ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2020м. ДніпроСправа № 904/772/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський електро-технічний завод", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетинжис", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 415 872 грн. 19 коп. за договором поставки від 24.05.2019 № 24/05-2019

Представники:

від позивача: Яценко О.А., наказ № 7-к від 18.12.2013, керівник; Лавришина І.Г., довіреність №1 від 02.01.2020, представник;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Слов`янський електро-технічний завод" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетинжис" заборгованість в сумі 415 872 грн. 19 коп., з яких: 369 240 грн. 00 коп. - основний борг, 40 323 грн. 03 коп. - пеня, 4 097 грн. 05 коп. - 3% річних, 2 212 грн. 11 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору поставки від 24.05.2019 № 24/05-2019.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору в частині повної та своєчасної оплати поставленої позивачем продукції.

Ухвалою господарського суду від 17.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 05.03.2020.

Ухвалою господарського суду від 05.03.2020 підготовче засідання відкладене на 26.03.2020, у зв`язку із неявкою відповідача та ненаданням витребуваних судом документів.

26.03.2020 підготовче засідання не відбулось, у зв`язку із запровадженням на території України карантину.

Ухвалою господарського суду від 24.03.2020 відкладено підготовче засідання на невизначений термін.

Господарський суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 № 211 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 № 215), з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020, на усій території України з 12.03.2020 до 03.04.2020 установлено карантин.

Крім того, згідно із п. 11 Закону України №540-ІХ від 30.03.2020 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набув чинності 02.04.2020 року, розділ X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України доповнено п. 4 такого змісту, зокрема, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки судового розгляду справи продовжуються на строк дії такого карантину, а строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Надалі строк дії карантину продовжувався з 03.04.2020 до 24.04.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239), з 24.04.2020 до 11.05.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 291), з 11.05.2020 до 22.05.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343), з 22.05.2020 до 22.06.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392), з 22.06.2020 до 31.07.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 500), з 01.08.2020 до 31.08.2020 (постанова Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641).

З огляду на послаблення карантину, ухвалою господарського суду від 07.05.2020 підготовче засідання у справі призначене на 04.06.2020.

04.06.2020 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому він проти позовних вимог заперечував та зазначив, що 27.11.2019 при проведенні монтажних робіт ним були виявлені приховані недоліки в продукції. Того ж дня, в межах строку відповідно до Інструкції П-7, позивачу надіслано лист кур`єрською службою доставки для виклику повноважного представника позивача для участі у складанні акту прихованих недоліків з поставленої продукції та вирішення питання щодо заміни або ремонту. Виклик повноваженого представника здійснено на 02.12.2019, з урахуванням строку для проїзду. Вказаний лист отримано позивачем 29.11.2019, проте він проігнорував факт поставки неякісної продукції та виклик для з`ясування і вирішення питання щодо компенсації відновлення роботи поставленого обладнання за договором. У зв`язку із цим відповідач був змушений за свій рахунок проводити роботи з відновлення належної роботи поставленої продукції, що не компенсовано позивачем, а це сума, яка дорівнює майже сумі заявлених вимог позивачем. Відповідач у телефонному режимі з керівником позивача неодноразово намагався вирішити питання щодо компенсації витрат та питання щодо усунення прихованих недоліків, але позивач ігнорує це питання і взагалі поки що припинив проведення перемовин. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю та розглянути можливість вирішення питання у відповідності до ст.ст. 186-189 ГПК України за участю судді.

Ухвалою господарського суду від 04.06.2020 підготовче засідання відкладене на 24.06.2020 за клопотанням відповідача, а також у зв`язку із необхідністю надання сторонами витребуваних судом документів.

17.06.2020 на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій він заперечував проти доводів відповідача, зазначив, що у п. 4.8. договору сторони визначили порядок виклику представника постачальника, у разі виявлення продукції, що не відповідає умовам договору, а саме: шляхом спрямування такого повідомлення на електронну адресу останнього, зазначену в п. 10.6. договору. Позивач стверджує, що не отримував від відповідача будь-якого листа з повідомленням про виклик, а також документів, тим чи іншим чином пов"язаних з недоліками поставленої продукції. Крім того, не відповідають дійсності твердження відповідача про намагання врегулювати питання щодо недоліків продукції у телефонному режимі. У будь-якому випадку лист від 27.11.2019 не спростовує факту отримання відповідачем продукції та не може враховуватись судом як належна відмова відповідача від зобов"язань щодо оплати за поставлену продукцію, оскільки заборгованість виникла до виявлення відповідачем недоліків продукції. До того ж, 29.11.2019 позивач отримав від відповідача відправлення, але зовсім з іншим пакетом документів (без опису вкладення). Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду від 24.06.2020 закрито підготовче провадження; справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 14.07.2020.

07.07.2020 від позивача до суду надійшли доповнення до відповіді на відзив, в яких він зазначив, що саме відповідач ігнорував намагання позивача до перемовин, не отримував та не надавав відповіді на листи, запити, повідомлення, які позивачем надсилались всіма можливими засобами. Крім того, позивач не отримував доказів на підтвердження усунення відповідачем виявлених прихованих недоліків поставленої продукції за власний рахунок; акт про виявлення прихованих недоліків поставленої продукції. До того ж, позивач зазначив, що не надає згоду на проведення врегулювання спору за участю судді. Просив позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати і витрати, пов"язані з розглядом справи.

Ухвалою господарського суду від 14.07.2020 відкладено розгляд справи по суті на 04.08.2020.

Відповідач явку повноважного представника у призначене судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 830.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України передбачені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а також повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Керуючись ст. 186 ГПК України, враховуючи відсутність згоди позивача на проведення врегулювання спору за участю судді, суд вважає за необхідне відмовити відповідачу у задоволенні заяви про врегулювання спору за участю судді.

У судовому засіданні 04.08.2020 представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору; факт поставки товару; строк оплати; наявність часткової оплати; наявність прострочення оплати.

На підтвердження обставин, які є предметом доказування у даній справі, позивач надав до матеріалів справи такі докази:

- копію договору поставки від 24.05.2019 № 24/05-2019;

- копію Специфікації № 1 від 04.06.2019;

- копію рахунку на оплату № 27 від 04.06.2019;

- копії опитувальних листів на трансформатори струму до Специфікації № 1 від 04.06.2019;

- копії видаткових накладних № 51 від 25.09.2019, № 33 від 23.08.2019, № 32 від 07.08.2019, № 24 від 16.07.2019;

- копії товарно-транспортних накладних № Р51 від 25.09.2019, № Р33 від 23.08.2019, № Р32 від 07.08.2019, № Р24 від 16.07.2019;

- копії довіреностей № 101 від 25.09.2019, № 59 від 06.08.2019, № 79 від 22.08.2019, № 35 від 15.07.2019;

- копії платіжних доручень № 1902 від 05.06.2019, № 1904 від 05.06.2019, № 1921 від 10.06.2019, № 1987 від 15.07.2019, № 2039 від 06.08.2019, № 2097 від 22.08.2019, № 2190 від 24.09.2019;

- копію гарантійного листа за № 1507/19-1 від 15.07.2019;

- копію претензії за № 580 від 13.11.2019;

- копію повернутого конверту;

- скріншоти з електронної пошти.

На спростування обставин, які є предметом доказування у даній справі, відповідач надав до матеріалів справи такі докази:

- копію листа за № 2 від 27.11.2019;

- скріншот з веб-сайту "Нова пошта" № 9758 від 27.11.2019.

Так, судом встановлено, що 24.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Слов`янський електро-технічний завод" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сетинжис" (покупець) укладено договір поставки № 24/05-2019 (далі - договір).

Згідно з п. 1.1. договору постачальник зобов"язується в порядку та на умовах цього договору передати у власність покупця, а покупець - прийняти і оплатити на умовах цього договору продукцію (далі - продукція), найменування, технічні характеристики, асортимент, ціна, строки та умови поставки якої узгоджуються в Специфікаціях, які є невід"ємною частиною договору.

Відповідно до п. 3.1. договору оплата продукції, що постачається на умовах цього договору, здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок постачальника на умовах та в строки, визначені сторонами у відповідних Специфікаціях.

Основою проведення платежів є рахунок, виставлений постачальником (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 3.3. договору датою оплати сторони вважають дату зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що постачання продукції здійснюється узгодженими партіями на умовах і у строки, визначені сторонами у відповідних Специфікаціях, згідно Інкотермс-2010, з урахуванням внутрішньодержавного характеру цього договору та його умов.

Згідно з п. 4.4. договору датою поставки продукції вважається дата складання видаткової накладної. Сторони домовились, що дата поставки збігається з датою відвантаження. Зобов"язання постачальника щодо поставки продукції вважається виконаним з моменту підписання покупцем видаткової накладної.

За умовами п. 4.6. договору разом з поставкою продукції постачальник передає покупцю такі супровідні документи: рахунок-фактуру; видаткову накладну; сертифікат якості; паспорт на продукцію; керівництво з експлуатації. Підписання видаткової накладної свідчить про отримання ним усіх документів, що наявні в п. 4.6. договору.

Пунктом 4.8. договору передбачено, що приймання продукції здійснюється на підставі документів, наданих разом з продукцією, відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю № П-7, що затверджена постановою Держарбітражу СРСР від 25.04.1966, та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю № П-6, що затверджена постановою Держарбітражу СРСР від 15.06.1965, з подальшими змінами і доповненнями. У разі виявлення продукції, що не відповідає умовам цього договору, виклик представника постачальника є обов"язковим і здійснюється шляхом спрямування такого повідомлення на електронну адресу останнього, зазначену в п. 10.6. договору.

За умовами п. 4.9. договору у разі, якщо постачальник сповістив покупця на електронну адресу, визначену в п. 10.6. договору, про неможливість прибуття для участі у складанні акту щодо виявлення невідповідності продукції умовам договору, або не відповів на повідомлення-виклик покупця - складання такого акту здійснюється за участю представника регіональної Торгово-промислової палати.

Згідно з п. 4.10. договору наслідки поставки продукції, що не відповідає умовам договору, а також строки усунення такої невідповідності визначаються сторонами в двосторонньому акті або покупцем в акті, складеному відповідно до п. 4.9. договору. Усунення наслідків поставки продукції, що не відповідає умовам договору, здійснюється силами та за рахунок постачальника.

Порушення порядку та строків приймання продукції покупцем є безумовною підставою для відмови у задоволенні вимог, що заявлені покупцем (п. 4.11. договору).

За умовами п. 5.1. договору якість поставленої продукції повинна відповідати чинним нормативним документам (ДСТУ, ТУ тощо) та підтверджуватись документами про якість (сертифікат, паспорт тощо). Якість індивідуальної (несерійної) продукції повинна відповідати узгодженій сторонами технічній документації (креслення, ТУ, опитувальні листи тощо).

Відповідно до п. 5.2. договору передбачено, що постачальник гарантує високу якість поставленої продукції протягом строку, вказаного в паспорті, за умови дотримання покупцем умов транспортування, монтажу, правил зберігання та правильної технічної експлуатації. Гарантійний строк вираховується з моменту поставки продукції.

Згідно з п. 6.3. договору у разі невиконання та/або несвоєчасного виконання зобов"язання з оплати продукції, що постачається, покупець сплачує постачальникові за кожний день прострочення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який вона нараховується, від суми простроченого платежу.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками і діє до 31.12.2019. Моментом підписання договору є дата, вказана в його правому верхньому куті (п. 10.1. договору).

Відповідно до п. 10.5. договору сторони домовились, що факсимільні та електронні копії цього договору, а також документів, пов"язаних з його виконанням (специфікації, рахунки, листи, повідомлення та інше) мають юридичну силу тільки до моменту обміну сторонами оригіналами таких документів, який повинен відбутись не пізніше десяти робочих днів з моменту направлення їх факсимільним або електронним зв"язком.

Електронна адреса відповідального представника ТОВ "Слов`янський електро-технічний завод" - директор Яценко Ольга Анатоліївна, ел. адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 (п. 10.6. договору).

