ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" серпня 2020 р.м.ХарківСправа № 922/2153/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дільниця малої механізації", м.Харків
до Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Харків)
про усунення перешкод у здійснення права власності шляхом зняття аррешту з нерухомого майна
за участю :

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дільниця малої механізації", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції, в якому просить суд зняти арешти, накладені Відділом Державної виконавчої служби Московського району м.Харкова, правонаступником якого є "Московський відділ Державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків)" (код 34952461, місцезнаходження: 61005, м.Харків, майдан Захисників України 7/8) з майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Дільниця малої механізації" (код 24279231, місцезнаходження: 61068, м.Харків, набережна Сабурівська, 7), а саме нежитлових приміщень (частина приміщення №1, частина приміщення №19, нежилі приміщення №2-6, 20-26, які розташовані в літ. А-1, а також приміщення №1,2 в літ.В-1) за адресою: Харківська обл., м.Харків, наб.Крупської (зараз - Сабурівська), 7, відомості про які містяться в Єдиному реєстрі заборон відчудження нерухомого майна за реєстраційними номерами обтяжень: 2670647, 2670683, 267745, 2670782.

Ухвалою суду від 13.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначити на "05" серпня 2020 р. о 12:00 год.

Сторони правом на участь у призначеному судовому засіданні не скористалися, про причини неявки представників суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення ухвали від 13.07.2020

Згідно ч.2 ст.185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з інформаційної довідки №213857258 від 24.06.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ТОВ «Дільниця малої механізації» (позивач) з 2003 року є власником нежитлових приміщень №1,2 загальною площею 15,0 кв.м в літ. B-1, прим. №2-6, 20-26 заг. пл.120,9 кв.м., частина прим. №19 пл. 2.4 кв.м, частина прим. №1 пл. 37,6 кв.м в літ. А-1, за адресою: Харківська обл.., м.Харків, Сабурівська набережна (колишня назва Крупської набережна), будинок 7.

У 2005 році щодо окремих приміщень, за цією адресою, які належать позивачу на підставі повідомлення державного виконавця ВДВС Московського району м.Харкова Темнохуд А.В. №40198, №40199, 40200, 40201 від 14.10.2005 року було зареєстровано 4 арешти.

Відповідно до п.250 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мінюсту №20/5 від 03.03.2004 в редакції від 29.08.2005р. нотаріус за місцезнаходженням житлового будинку, будівлі, садиби, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи за місцем розташування земельної ділянки, а також у випадках, передбачених законодавством, за місцем реєстрації рухомого майна накладає заборону відчуження за постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

У позовній заяві позивач наголошує, що підстави накладення арешту у 2005 році органом ДВС йому не відомі, а єдине виконавче провадження ВП №9773434, у якому позивач був боржником на даний час закрито, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 16.02.2009. (ВП №9773434). Вказує, що з метою отримання інформації стосовно причин накладення арешту на майно, яке належить ТОВ «Дільниця малої механізації» звертався до відповідача, проте відповідач надати таку інформацію не має можливості з підстав знищення архівних матеріалів виконавчого провадження, відповідно до Інструкції затвердженою Наказом Мінюсту №470/7 від 05.07.1999р. у редакції від 15.08.2005р.

Наведені обставини і стали причиною звернення позивача до суду з цим позовом в порядку статті 391 Цивільного кодексу України, як власника майна, який має підстави передбачати можливість порушення свого права.

Предметом спору у даній справі є звільнення з-під арешту майна, яке перебуває у власності позивача, накладеного за повідомленням відповідача, тобто вимога позивача про захист майнового (речового) права.

Відповідно до ч.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХIV в редакції від 13.10.2005р. арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

Винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей

боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у

банках або інших фінансових установах;

Винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі

боржника або надходять до неї;

Винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення

заборони на його відчуження;

Проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Частиною цієї статті визначено, що копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У матеріалах цієї справи відсутнє судове рішення або рішення іншого органу (посадових осіб), на виконання якого видано виконавчий документ і державним виконавцем відкрито виконавче провадження та накладено арешт.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Проте у цій справі з такою вимогою звернувся сам боржник, якому належить нерухоме майно. При цьому з матеріалів справи не вбачається існування спору щодо права власності на це майно у іншої, крім ТОВ «Дільниця малої механізації», особи. Тобто посилання останнього у позовній заяві на норми цивільного законодавства щодо захисту права власності не заслуговують на увагу, оскільки ним не визначено особи, яка порушує це право, що свідчить про відсутність спору про право.

Статтею 14 ГПК України передбачений принцип диспозитивності господарського судочинства, який передбачає позицію позивача щодо вибору способу захисту з урахуванням тієї обставини, що роль суду зведена до організації господарського процесу, сприяння реалізації прав учасників процесу та контролю за виконанням ними законодавчо визначених обов`язків, і суд не повноважний визначати спосіб захисту без відповідного звернення зацікавленої особи, оскільки суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Натомість, з урахуванням відсутності у цій справі доказів, що підтверджують на виконання якого виконавчого документа державним виконавцем ВДВС Московського району м.Харкова Темнохуд А.В.було відкрито виконавче провадження, слід зазначити про право ТОВ «Дільниця малої механізації» звернутися до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність виконавців та посадових осіб державної виконавчої служби в порядку частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», якщо цей виконавчий документ виданий на виконання судового рішення, або - до адміністративного суду в порядку частини другої цієї ж статті, якщо він виданий на виконання рішення іншого органу (посадових осіб), та/або за умови перебування його у зведеному виконавчому провадженні, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Відтак вимоги ТОВ «Дільниця малої механізації» до Московського відділу Державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) про усунення перешкод у здійсненні права власності, шляхом зняття арешту з нерухомого майна, заявлені позивачем у цій справі в порядку позовного провадження шляхом подання позовної заяви, не підлягають вирішенню у господарському суді.

Відповідна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року по справі №904/51/19.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи вищенаведене, провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Стаття 7 Закону України "Про судовий збір" містить вичерпний перелік пунктів, за якими повертається сплачена сума судового збору.

Так, відповідно до п. 5 ст. 7 цього Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Виходячи з викладених правових норм, судовий збір у сумі 2102,00 грн, сплачений квитанцією №0 0 .1 від 07.07.2020, підлягає поверненню платнику у разі його звернення до суду з відповідним клопотанням.

Керуючись ст. 231-235 Господарського кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №922/2153/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена, в порядку ст. 255 - 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.08.2020 року.

Суддя С.Ч. Жельне