєчасної доставки Залізницею вантажів.

В той же час, станом на момент розгляду справи від позивача не надійшло обґрунтованих заперечень щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафу.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, за визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Господарський суд звертає увагу учасників справи, що до найбільш важливих загальних принципів права віднесено принцип справедливості, добросовісності і розумності, який згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України визнається загальною засадою цивільного законодавства.

У рішенні Конституційного суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_1 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що зобов`язання повинні ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Проаналізувавши доводи і заперечення сторін, з огляду на всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги ступінь виконання зобов`язання відповідачем, майновий стан відповідача, відсутність доказів понесення позивачем збитків в результаті дій відповідача та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд дійшов висновків про наявність підстав для часткового задоволення заяви відповідача та зменшення нарахованого розміру штрафу на 10%, тобто до 367 885,71 грн.

Ураховуючи наведене, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" штрафу в розмірі 367 885,71 грн. Інша частина позовних вимог не підлягає задоволенню з викладених вище підстав.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як було роз`яснено у пункті 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд даної справи в сумі 6 131,43 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код: 40075815) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" (69006, місто Запоріжжя, вулиця Добролюбова, 20, ідентифікаційний код: 00130872) штраф за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 367 885,71 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 131,43 грн.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 10.08.2020.

Суддя І.В. Приходько