ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2020 р. Справа№ 910/17743/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Полякова Б.М.

Отрюха Б.В.

За участю секретаря судового засідання Брунько А.І.

та представників сторін:

від ПрАТ "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний": Святюк С.П. - ордер серія АІ №1048952 від 11.08.2020; Ричка С.А. - довіреність б/н від 12.02.2020;

ліквідатор ТОВ "Аврора-У" арбітражний керуючий Демчан О.І. - свідоцтво №1732 від 11.11.2015.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2020

за позовом ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Аврора-У" арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича

до Приватного акціонерного товариства "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний"

про зобов`язання виконати дії в межах справи №910/17743/18

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 відкрито провадження у справі №910/17743/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Аврора-У", розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Котика Р.О.

Постановою Господарського суду міста Києва від 06.08.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Аврора-У" визнано банкрутом та призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича.

28.12.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Аврора-У" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Демчана О.І. звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" про зобов`язання виконати дії в межах справи №910/17743/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 позов задоволено повністю.

Зобов`язано Приватне акціонерне товариство "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" передати за актом приймання-передачі ліквідатору Товариства з обмеженою відповідальністю "Аврора-У" арбітражному керуючому Демчану Олександру Івановичу наступний товар:

- Елемент огорожі: плита П-6 Ви (2.5х3.85) у кількості 1.000,00 шт., вартістю 1.750.000,00 грн.,

- Елемент огорожі: плита паркану ПО-2 (2.5x2.5) у кількості 1.000,00 шт., вартістю 1.250.000,00 грн.;

- Асфальтобетонна суміш: ЩЧР-10. Щебінь чорний, фр.5-10 у кількості 1.500,00 тонн вартістю 1.171.500,00 грн.;

- Асфальтобетонна суміш: ЩЧР-20. Щебінь чорний, фр. 10-20 у кількості 1.500,00 тонн, вартістю 1.162.500,00 грн.;

- Асфальтобетонна суміш: ЩЧР-40. Щебінь чорний, фр.20-40 у кількості 1.500,00 тонн, вартістю 1.119.000,00 грн.;

- Мінеральний порошок у кількості 1.000,00 тонн, вартістю 600.000,00 грн.;

- Гарячий пісок у кількості 1.000,00 тонн, вартістю 446.000,00 грн.;

- Вироби та конструкції: плита опорна КЦО-2-И у кількості 4.000,00 шт., вартістю 4.620.000,00 грн.;

- Вироби та конструкції: плита кільце опорне КО-6 у кількості 1.000,00 шт., вартістю 90.000,00 грн.

Вирішено інші процесуальні питання.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 25.06.2020, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/17743/18, позовну заяву - відхилити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена при неповному з`ясуванні обставин справи, за неповною оцінкою доказів, з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає наступне:

- виконання сторонами договору постачання №11/2014ТБ від 09.11.2014 не відбулося, оскільки позивачем до позовної заяви не надано жодного документу в підтвердження виникнення взаємних прав та обов`язків за вказаним договором; факт підписання договору свідчить про наміри майбутнього його виконання за умов передбачених в договорі;

- відсутні підстави для передачі позивачу товару згідно договору зберігання №4/280 від 10.11.2014, оскільки позивачем не надано акту прийому-передачі товару від позивача до відповідача за вказаним договором.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" у справі №910/17743/18 передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя - Верховець А.А., судді: Пантелієнко В.О., Отрюх Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.07.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/17743/18 залишено без руху у зв`язку з неподанням доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/17743/18; розгляд апеляційної скарги призначено на 11.08.2020.

27.07.2020 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого останній просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПрАТ "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний", оскаржувану ухвалу залишити без змін.

В обґрунтування своєї позиції ліквідатор ТОВ "Аврора-У" арбітражний керуючий Демчан О.І. вказує на те, що право власності ТОВ "Аврора-У" на товар за договором №11/2014ТБ від 09.11.2014 укладений з ПАТ "АБ Столичний" та обставини перебування товару на зберіганні у відповідача підтверджуються наступними документами: договором поставки із специфікацією, договором зберігання №4-280 від 10.11.2014, фінансовим звітом ТОВ "Аврора-У" на 30.09.2015, договором застави №3-Ю/15/067 від 22.09.2015 із додатком №1, договором №227/15-Из/Ц1 добровільного страхування майна від 22.09.2015, витягами №48410656 від 25.11.2015 та №47916202 від 22.09.2015 із Державного реєстру обтяжень рухомого майна, актами перевірки товару від 22.09.2015, 20.11.2015, звітами незалежної оцінки від 22.09.2015 та від 20.11.2015, складською розпискою про наявність товарів від 21.09.2015, балансовою справкою ТОВ "Аврора-У" від 16.08.2016, що доводить правильність висновку місцевого господарського суду про задоволення позову. В підтвердження своїх доводів ліквідатор ТОВ "Аврора-У" посилається на постанову Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №916/922/19.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2020, здійсненого у зв`язку із перебуванням судді Пантелієнко В.О., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, у справі №910/17743/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Верховця А.А., суддів Полякова Б.М., Отрюха Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/17743/18 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів.

