ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" серпня 2020 р. м. Київ Справа № 911/4670/13

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» № 30-1/07 від 30.07.2020 про покладення на приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 911/4670/13 за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, будинок 40, офіс 315, код 38039872)

до

товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (08633, Київська обл., Васильківський район, село Мархалівка, вулиця Комсомольська, будинок 22, код 38267861)

фізичної особи-підприємця Приймака Олександра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про стягнення 35293,99 гривень

ВСТАНОВИВ:

25.06.2020 до Господарського суду Київської області від товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» надійшла скарга на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича у виконавчих провадженнях № 50925374 та № 50925598 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 19.03.2014 у справі № 911/4670/13.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.07.2020 (суддя Сокуренко Л.В.) скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича у виконавчому провадженні № 59425728 та № 59425832 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 19.03.2014 у справі № 911/4670/13 задоволено в повному обсязі; визнано за період із 01.07.2019 по 24.06.2020 неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича у виконавчому провадженні № 59425728 та № 59425832 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 19.03.2014 у справі № 911/4670/13, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 59425728 та № 59425832 щодо виконання наказів Господарського суду Київської області від 19.03.2014 у справі № 911/4670/13 із врахуванням статей 10, 18, 26, 36, 48, 69-70 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 59425728 та № 59425832 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 19.03.2014 у справі № 911/4670/13 із врахуванням норм та положень Закону України «Про виконавче провадження», та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та фактичне примусове виконання наказів Господарського суду Київської області від 19.03.2014 у справі № 911/4670/13.

31.07.2020 на адресу суду від товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» надійшла заява від 30.07.2020 № 30-1/07, в якій заявник просить суд стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень згідно договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 27.07.2019 № 27-07-2019/7.

Вказана заява, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 04.05.2020, передана на розгляд судді Колесника Р.М.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.08.2020 розгляд заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» від 30.07.2020 № 30-1/07 про покладення на приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича судових витрат на професійну правничу допомогу призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.08.2020.

На адресу суду 10.08.2020 від приватного виконавця надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку із оскарженням в апеляційному порядку ухвали суду від 15.07.2020 та заперечення щодо поданої ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» заяви про розподіл судових витрат, в якій приватний виконавець просить суд відмовити в задоволенні вказаної заяви.

В судове засідання 12.08.2020 представник заявника та приватний виконавець не з`явились, про дату та час проведення такого повідомлялись судом належним чином.

Розглянувши в судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» від 30.07.2020 № 30-1/07 про покладення на приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 344 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вже було вказано вище, за результатом розгляду скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» Господарським судом Київської області 15.07.2020 було постановлено ухвалу, якою скаргу було задоволено.

Частиною 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, початок перебігу п`ятиденного строку для подання заявником доказів понесення судових витрат на правову допомогу є дата 16.07.2020.

Отже враховуючи, що ухвалу суду за результатами розгляду скарги було постановлено 15.07.2020, то останнім днем строку на подання доказів понесення судових витрат на професійну правничу допомогу є 20.07.2020.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що із відповідною заявою про розподіл судових витрат товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» звернулося до суду 31.07.2020.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для звернення до суду заявник зазначає, що об`єктивними причинами пропуску строку на подання заяви є зокрема, та обставина, що у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», із врахуванням змін та доповнень, установлено на період з 12.03.2020 по 31.07.2020 на усій території України карантин. А тому, як зазначає заявник, з моменту встановлення обмежувальних заходів згідно названої постанови ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» працює в режимі віддаленого доступу, що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами.

Заявник також вказує, що впроваджувальні заходи унеможливлюють здійснення та забезпечення організації проведення подання доказів на підтвердження даної заяви та її вимог в порядку та строки визначені частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та їх направлення до суду.

В зв`язку з чим заявник просить суд визнати причини пропуску строку встановленого частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України не значними та поважними, а також відновити строк для подання заяви про розподіл судових витрат.

Однак, суд не вважає, що наведені заявником причини пропуску строку на подання заяви є дійсно поважними та такими, що об`єктивно перешкоджали заявнику звернутися до суду із завою у строк встановлений ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За змістом статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Так, судом встановлено, що 20.07.2020 (останній день строку для подання заяви) заявник вже звертався до суду із заявою про розподіл судових витрат, проте, ухвалою суду від 23.07.2020 останню було повернуто заявнику без розгляду в зв`язку з порушенням приписів ч. 2 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, оскільки заявником не було подано належних доказів надсилання заяви іншим учасникам справи.

На переконання суду, оформлення заявником заяви з порушенням норм Господарського процесуального кодексу України, що стало підставою для її повернення не є поважною причиною пропуску, адже таке порушення було допущено безпосередньо з вини заявника та внаслідок його недбалості.

Також, заявник посилається на те, що через встановлений на всій території України карантин ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» працює в режимі віддаленого доступу, що ускладнює для заявника можливість своєчасно реалізовувати свої процесуальні права, через обмеження пересування як в межах території країни, так і в межах населених пунктів. Зокрема, заявник також вказує, що секретарі та кур`єри знаходяться поза межами офісу заявника та здійснюють свої повноваження дистанційно.

Суд вважає зазначені посилання заявника недоречними, оскільки на підтвердження своїх доводів заявником не подано жодних доказів, які б надавали суду змогу пересвідчитися в тому, що ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» дійсно працює в режимі віддаленого доступу. Також заявником не подано доказів того, що штатні працівники (секретарі, кур`єри) останнього переведені у режимі дистанційної роботи.

Як не підтверджено заявником і те, що віддалена робота штатних працівників об`єктивно унеможливлювала подання відповідної заяви із доказами понесення витрат протягом встановленого законом строку.

Суд звертає увагу на ту обставину, що в заяві заявником зазначено, що він долучає до неї відповідні докази, на підтвердження зазначених обставин, втім фактично таких доказів додано не було.

При цьому судом враховано, що заявник вже звертався до суду із відповідною заявою, яка внаслідок його власних помилок була повернута без розгляду. Поряд із цим, таке звернення заявника засвідчує можливість дотримання заявником відповідного строку, у разі належного ставлення до оформлення відповідної заяви, що скеровується на адресу суду.

Судом також прийнято до уваги, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» систематично звертається до суду як зі скаргами на дії/бездіяльність органів виконавчої служби/приватних виконавців, так і з заявами про відшкодування витрат на правничу допомогу, отже ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» є добре обізнана з приводу вимог, що ставляться як до оформлення заяви на відшкодування витрат на правничу допомогу, зокрема щодо необхідності долучення заявником належних доказів направлення копії такої заяви на адресу інших учасників процесу, так і щодо строку протягом якого така заява та відповідні докази мають подаватися на адресу суду.

Суду також є очевидним, що підготовку відповідних звернень здійснює професійний адвокат.

Із відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» доволі часто зверталося до суду із відповідними скаргами та заявами зокрема в період дії карантину. Та, відповідно в межах цієї справи, доводи на введений на території України карантин та віддалена робота працівників компанії не впливала на можливість реалізації заявником свого права на звернення до суду з метою захисту своїх інтересів.

Крім того, суд зазначає, що заявником не аргументовано, яким чином віддалена робота працівників, введені обмеження у зв`язку з карантином заважали звернутися саме із заявою на відшкодування витрат на правничу допомогу в межах цієї справи.

Наведе вище, зумовлює висновки суду про те, що заявником не обґрунтовано поважності причин пропуску строку для звернення із відповідною заявою про розподіл судових витрат, а тому заява про поновлення такого строку задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у поновленні строку, судом також враховано, що до заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу, з огляду на те, що таке звернення здійснюється за участі кваліфікованої допомоги адвоката, мають застосовуватися більш жорсткі вимоги порівняно із вимогами, що ставляться до загальних звернень заявника до суду з метою захисту своїх прав та інтересів.

Судом вбачається, що заявник отримав доступ до правосуддя та отримав судовий захист у спосіб задоволення його скарги по суті претензій до приватного виконавця.

Між тим, реалізація права на відшкодування судових витрат залежить від волі самого заявника, адже вимагати таке відшкодування є його правом та його реалізація має здійснюватися із дотриманням встановленого законом строку, оскільки звертаючись до суду зі скаргою необхідність у наданні відповідних доказів понесення витрат на правничу допомогу є цілком передбачувана для заявника. Про свою обізнаність з цього приводу також зазначено заявником в тексті скарги.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що по відношенню до заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу є недоречним застосовувати загальні принципи щодо гарантування особі права на доступ до правосуддя, коли суд має уникати невиправданого формалізму з тим, аби особа чиє право порушено не була позбавлена права на судовий захист свого права.

Подання та розгляд заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу не є безпосереднім способом захисту порушеного права щодо суті його порушення, а тому формальний підхід до перевірки дотримання заявником строку на звернення до суду із відповідною заявою, в даному випадку є цілком виправданим.

Враховуючи, що за висновком суду строк для подання заяви про розподіл судових витрат сплив 20.07.2020, а причини пропуску зазначеного строку, як встановлено судом, не є поважними, у суду відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання про поновлення строку на подання такої заяви. Відтак, заява товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про розподіл судових витрат залишається судом без розгляду.

Керуючись ст.ст. 118, 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про поновлення строку для подання заяви про розподіл судових витрат відмовити.

2. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про розподіл судових витрат залишити без розгляду.

Ухвала складена та підписана 13.08.2020, набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ст.ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення».

Суддя Р.М. Колесник