ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2020 р. Справа№ 910/4365/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Цибульського Р.М.,

за участю представника прокуратури згідно з протоколом судового засідання від 05.08.2020

за апеляційною скаргою Прокуратури міста Києва

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.04.2019

у справі № 910/4365/19 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Київської місцевої прокуратури № 10 в інтересах держави в особі Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та Управління освіти Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації

до Фізичної особи-підприємця Диндар Світлани Юріївни

про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 44 298, 04 грн,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270, 271 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявленої скарги та рух справи

У квітні 2019 року заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 10 в інтересах держави в особі Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Шевченківська РДА) та Управління освіти Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - Управління освіти Шевченківської РДА) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Диндар Світлани Юріївни (далі - ФОП Диндар С.Ю.) про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 44 298, 04 грн.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості обґрунтовано неналежним виконанням орендарем своїх зобов`язань з оплати орендованого майна. Також, звертаючись з даним позовом, прокурор зазначив про неналежне виконання органами державної влади своїх повноважень, що і стало підставою для звернення з даним позовом прокурором.

2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2019 позовну заяву та додані до неї матеріали повернуто Київській місцевій прокуратурі № 10.

Ухвалу обґрунтовано тим, що прокурор, подаючи до суду позовну заяву у даній справі, не обґрунтував наявність підстав для представництва, а також не навів обставин невиконання Управлінням освіти Шевченківської РДА та Шевченківською РДА належним чином своїх обов`язків, передбачених законодавством.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

У квітні 2019 року прокуратура міста Києва звернулась до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.04.2019 та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 відкрито апеляційне провадження, призначено справу до розгляду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2019 апеляційне провадження зупинялося до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у справі №587/430/16-ц. Зобов`язано сторін повідомити Північний апеляційний господарський суд про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №587/430/16-ц.

У зв`язку із звільненням судді Чорної Л.В., яка була головуючою (суддею-доповідачем), відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2019, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Справа розглядалася різними складами суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2019 було прийнято апеляційну скаргу прокуратури міста Києва на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.04.2019 до провадження новим складом суду. Зобов`язано учасників апеляційного провадження надати суду інформацію про усунення (не усунення) обставин, що викликали його зупинення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2019, у зв`язку з усуненням обставин, що викликали його зупинення, апеляційне провадження у справі поновлювалося. Ухвалою від 20.11.2020 зупинено провадження за апеляційною скаргою прокуратури міста Києва на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.04.2019 до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 912/2385/18 Господарського суду Кіровоградської області.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 27.07.2020 апеляційне провадження поновлено. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 05.08.2020. також повідомлено учасників справи про те, що їх явка не є обов`язковою.

У судове засідання 05.08.2020 з`явився прокурор. Представники позивачів та відповідача в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання учасники справи повідомлені належним чином в порядку, передбаченому ст. 120, 242 ГПК України, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення позивачам 30.07.2020. Кореспонденція, надіслана на адресу ФОП Диндар С.Ю. повернулася до суду. Кореспонденція надсилалася за двома адресами: 03061 , АДРЕСА_2 (відповідає адресі зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань); АДРЕСА_3 (адреса зазначена прокурором в позовній заяві та апеляційній скарзі, та адреса зазначена в договорі, за яким заявлено стягнення).

Місцезнаходження (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем) фізичної особи-підприємця при здійсненні державної реєстрації, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», вноситься до відомостей про цю особу. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Тобто надіслання судом процесуальних документів на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у разі відсутності повідомлення особою іншої адреси для направлення поштової кореспонденції, є належним виконанням приписів процесуального закону щодо надсилання судових рішень учасникам справи. (Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 по справі 911/3309/17).

Крім того, участь в судовому засіданні представника, в разі коли явку не було визнано обов`язковою, є правом особи. Забезпечення участі представника у судовому засіданні покладається на сторону. Суд апеляційної інстанції враховує, що це друга підряд неявка представника скаржника після поновлення провадження в судове засідання. Згідно з висновком Європейського суду з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що згідно з нормами ст. 271 ГПК України перегляд ухвали про повернення позову здійснюється без повідомлення учасників справи. А тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи в даному судовому засіданні.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

Прокуратура міста Києва в апеляційній скарзі не погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позовної заяви з огляду на таке.

Скаржник зазначає, що підставою для звернення з позовом стало систематичне невиконанням відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати за користування нерухомим майном, що належить до комунальної власності територіальної громади.

При цьому необхідністю для звернення з даним позовом саме прокурором стало те, що позивачами (Шевченківською РДА та Управлінням освіти Шевченківської РДА), не дивлячись на систематичне неналежне виконання ФОП Диндар С.Ю. зобов`язань з оплати орендованого майна, заходи по вирішенню спірних правовідносин у судовому порядку не вжито.

