ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 серпня 2020 року Справа № 903/218/20
Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи справу №903/218/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Оксенюка Сергія Миколайовича, смт. Колки, Маневицького району, Волинської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна", м.Луцьк

про стягнення 21 292,90 грн.,

в с т а н о в и в:

30.03.2020 Фізична особа-підприємець Оксенюк Сергій Миколайович звернувся з позовною заявою №2 від 25.03.2020 до господарського суду, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудленд Україна" 21 292,90 грн., з них: 20 169 грн. заборгованості за надані на підставі договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №03/01/17 від 03.01.2017 послуги, 513,56 грн. процентів річних, 613,34 грн. збитків, завданих інфляцією.

На обгрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом №03/01/17 від 03.01.2017 щодо повного та своєчасного розрахунку за надані послуги.

Ухвалою суду від 01.04.2020 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; запропонувати відповідачу подати на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі "Електронний суд", поштою, факсом або дистанційними засобами зв`язку в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду.

Ухвалу суду від 01.04.2020 було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Відповідач - ТзОВ "Вудленд Україна" ухвалу суду отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №855 06.04.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з собливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Як передбачено ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 зі змінами від 16.03.2020 № 215 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12.03.2020 до 03.04.2020 на усій території України встановлено карантин.

Відповідно до Рекомендацій Ради суддів України щодо встановлення особливого режиму роботи судів України задля убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб, затверджених рішенням Ради суддів України №19 від 17.03.2020р., громадянам та іншим особам рекомендовано: всі необхідні документи (позовні заяви, заяви, скарги, відзиви, пояснення, клопотання тощо) надавати суду в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі "Електронний суд", поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку; учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; утриматися від відвідування приміщення суду, особливо за наявності захворювання (слабкість, кашель, задуха, утруднення дихання тощо).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239 затверджено зміни, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України, відповідно до яких, зокрема, продовжено карантин до 24.04.2020 та запроваджено режим надзвичайної ситуації на всій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №291 затверджено зміни, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України, відповідно до яких, зокрема, продовжено карантин до 11.05.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343 затверджено зміни, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України, відповідно до яких, зокрема, продовжено карантин до 22.05.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 затверджено зміни, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України, відповідно до яких, зокрема, продовжено карантин до 22.06.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 №500 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392 та продовжено дію карантину до 31.07.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 продовжено на всій території України дію карантину з 01.08.2020 по 31.08.2020.

Разом з цим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" було внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України, зокрема, розділу Х "Прикінцеві положення" та доповнено його пунктом 4 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Відповідні положення п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України у визначеній редакції були чинними до 16.07.2020 року включно.

З 17.07.2020 року набули чинності зміни до ГПК України, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" №731-ІХ від 18.06.2020р.

Відповідно до положень вказаного законодавчого акту пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України було викладено в наступній редакції: "4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020р. № 731-ІХ було визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Отже, процесуальні строки, що були продовжені на час дії карантину, закінчилися 06.08.2020.

Проте, відповідач не подав ні відзиву на позов, ні клопотань про продовження чи поновлення процесуальних строку на подачу відзиву.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак, у зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, оскільки сторонам було надано процесуальну можливість для реалізації ними процесуальних прав.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, а тому суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті заявлених вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з огляду на наступне.

03.01.2017 між Фізичною особою - підприємцем Оксенюком Сергієм Миколайовичем як перевізником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вудленд Україна» як замовником було укладено договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом № 03/01/17, згідно з умовами якого перевізник зобов`язався прийняти вантаж в домовлені строки та своєчасно доставити його і видати уповноваженій на те особі (вантажоодержувачу) згідно із заявкою, а замовник зобов`язався оплатити послуги перевізника, за умови доставки вантажу в цілісності та схоронності.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. договору розмір тарифів на послуги перевезення, що надаються перевізником в межах дії цього договору, визначаються за взаємною згодою сторін.

Вартість послуг конкретного перевезення встановлюється в заявці на перевезення вантажу та здійснюється в безготівковій формі в національній грошовій одиниці України або на умовах, визначених в заявці.

Згідно із п. 5.3. договору розрахунки за платежами за послугами перевезення проводяться замовником на підставі рахунка-фактури перевізника, підписаного обома сторонами акта про надання транспортних послуг та податкової накладної. Підставою для підписання замовником акта про надання транспортних послуг є оригінали транспортних накладних (ТТН) або міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) при міжнародних перевезеннях з відміткою вантажоодержувача вантажу.

На виконання умов договору № 03/01/17 від 03.01.2017 позивач здійснив перевезення вантажу за замовленим відповідачем маршрутом на загальну суму 20169 грн., що підтверджується актами здавання-прийняття наданих послуг № 35 від 31.05.2017, №25 від 22.07.2019, №53 від 26.11.2019, підписаними позивачем та в/о директора ТзОВ "Вудленд Україна" Паламарчук О.Я.

Для оплати наданих послуг позивач надавав відповідачу рахунки-фактури №35 від 31.05.2017 на суму 2 268 грн., №25 від 22.07.2019 на суму 14 067 грн., №53 від 26.11.2019 на суму 3 834 грн., а всього на суму 20169 грн.

Як зазначає позивач у позовній заяві, послуг з перевезення за цими актами здавання-прийняття відповідач не оплатив.

22.01.2020 між підприємцем Оксенюк С.М. і директором ТзОВ "Вудленд Україна" було підписано акт звірки взаємних розрахунків, згідно з яким заборгованість ТзОВ "Вудленд Україна" перед підприємцем Оксенюк С.М. станом на 22.01.2020 становить 20 169 грн.

27.02.2020 позивач надсилав відповідачу вимогу на оплату № 1 від 26.02.2020, в якій просив перерахувати заборгованість за надані на підставі № 03/01/17 від 03.01.2017 послуги з перевезення вантажу.

Факт отримання претензії відповідачем підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення № 575 представнику відповідача 28.02.2020.

Однак, у позовній заяві позивач пояснює, що після отримання вимоги відповідач не оплатив надані йому послуги перевезення.

Таким чином, заборгованість відповідача на момент розгляду справи становить 20 169 грн. Доказів, які б спростовували цю заборгованість, або доказів її оплати відповідач суду не подав, факту надання послуг під час розгляду справи не заперечив.

У відповідності із ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

До позовної заяви позивач додав докази, які свідчать про виконання ним замовлення відповідача та перевезення вантажу.

Як передбачено частинами 1, 2 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як роз?яснив Пленум Вищого господарського суду України в п.1.7. постанови №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов?язань» якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Договорм №03/01/17 від 03.01.2017 не було передбачено конкретного строку (терміну) виконання зобов?язання з оплати відповідачем.

Вимогу про оплату №1 від 26.02.2020 відповідач отримав 28.02.2020.

Враховуючи отримання відповідачем вимоги про оплату 28.02.2020, беручи до уваги приписи ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України, у відповідача настав строк для оплати вартості перевезення з моменту отримання вимоги і тривав до 06.03.2020 включно.

Проте, відповідач до 06.03.2020 включно не оплатив вартості наданих йому послуг перевезення за актами здавання-прийняття, що є підставою позовних вимог.

Оскільки відповідач не виконав належним чином взятих на себе за договором про перевезення вантажів автомобільним транспортом № 03/01/17 від 03.01.2017 зобов`язань, не перерахував плати за надані послуги, позовна вимога про стягнення з нього 20 169 грн. заборгованості обгрунтована і підлягає до задоволення.

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з тим, що відповідач до 06.03.2020 включно не оплатив вартості наданих йому послуг перевезення підлягає до задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 29,84 грн. процентів річних:

- за період з 07.03.2020 по 24.03.2020, виходячи з розрахунку: 2268 х 3% : 365 х 18 днів = 3,36 грн.;

- за період з 07.03.2020 по 24.03.2020, виходячи з розрахунку: 14067 х 3% : 365 х 18 днів = 20,81 грн.;

- за період з 07.03.2020 по 24.03.2020, виходячи з розрахунку: 3834 х 3% : 365 х 18 днів = 5,67 грн.

У задоволенні позову про стягнення 483,72 грн. (513,56 - 29,84) процентів річних слід відмовити як нарахованих безпідставно.

Правові підстави для задоволення позову в частині стягнення 613,34 грн. збитків, завданих інфляцією, нарахованих за період з 01.06.2017 по 24.03.2020 та з 23.07.2019 по 24.03. 2020 відсутні, оскільки з розрахунку збитків, завданих інфляцією, доданих позивачем до позовної заяви, вбачається що інфляційні нараховані за період з червня 2017 по лютий 2020.

Порушення строку виконання відповідачем зобов?язання з оплати настало з 07.03.2020.

У зв?язку із задоволенням позову частково на підставі ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 546, 549, 610, 611, 612, 625, 909 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 73-74, 76-80, 86, 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудленд Україна» (43016, Волинська область, м.Луцьк, вул. Ковельська, 2, офіс 517, ) на користь Фізичної особи - підприємця Оксенюка Сергія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 20 169 грн. заборгованості, 29 грн. 84 коп. процентів річних, 1993 грн. 70 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

3. У задоволенні позову про стягнення 483 грн.72 коп. процентів річних, 613 грн. 34 коп. збитків, завданих інфляцією, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено: 14.08.2020.

Суддя І. О. Якушева