Специфікацією № 1 від 04.06.2019 сторони узгодили найменування продукції, її технічні характеристики, кількість, ціну, вартість, умови оплати, термін та умови постачання. Так, загальна вартість продукції складає 2 072 376 грн. 00 коп., у т.ч. ПДВ 345 396 грн. 00 коп. (п. 1).

Згідно з п. 2 Специфікації № 1 умови оплати:

2.1. покупець здійснює передплату у розмірі 50% від вартості продукції шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту надання рахунку постачальником;

2.2. наступний платіж у розмірі 50% від вартості продукції покупець здійснює протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання повідомлення постачальника про готовність продукції за цією Специфікацією до відвантаження.

Відповідно до п. 3 Специфікації № 1 термін постачання: протягом 45 календарних днів з моменту остаточного погодження опитувального листа та отримання передплати від покупця, згідно з п. 2.1. цієї Специфікації, за умови отримання постачальником оплати відповідно до п. 2.2. Специфікації. У разі порушення покупцем умов оплати, передбачених п. 2.1., п. 2.2. цієї Специфікації, постачальник має право збільшити термін постачання на відповідну кількість днів прострочення оплати покупцем.

Умови постачання: продукція постачається на умовах ЕХW, м. Слов`янськ, в редакції Інкотермс-2010 (п. 4 Специфікації).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 2 072 376 грн. 00 коп., що підтверджується підписаними сторонами без будь-яких зауважень видатковими накладними № 24 від 16.07.2019 на суму 1 088 064 грн. 00 коп., № 32 від 07.08.2019 на суму 240 588 грн. 00 коп., № 33 від 23.08.2019 на суму 240 588 грн. 00 коп., № 51 від 25.09.2019 на суму 503 136 грн. 00 коп., а також товарно-транспортними накладними № Р24 від 16.07.2019, № Р32 від 07.08.2019, № Р33 від 23.08.2019, № Р51 від 25.09.2019 та виставив рахунок на оплату № 27 від 04.06.2019 на суму 2 072 376 грн. 00 коп. (т. 1, а.с. 18-29).

Позивач зазначає, що відповідач, в порушення умов договору, свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати поставленої продукції виконав частково, а саме: 05.06.2019 сплатив 400 000 грн. 00 коп., 10.06.2019 - 200 000 грн. 00 коп., 15.07.2019 - 200 000 грн. 00 коп., 06.08.2019 - 200 000 грн. 00 коп., 22.08.2019 - 200 000 грн. 00 коп., 24.09.2019 - 503 136 грн. 00 коп. (т. 1, а.с. 30-36), у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 369 240 грн. 00 коп.

27.11.2019 позивач надіслав на електронну адресу відповідача претензію за № 580 від 13.11.2019 про сплату заборгованості (т. 2, а.с. 6, 7, 34), яку останній залишив без задоволення.

Доказів оплати відповідачем вказаної заборгованості сторонами до матеріалів справи не надано.

На підставі п. 6.3. договору позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 40 323 грн. 03 коп., за період з 25.09.2019 по 06.02.2020.

Із посиланням на положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 4 097 грн. 05 коп., за період з 25.09.2019 по 06.02.2020, а також інфляційні втрати у розмірі 2 212 грн. 11 коп., за період з жовтня по грудень 2019.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов"язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов"язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов"язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов"язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За приписами ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Позивач зазначає, що відповідач 24.09.2019 отримав повідомлення про готовність продукції за Специфікацією № 1 від 04.06.2019 до відвантаження.

Враховуючи умови п. 2.2. Специфікації № 1 від 04.06.2019 до договору, відповідач повинен був здійснити оплату поставленої продукції за видатковими накладними у строк до 27.09.2019 включно.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідач частково розрахувався за поставлену позивачем продукцію, у зв"язку з чим заборгованість становить 369 240 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, заборгованість за поставлену продукцію у розмірі 369 240 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 40 323 грн. 03 коп., за період з 25.09.2019 по 06.02.2020, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

За ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 6.3. договору у разі невиконання та/або несвоєчасного виконання зобов"язання з оплати продукції, що постачається, покупець сплачує постачальникові за кожний день прострочення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який вона нараховується, від суми простроченого платежу.