Також скаржник зазначає про тривале невиконання відповідними державними органами повноважень з вирішення питання несплати відповідачем заборгованості, оскільки згідно з розрахунком позивача 2 така заборгованість утворилась за два роки, що передували зверненню до суду.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи не надходило. Клопотань про продовження строку для їх подачі не заявлялося.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує те, що апеляційне провадження у справі відкрито, що до введення карантинних обмежень. Учасники справи мали вдосталь часу для подачі відзивів та заперечень, однак не скористались таким правом.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд

Вирішуючи питання обґрунтованості постановлення судом першої інстанції судового рішення про повернення заступнику прокурора позовної заяви, Північний апеляційний господарський суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.03.2016 між Шевченківською РДА (орендодавець) та ФОП Диндар С.Ю. (орендар), а також Управлінням освіти Шевченківської РДА (підприємство) було укладено договір № 453/2 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець на підстав протоколу постійної комісії Київської міської радиз питань власності від 09.02.2016 № 8 та розпорядження Шевченківської РДА від 04.03.2016 № 102 передає, а орендар приймає в погодинну оренду нерухоме майно, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

До позовної заяви заступником прокурора було долучено такі документи: копію листа Управління освіти Шевченківської РДА від 21.05.2018 № 33/09 до орендаря з проханням до 31.05.2018 сплатити заборгованість, що утворилася за договором оренди; розрахунки заборгованості та нарахована не неї пеня, згідно яких прострочення сплати розпочалося 05.12.2016; копії листів прокуратури від 15.02.2019 до Шевченківської РДА та Управління освіти Шевченківської РДА, в яких заступник керівника прокуратури повідомив адресатів про підготовлений позов.

Так, звертаючись з даним позовом, заступник прокурора в ньому зазначив, що підставою для звернення до суду саме прокуратурою, а не відповідними органами державної влади стало те, що прострочення сплати оренди триває близько двох років, однак уповноваженими органами не проведено жодної претензійно-позовної роботи, в тому числі шляхом пред`явлення позовної заяви щодо стягнення заборгованості зі сплати орендної плати. Така бездіяльність, на переконання заявника, свідчила про відсутність належного з боку Шевченківської РДА та Управління освіти Шевченківської РДА самоврядного контролю за використанням комунального майна, що призвело до порушення прав територіальної громади.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», який набрав чинності 15.07.2015. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Північний апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави, як про це вірно зазначив суд першої інстанції.

У рішенні Конституційного Суду України від 05.06.2019 № 4-р(II)/2019 вказано, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно із частиною четвертою ст. 53 ГПК України має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу, про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті.

Такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, що в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України враховується судом апеляційної інстанції.

Однак, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу не дотримався порядку, передбаченого ст. 174 ГПК України щодо залишення позовної заяви без руху, а відразу повернув позов заступнику прокурора. А тому оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що прострочення сплати оренди за договором (за яким заявлено стягнення) розпочалося 05.12.2016, тобто більш ніж за два роки до звернення з даним позовом (05.04.2019 вхідний штемпель суду). Доказів на підтвердження здійснення держаними органами своїх повноважень з усунення таких порушень матеріали справи не містять. Надана копія листа Управління освіти Шевченківської РДА до орендаря від 21.05.2018 не може бути належним доказом вчинення претензійно-позовної роботи (вчинення дій з усунення порушень), оскільки доказів надсилання такого листа матеріали справи не містять.

Крім того, посилання суду першої інстанції на те, що листи прокурора до відповідних органів про звернення з даним позовом надіслані лише за три дні до звернення з таким позовом, про що нібито свідчать описи вкладення від 03.04.2019, також не підтверджується жодним доказом, наявним в матеріалах справи. При цьому самі листи датовано 15.02.2019, позов подано 05.04.2019, що підтверджується штемпелем Господарського суду міста Києва на позові, тобто більше ніж через місяць від дати указаних листів. Суд апеляційної інстанції зазначає, що за відсутності в матеріалах справи доказів про надсилання таких листів, дійти беззаперечного висновку про недотримання прокурором порядку звернення до суду, передбаченого ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», не вбачається за можливе. Саме тому такі обставини необхідно було з`ясувати, надавши для цього заявнику відповідний час, залишивши позов без розгляду, як це вищезазначено в даній постанові.

Північний апеляційний господарський суд враховує висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, відповідно до яких невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати не можливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував наведеного, у зв`язку з чим дійшов передчасних висновків, у зв`язку з чим така ухвала підлягає скасуванню.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Отже, Північний апеляційний господарський суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення позову заступнику прокурора, оскільки таке повернення позовної заяви суперечить положенням ст. 53, 174 ГПК України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», що не було враховано судом першої інстанції, у зв`язку з чим останній припустився порушення наведених норм права.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 6 ч. 1 ст. 275, 280 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволенню апеляційної скарги у даній справі та скасування ухвали суду першої інстанції, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, підлягають розподілу за результатами вирішення спору.

Керуючись ст. 2, 269, 270, 271 п. 6 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 280, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Прокуратури міста Києва на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.04.2019 у справі № 910/4365/19 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.04.2019 у справі №910/4365/19 - скасувати.

3. Матеріали справи № 910/4365/19 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 06.08.2020

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім