ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" серпня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1487/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А. при секретарі судового засідання Рибці Ю. Е. розглянувши матеріали справи № 916/1487/20

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Рошен Де Люкс" (66300, Одеська обл., м. Подільськ, вул. Соборна, б. 216-А: поштова адр.: 65031, м. Одеса, вул. М. Грушевського 2 "А")

Відповідач: Фізична особа-підприємець Колеганова Любов Сухарівна ( АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_1 )

про стягнення 12733,84 грн.

на підставі заборгованості за договором

В порядку ч. 13 ст. 8, ч. 2, 5 ст. 252 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

СУТЬ СПОРУ: 27.05.2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рошен Де Люкс" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи підприємця Колеганова Любов Сухарівна (далі - Відповідач) про стягнення 12733,84 грн., з яких: основна заборгованість 7946,25 грн., інфляційні втрати - 358,05 грн., 3% річних - 235,53 грн., пеня - 2168,18 грн., штраф - 2383,88 грн.

28.05.2020 року суд відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст. 247 - 252 ГПК України та надав Відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України в строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України, а саме - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

11.06.2020 року позивач надав суду докази витрат на професійну правничу допомогу.

Копія Ухвали про відкриття провадження по справі була направлена Відповідачу за адресою місцезнаходження, згідно витягу з ЄДР та повернулась до суду з відміткою: „адресат не проживає за місцем обслуговування". Тому, за приписами ч. 7 ст. 120 ГПК України Відповідач вважається повідомленим належним чином про відкриття провадження по справі.

На підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України у зв`язку із ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В С Т А Н О В И В :

17.05.2018 року між Позивачем (постачальник) та Відповідачем (покупець) укладено Договір поставки № 23239 за умовами якого Позивач зобов`язався поставляти партіями кондитерські вироби та інші продукти харчування (Товар) в кількості, асортименті, ціні зазначеній у видаткових накладних, Відповідач зобов`язався прийняти та оплатити Товар на умовах, визначених Договором.

Згідно пункту 2.4. Договору, Відповідач здійснює оплату за Товар на протязі 6-ти календарних днів, з дати поставки Товару шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок Позивача, в готівковій формі, шляхом внесення грошових коштів у касу Позивача (п.2.5. Договору).

Згідно пункту 3.6. Договору, датою поставки вважається дата передачі Товару в розпорядження Відповідача за видатковими накладними.

Так, на виконання умов Договору, 08.06.2019 року Позивач поставив Відповідачу Товар на загальну суму 9946,25 грн., що підтверджено накладною RDL00067270.

Позов ґрунтується на тому, що товар поставлений Відповідачу 08.06.2019 року повинен бути оплачений 14.06.2019 року, проте, станом на 22.05.2020 року за вказаною накладною рахується заборгованість у розмірі - 7 946,25 грн.

21.04.2020 року на адресу Відповідача направлено Претензію від 21.04.2020 року, відповіді не отримано, борг не сплачено.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За відсутності в матеріалах справи доказів оплати Відповідачем за поставлений Товар, згідно Договору та накладної RDL00067270. від 08.06.2019 року в повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача боргу у розмірі 7946,25 грн. - підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 611 ЦК України - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ч. 1 ст. 229 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 549 ЦК України - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

А ст. 3 вказаного Закону зазначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Крім того, згідно пункту 6.2. Договору, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань згідно пункту 2.4. Договору Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день такого прострочення. Відповідно до п. 6.2. Договору штрафні санкції застосовуються до Покупця до повного погашення заборгованості.

Також, пунктом 6.3. Договору передбачено сплату штрафу за необгрунтовану відмову або ухилення від оплати продукції у розмірі 30% від суми неоплаченого товару за прострочення оплати понад 30 календарних днів.

На підставі наведених норм Законодавства України та умов Договору, Позивачем правомірно нараховані: інфляційні втрати - 358,05 грн., 3% річних - 235,53 грн., пеня - 2168,18 грн., штраф - 2383,88 грн., які підлягають стягненню з Відповідача.

Отже, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Щодо вимог про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає, що це питання може бути розглянуто за клопотанням Позивача, згідно ч.8 ст.129 ГПК України, при наданні відповідного розрахунку таких витрат без врахування витрат на ведення справи в Господарському суді Одеської області, приймаючи до уваги, що з доданих до клопотання Позивача від 11.06.2020р. про приєднання до матеріалів справи доказів, копій Акту №4 здачі-приймання наданих послуг від 08.05.2020р. та Рахунку-фактури №4 від 08.08.2020р. вбачається, що акту вбачається, що розмір таких витрат становить 3000грн. Однак до цієї суми включено витрати на ведення справи в Господарському суді Одеської області. З огляду на те, що справу розглянуто без призначення судового засідання. Відповідно, витрати на ведення адвокатом справи в суді - не могли бути здійсненими. Окремого детального опису таких витрат, з визначенням їх розміру, відповідно до вимог ч.3 ст.126 ГПК України, з метою їх виключення із загальної суми витрат на професійну правничу допомогу - Позивачем не надано.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Колеганової Любові Сухарівни ( АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рошен Де Люкс" (66300, Одеська обл., м. Подільськ, вул. Соборна, б. 216-А: поштова адр.: 65031, м. Одеса, вул. М. Грушевського 2 "А"): 7946 гривень 25 коп. - боргу, інфляційні втрати - 358 гривень 05 коп., 3% річних - 235 гривень 53 коп., пеня - 2168 гривень 18 коп., штраф - 2383 гривень 88 коп., 2102 гривень 00 коп. - судового збору та 3000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст.ст.253-259 ГПК України.

Суддя Демешин О.А.

Повний текст складено 10 серпня 2020 р.

Суддя О.А. Демешин