ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

10.08.2020 м.Дніпро Справа № 916/1318/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М.,

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 09.06.2020 року ( суддя Бестаченко О.Л.) у справі № 916/1318/20

за заявою від б/д № б/н (вх. № 1866/20 від 04.06.2020) ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 09.06.2020 по справі №916/1318/20:

- відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 15.04.2020 № б/н про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому.

- заяву ОСОБА_1 від б/д № б/н (вх. № 1866/20 від 04.06.2020) залишено без руху.

- встановлено ОСОБА_1 строк усунення виявлених недоліків при поданні заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність - десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху та з урахуванням п. 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України.

- встановлено спосіб усунення недоліків заяви шляхом: надання суду доказів авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень у сумі 31 530,00 грн.

- роз`яснено ОСОБА_1 , що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали заява вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Не погодившись з ухвалою господарського суду, до Центрального апеляційного господарського суду звернулась ОСОБА_1 із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 09..06.2020 року у справі №916/1318/20 в частині відмови в задоволенні клопотання гр. ОСОБА_1 від 15.04.2020 року б/н про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Окрім того, скаржник в прохальній частині апеляційної скарги просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що оскаржувану ухвалу отримав 27.06.2020 року.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню без розгляду з огляду на наступне.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч.1 цієї статті).

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Отже, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 ГПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Встановлений наведеною правовою нормою перелік ухвал, що підлягають оскарженню, є вичерпним і не містить такої ухвали як ухвала про залишення без руху заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. В апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури/процедури погашення боргів, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Кодексом.

Системне тлумачення ч. 2 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 255 ГПК України у сукупності з нормою пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України дає можливість дійти висновку, що апеляційному оскарженню підлягають ухвали суду першої інстанції у разі, якщо їх включено до переліку або, коли це прямо передбачено в інших статтях ГПК України чи Кодексу України з процедур банкрутства, якими передбачено винесення ухвал. Всі інші ухвали можуть бути оскаржені лише одночасно з прийнятим за результатами розгляду справи рішенням чи ухвали, якою завершується розгляд справи.

Такі процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлені задля запобігання зловживанню стороною права на оскарження і як наслідок - затягування провадження. При цьому, застосовані обмеження не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються взагалі права на апеляційне оскарження таких проміжних ухвал місцевого господарського суду, їх право лише відтерміновується - до винесення остаточного рішення у справі (у справі про банкрутство - судового рішення за результатами завершення процедури та переходу до іншої тощо).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пелевін проти України" від 20.05.2010 зазначено, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах. Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини там, де існують, апеляційні або касаційні суди, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (рішення ЄСПЛ у справі "Делькур проти Бельгії" від 17.01.1970 та у справі "Гофман проти Німеччини" від 11.10.2001).

Умови прийнятості апеляційної скарги згідно з законом мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі Levages Prestations Services v. France від 23/10/1996).

При цьому колегія суддів бере до уваги, що залишення без руху заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у справі є наслідком відмови судом у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому, а отже, ухвала в частині залишення заяви без руху та в частині відмови судом у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому у справі перебувають у нерозривному зв`язку одна з одною.

Оскаржувана ухвала не входить до переліку ухвал, визначених частиною 1 статті 255 ГПК України, що підлягають оскарженню в апеляційному порядку, а також можливість її оскарження не передбачена Кодексом України з процедур банкрутства, що зумовлено тим, що відповідна ухвала не порушує прав та охоронюваних законом інтересів учасників провадження у справі.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського суду з прав людини, який у пункті 53 рішення від 08.04.2010 у справі "Меньшакова проти України" зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. пункт 57 рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom), Series A, № 93).

Враховуючи вищенаведені норми ГПК України та Кодексу України з процедур банкрутства, колегія суддів приходить до висновку, що скаржник фактично оскаржує ухвалу, яка спрямована на забезпечення руху судового процесу, а саме ухвалу про залишення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність без руху, якою не вирішується спір по суті заявлених вимог та не закінчено розгляд справи, а відтак оскарженню в апеляційному порядку окремо не підлягає.

Відповідно до п.4.ст. 260 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності правових підстав для повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 09.06.2020 року у справі № 916/1318/20 скаржнику, оскільки зазначена ухвала місцевого суду не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження не розглядалося.

Керуючись ст. 174, 234, 255 ст. 260, Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 09.06.2020 року ( суддя Бестаченко О.Л.) у справі № 916/1318/20 повернути скаржнику.

Додаток (на адресу скаржника): апеляційна скарга з доданими до неї документами на 20 аркушах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд