ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"05" серпня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2076/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ГРАНІТТРАНССТРОЙ (65490, Одеська область, Біляївський район, м. Теплодар, вул. Комунальна, 12, ) за вх.суду№2148/20 від 17.05.2020р. про видачу судового наказу до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю КАМБІО-СТРОЙСЕРВІС (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 85, ) на суму 13534,16грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ГРАНІТТРАНССТРОЙ звернулося до Господарського суду Одеської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю КАМБІО-СТРОЙСЕРВІС 13534,16грн. у тому числі 11034,50грн. пені, 1150,16грн. 3% річних, 1349,50грн. індексу інфляції.

В обґрунтування заяви Товариство з обмеженою відповідальністю ГРАНІТТРАНССТРОЙ посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю КАМБІО-СТРОЙСЕРВІС умов укладеного між сторонами договору поставки №10/6-15п від 10.06.2015р.

Згідно автоматичного розподілу справ у Господарському суді Одеської області заява Товариства з обмеженою відповідальністю ГРАНІТТРАНССТРОЙ за вх.суду№2148/20 від 17.05.2020р. про видачу судового наказу до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю КАМБІО-СТРОЙСЕРВІС передана на розгляд судді Шаратова Ю.А.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п. 9 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, пункту 4.2.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, в редакції від 05.12.2019р. (протокол №17-06/2019) зі змінами від 19.02.2020р. (протокол №916-2/2020), у зв`язку з перебуванням судді Шаратова Ю.А. на лікарняному з 22.07.2020р. з метою дотримання процесуальних строків, визначених Господарським процесуальним кодексом України, згідно повторного автоматичного розподілу від 03.08.2020р. заява Товариства з обмеженою відповідальністю ГРАНІТТРАНССТРОЙ за вх.суду№2148/20 від 17.05.2020р. про видачу судового наказу до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю КАМБІО-СТРОЙСЕРВІС передана на розгляд судді Степанової Л.В.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Проте, заявником - Одеське обласне комунальне підприємство «Служба експлуатації цілісного майнового комплексу адміністративного будинку №2» було заявлено вимоги про стягнення 1070,91грн. пені за несвоєчасну сплату орендної плати, 117251,79грн. пені по комунальним та експлуатаційним послугам.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За змістом положень ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Таким чином, пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а являється видом штрафних санкцій, яку сторона зобов`язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов`язань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді пені була передбачена договором. Відтак, пеня є штрафною санкцією, а вимоги про сплату пені у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення договірних зобов`язань.

Враховуючи наведене, вимоги про сплату пені у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Тому вказані вимоги підлягають розгляду в порядку позовного провадження, з дослідженням та перевіркою судом нарахованих сум, підстав таких нарахувань, періодів, тощо. Отже, вимоги в частині стягнення пені не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Вимоги в частині стягнення індексу інфляції та річних не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, оскільки ці вимоги не ґрунтуються на договорі.

Приймаючи до уваги вищевикладене та необхідність розгляду вимог про стягнення пені, річних та інфляційних окремо у позовному провадженні, з дослідженням та перевіркою судом нарахованих сум, підстав таких нарахувань, періодів, тощо, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю ГРАНІТТРАНССТРОЙ за вх.суду№2148/20 від 17.05.2020р. про видачу судового наказу до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю КАМБІО-СТРОЙСЕРВІС в частині стягнення 11034,50грн. пені, 1150,16грн. 3% річних, 1349,50грн. індексу інфляції задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 150, п.3 ч.1, ч.2 ст.152, ч. 1 ст. 148, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариства з обмеженою відповідальністю ГРАНІТТРАНССТРОЙ (65490, Одеська область, Біляївський район, м. Теплодар, вул. Комунальна, 12, ) у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю КАМБІО-СТРОЙСЕРВІС (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 85, ) 11034,50грн. пені, 1150,16грн. 3% річних, 1349,50грн. індексу інфляції.

Ухвала набирає чинності 05.08.2020р. та може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Л.В. Степанова