В судовому засіданні 11.08.2020 представники скаржника вимоги апеляційної скарги підтримали, просили суд апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, у позові ліквідатора ТОВ "Аврора-У" арбітражного керуючого Демчана О.І. відмовити.

Ліквідатор ТОВ "Аврора-У" заперечував проти вимог апеляційної скарги, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу без змін.

В судовому засіданні 11.08.2020, згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу (далі за текстом - ГПК) України, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 271 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" підлягають задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/17743/18 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в позові, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Статтею 61 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута що знаходиться у третіх осіб; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута.

28.12.2019 до місцевого господарського суду звернувся ліквідатор ТОВ "Аврора-У" арбітражний керуючий Демчан О.І. з позовною заявою до ПрАТ "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" про зобов`язання вчинити дії, а саме зобов`язати відповідача передати арбітражному керуючому товар згідно договору зберігання №4-280 від 10.11.2014.

Подана позовна заява обґрунтована тим, що 09.11.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аврора-У" (далі - боржник) та ПрАТ "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" було укладено договір №11/2014ТБ на постачання продукції (далі - договір), відповідно до якого, позивач отримав у власність бетонні суміші та розчини згідно специфікації на загальну вартість 127.307.700, 00 грн.

Згодом, 10.11.2014 між боржником (поклажодавецем) та відповідачем (зберігачем) було укладено договір зберігання №4-280 (далі - договір зберігання), відповідно до якого, боржником було передано товар на відповідальне зберігання відповідачу за адресою: м. Київ, вул. Новопирогівська, 60.

Згідно п. 1.4 договору зберігання, товар є власністю ТОВ "Аврора-У", а зберігач не в праві користуватися товаром, який передано йому на відповідальне зберігання.

Таким чином ліквідатор ТОВ "Аврора-У" стверджує, що товар, який був отриманий за договором на постачання продукції №11/2014ТБ від 09.11.2014 в подальшому був переданий на зберігання відповідачу.

В ході здійснення ліквідаційної процедури ліквідатором банкрута встановлено, що майно ТОВ "Аврора-У" загальною ринковою вартістю 12 209 000,00 грн, станом на 20.11.2015, було передане на зберігання ПрАТ "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" та не повернуто поклажодавцеві.

В якості доказів передачі майна боржника на відповідальне зберігання відповідачу ліквідатор посилається на договір застави №3-Ю/15/067 від 22.09.2015 укладений між ПАТ «Авант-Банк» (заставодержатель) та ТОВ "Аврора-У" (заставодавець) за яким перелічене майно передано в заставу банку для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №К-Ю/15/036 від 22.09.2015.

Також ліквідатор боржника зазначив, що 22.09.2015 та 20.11.2015 представниками Банку та ТОВ "Аврора-У" здійснено перевірку наявності майна ТОВ "Аврора-У" на зберіганні ПрАТ "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" за адресою: м. Київ, вул. Новопирогівська, 60, що підтверджено актами перевірки товару.

Крім того, за твердженнями позивача, факт наявності товару у зберігача підтверджується: звітами незалежної оцінки від 22.09.2015 та від 20.11.2015, згідно яких ринкова вартість майна ТОВ "Аврора-У", що знаходиться на зберіганні у ПрАТ "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" становить 12 209 000,00 грн; складською розпискою про наявність товару на складах станом на 21.09.2015; балансовою довідкою про наявність товарів на складах станом на 16.08.2016 за підписом керівника ТОВ "Аврора-У".

Відповідач заперечував проти позовних вимог з підстав відсутності у матеріалах справи доказів виконання умов договорів сторонами.

Таким чином предметом розгляду у даній справі є наявність чи відсутність підстав для зобов`язання відповідача повернути позивачу товар за договором зберігання №4-280 від 10.11.2014.

Дослідивши матеріали справи, умови договору №11/2014ТБ від 09.11.2014 на постачання продукції, умови договору зберігання №4-280 від 10.11.2014 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у даній справі у їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд дійшов хибного висновку про задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно з пп. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 193 Господарського кодексу (далі - ГК) України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 627, 628 та 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 1.1 наявного в матеріалах справи договору на постачання продукції №11/2014ТБ від 09.11.2014 передбачено, що постачальник зобов`язується виготовляти й передавати у власність покупця бетонні суміші та розчини, а покупець зобов`язується приймати та своєчасно здійснювати оплату замовленої ним продукції та фактичних транспортних витрат на поставку продукції на умовах даного договору.

Продукція за цим договором постачається окремими партіями за письмовою заявкою покупця, в якій вказується кількість продукції, номенклатура продукції, адреса доставки і, за необхідності, погодинний графік поставок (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 1.3. договору загальна сума договору складається з суми вартості обсягів поставок, відповідно до видаткових накладних. Сума договору складає 127 307 400,00 грн.

При отриманні продукції, уповноважена особа покупця повинна розписатися у товарно-транспортній накладній та скріпити її печаткою або штампом (п. 4.3 договору).

Згідно п. 5.1 договору ціна і загальна вартість продукції, що поставляється на підставі відповідної заявки покупця визначаються постачальником в рахунку-фактурі, який є невід`ємною частиною договору та який виставляється постачальником на підставі відпускних цін, що встановлені ним на дату рахунку-фактури.

Договір набирає чинності з дня його підписання повноважними представниками сторін і діє до 31.12.2015 року, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 9.1 договору).

09.11.2014 сторонами було підписано специфікацію до вказаного договору.

Колегія суддів зазначає, що з наведених положень договору слідує, що для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків за договором постачання необхідні наступні умови:

- подання заявки на виготовлення та постачання необхідної кількості товарів;

- приймання поставленої продукції та оформлення відповідних підтверджуючих документів;

- оплата поставленої продукції на підставі виставленого рахунку-фактури.

Разом з тим позивачем до позовної заяви не надано жодного із вищезазначених документів. Відтак, твердження позивача про набуття ТОВ "Аврора-У", згідно договору постачання, права власності на продукцію є безпідставними, оскільки не підтверджені жодними належними доказами.

Стосовно договору зберігання №4-280 від 10.11.2014 укладеного між ТОВ "Аврора-У" та ПрАТ "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний", суд відмічає наступне.

Так, згідно п. 1.1 договору зберігання поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання товар, зазначений в відповідних актах приймання-передачі товару, які підписуються сторонами відповідно до п. 2.2 даного договору. Загальна вартість товару, який передається на зберігання даним договором визначається шляхом підрахунку вартості товару, переданого на зберігання, за всіма актами приймання-передачі, підписаними сторонами відповідно до п. 2.2 даного договору.

Найменування, кількість та вартість товару, який передається на відповідальне зберігання вказується у відповідних актах приймання-передачі, які є невідємною частиною договору (п. 1.2 договору).

Відповідно п. 1.4 договору, товар який передається поклажодавцем на відповідальне зберігання протягом дії договору є власністю поклажодавця. Зберігач не має права користуватися товаром, який передано йому на відповідальне зберігання.

Пунктами 2.1 та 2.2 договору передбачено, що товар передається поклажодавцем на зберігання на складі за адресою: м. Київ, вул. Новопирогівська, 60. Факт передачі товару на зберігання із зазначенням кількісно-якісних характеристик фіксується актом приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін.

Строк зберігання товару 1 рік з дати укладення цього договору і може бути зменшений або продовжений в односторонньому порядку поклажодавцем шляхом направлення зберігачу письмового повідомлення про це (п. 1.3 договору).

Господарський суд міста Києва задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку про те, що матеріалами справи належним чином підтверджено факт передачі товару на зберігання від позивача до відповідача.

Однак, Північний апеляційний господарський суд не погоджується з даною позицією місцевого господарського суду та вважає, що вказані висновки були зроблені без належного з`ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, з неправильним застосування норм матеріального права, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 937 ЦК України, договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Договір зберігання, за яким зберігач зобов`язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання.

Права й обов`язки у сторін за договором зберігання виникають лише після передання речі на зберігання - саме з цього моменту договір вважається укладеним. У зберігача, незалежно від виду договору, ніколи не виникне право вимагати передачу речі на зберігання (ч. 1 ст. 939 ЦКУ).

За змістом ст. 953 ЦК України, зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Відповідно до ст. 526, 525 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Факт належного виконання зобов`язання повинен підтверджуватися первинними документами, котрі відповідають вимогам «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» та ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон про бухоблік).

Згідно із ст. 1 Закону про бухоблік (в редакції чинній на час укладання вказаних договорів), первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Згідно зі ст. 9 Закону про бухоблік підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення; для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити:

· назву документа (форми);

· дату і місце складання;

· назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

· посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

· особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 15.12.2015 №21-4266а15, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухобліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг.

Отже, для з`ясування правової природи як господарської операції, так і договору необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті операції. Зважаючи на принцип превалювання сутності над формою, фактичне здійснення господарської операції, повинно підтверджуватися, в тому числі, і реальним джерелом походження товару (його виробництва, попередньої купівлі тощо) в обсязі, зазначеному у первинному документі.

Судова колегія зазначає, що згідно положень договору зберігання №4-280 від 10.11.2018 даний договір є реальним. Тобто, для виникнення за ним прав і обов`язків недостатньо підписання лише угоди, а необхідна передача товару. Факт передачі/прийняття товару за договором ззберігання підтверджується актами приймання-передачі товару, накладними, розпискою, складською квитанцією, складським свідоцтвом, номерним жетоном, іншими подібними документами. В даному випадку сторонами було укладено договір, проте матеріалами справи не підтверджено дій по його виконанню.

Так, в матеріалах справи не міститься жодного первинного документу, який би свідчив про здійснення господарських операцій по договору №11/2014ТБ від 09.11.2014 на постачання продукції та договору зберігання №4-280 від 10.11.2014. Таким чином, беручи до уваги, що договір по своїй правовій природі є документом про наміри створити певні права і обов`язки в учасників в майбутньому та не є первинним обліковим документом, слід дійти висновку про недоведеність факту передачі позивачем відповідачу товару за договором зберігання, оскільки жодного акту приймання-передачі в розумінні ст. 937 ЦК України та п. 2.2 договору, а також будь-яких інших доказів на підтвердження приймання відповідачем товару на зберігання, позивачем не надано. До того ж, слід звернути увагу, що договір зберігання №4-280 від 10.11.2018 не містить відомостей про кількість, якість та ціну товару, що мала бути передана на зберігання відповідачу, що в свою чергу свідчить про безпідставність доводів позивача про перебування вказаного в позовній заяві товару на зберіганні у відповідача.

Наявні в матеріалах справи договір застави №3-Ю/15/067 від 22.09.2015, договір добровільного страхування майна №227/15-Из/Ц1 від 22.09.2015, звіти незалежної оцінки не свідчать про передання позивачем товару на зберігання та прийняття його відповідачем, оскільки жодних відомостей на підтвердження факту передання товару на зберігання не містять.

Окрім того колегія суддів вважає такими, що не мають доказової сили про порушене право надані до матеріалів справи акти перевірки товару, складська розписка про наявність товару на складах, балансова довідка наявності товару на складах, оскільки, по-перше, вказані документи складені без участі уповноважених представників відповідача та не можуть свідчити про право власності на майно, яке в них зазначено, по-друге, вказані документи не можуть замінити собою зміст вищенаведених первинних документів які позивачем не надано.

Матеріали справи також не містять фінансової звітності ТОВ "Аврора-У", яка б містила інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух коштів підприємства за 2014-2016 роки.

Отже, факту порушення відповідачем спірного договору зберігання не встановлено, право позивача на момент звернення із позовом не є порушеним.

Північний апеляційний господарський суд не приймає до уваги посилання позивача у відзиві на апеляційну скаргу на постанову Верховного Суду №916/922/19 від 29.01.2020, оскільки у даній справі йдеться про дефект форми первинних документів, що подані в підтвердження факту поставки товару, тоді як дана справа не містить жодного первинного документу, який би підтверджував здійснення господарських операцій по договору зберігання.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає заявлені позовні вимоги позивача не доведеними та не вбачає підстав для зобов`язання відповідача передати позивачу тавар згідно переліку наведеного у позовній заяві.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції посилався на доведеність позивачем факту передачі товару на зберігання відповідачу. Тобто, визнав встановленими обставини, що не підтверджуються належними доказами по справі, що призвело до прийняття невірного рішення.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 277 ГПК України ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/17743/18 слід скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин справи, доводи заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування судом першої інстанцій норм процесуального та матеріального права під час прийняття оскаржуваного процесуального документу знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" підлягає задоволенню.

У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на ТОВ "Аврора-У".

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 277, 282, 283 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Асфальтобетонний завод "АБ Столичний" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/17743/18 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 у справі №910/17743/18 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

4. Матеріали справи №910/17743/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Cторони мають право оскаржити постанову до Верховного Суду в порядку, передбаченому ст.ст. 286-291 ГПК України з урахуванням положень ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено 13.08.2020.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді Б.М. Поляков

Б.В. Отрюх