За розрахунком суду, пеня за період з 28.09.2019 (початок прострочення) по 06.02.2020 складає 39 317 грн. 27 коп. та підлягає стягненню з відповідача. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 4 097 грн. 05 коп., за період з 25.09.2019 по 06.02.2020, а також інфляційних втрат у розмірі 2 212 грн. 11 коп., за період з жовтня по грудень 2019, суд зазначає таке.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком суду, 3% річних за період з 28.09.2019 (початок прострочення) по 06.02.2020 складають 4 002 грн. 93 коп. та підлягають стягненню з відповідача. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку інфляційних втрат порушень чинного законодавства і умов договору судом не встановлено, у зв"язку з чим інфляційні втрати у розмірі 2 212 грн. 11 коп. підлягають стягненню з відповідача.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення 369 240 грн. 00 коп. - основного боргу, 39 317 грн. 27 коп. - пені, 4 002 грн. 93 коп. - 3% річних, 2 212 грн. 11 коп. - інфляційних втрат є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У решті позову слід відмовити.

Доводи відповідача про поставку неякісної продукції суд не бере до уваги, оскільки факт поставки товару на суму 2 072 376 грн. 00 коп. підтверджується видатковими накладними № 24 від 16.07.2019, № 32 від 07.08.2019, № 33 від 23.08.2019, № 51 від 25.09.2019, підписаними сторонами, зокрема інженером - конструктором ТОВ "Сетинжис" Поляковим М.В., без будь-яких зауважень; акт про приховані недоліки продукції, згідно вимог Інструкції П-7 від 25.04.1966, не складався; представник позивача не викликався для складання такого акту, як передбачено Інструкцією. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази повернення товару позивачу.

Посилання відповідача на лист за № 2 від 27.11.2019, як на доказ виклику повноважного представника позивача для участі у складанні акту про приховані недоліки продукції, суд вважає безпідставними, оскільки відповідачем не надано належних доказів на підтвердження надсилання цього листа позивачу та отримання його останнім. Зі змісту скриншоту з веб-сайту "Нова пошта" № 9758 від 27.11.2019 не вбачається, що позивач отримав саме лист за № 2 від 27.11.2019.

До того ж, пунктом 4.8. договору передбачений належний спосіб повідомлення позивача про виклик для участі у складанні акту щодо виявлення невідповідності продукції умовам договору, а саме: у разі виявлення продукції, що не відповідає умовам цього договору, виклик представника постачальника є обов"язковим і здійснюється шляхом спрямування такого повідомлення на електронну адресу останнього, зазначену в п. 10.6. договору.

Однак доказів надіслання такого повідомлення на електронну адресу позивача відповідач до суду не надав.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо клопотання позивача про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

З огляду на те, що позивач разом з першою заявою по суті спору не подав до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, суд відмовляє у відшкодуванні таких судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 124, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський електро-технічний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетинжис" про стягнення заборгованості в сумі 415 872 грн. 19 коп. за договором поставки від 24.05.2019 № 24/05-2019 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетинжис" (49000, м. Дніпро, вул. Ломана, 19, офіс 207, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський електро-технічний завод" (01103, м. Київ, вул. Драгомирова Михайла, 4, офіс 123, ) 369 240 грн. 00 коп. (триста шістдесят дев"ять тисяч двісті сорок грн. 00 коп.) основного боргу, 39 317 грн. 27 коп. (тридцять дев"ять тисяч триста сімнадцять грн. 27 коп.) пені, 4 002 грн. 93 коп. (чотири тисячі дві грн. 93 коп.) 3% річних, 2 212 грн. 11 коп. (дві тисячі двісті дванадцять грн. 11 коп.) інфляційних втрат та 6 221 грн. 58 коп. (шість тисяч двісті двадцять одна грн. 58 коп.) витрат зі сплати судового збору.

У решті позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський електро-технічний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сетинжис" про стягнення пені у розмірі 1 005 грн. 76 коп., 3% річних у розмірі 94 грн. 12 коп. відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 13.08.2020

Суддя І.А. Рудь