ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2020 місто Дніпро Справа № 904/82/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Кузнецової І.Л.,

секретар судового засідання: Грачов А.С.,

представники сторін:

від прокуратури: Спиридонова Є.О., посвідчення №036674 від 11.12.2015, прокурор відділу;

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: Меженна О.В., довіреність №27 від 05.03.2018, адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Маркова Дмитра Олександровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2019 (повний текст оформлений 06.11.2019, суддя Васильєв О.Ю.) у справі №904/82/19

за позовом: Заступника керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, м. Дніпро

до відповідача-1: Петропавлівської районної державної адміністрації, смт. Петропавлівка, Петропавлівський район, Дніпропетровська область

до відповідача-2: Фізичної особи - підприємця Маркова Дмитра Олександровича, м. Першотравенськ, Дніпропетровська область

про скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року Заступник керівника Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Петропавлівської районної державної адміністрації (відповідача-1) та Фізичної особи - підприємця Маркова Дмитра Олександровича (відповідача-2) про:

- визнання незаконним та скасування розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації "Про затвердження ФОП Маркову Д.О. технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради" №Р-530/0/350-15 від 24.12.2015;

- визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 5,0951 га, кадастровий номер :02:001:1009, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, укладеного 29.01.2016 між відповідачами, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.03.2016, номер запису - 13639820;

- зобов`язання відповідача-2 повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області вищезазначену земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому відповідач-2 одержав її в оренду.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2019 у справі №904/82/19 позов задоволено;

- визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації "Про затвердження ФОП Маркову Д.О. технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради" №Р-530/0/350-15 від 24.12.2015;

- визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 5,0951 га, кадастровий номер :02:001:1009, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, укладений 29.01.2016 між Петропавлівською районною державною адміністрацією та Фізичною особою - підприємцем Марковим Дмитром Олександровичем, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.03.2016, номер запису - 13639820;

- Фізичну особу - підприємця Маркова Дмитра Олександровича зобов`язано повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області земельну ділянку загальною площею 5,0951 га, кадастровий номер :02:001:1009, орієнтовною ринковою вартістю 1 501 000 грн., на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому Фізична особа - підприємець Марков Дмитро Олександрович одержав її в оренду;

- з Петропавлівської районної державної адміністрації на користь прокуратури Дніпропетровської області стягнуто 5 286 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що спірна земельна ділянка відноситься до земель резервного фонду, тому Петропавлівською районною державною адміністрацією було прийнято оскаржуване розпорядження про передачу спірної земельної ділянки в оренду з перевищенням повноважень, встановлених статтею 122 Земельного кодексу України, у зв`язку з чим вимоги прокурора про визнання їх незаконними та скасування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом встановлено, що нормативно-грошова оцінка земельні ділянки сільськогосподарського призначення, що перебувають в оренді Фізичної особи - підприємця Маркова Дмитра Олександровича, до складу яких входить і земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:1009, не проводилась, технічна документація не затверджувалась та рішення про затвердження нормативно грошової оцінки не приймалось, що є підставою для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 29.01.2016, укладеного між Петропавлівською районною державною адміністрацією та Фізичною особою - підприємцем Марковим Дмитром Олександровичем.

Враховуючи, що Фізична особа - підприємець Марков Дмитро Олександрович є стороною договору оренди земельної ділянки, який судом визнано недійсним, та враховуючи правові наслідки недійсності правочину, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання Фізичної особи - підприємця Маркова Дмитра Олександровича повернути спірну земельну ділянку також є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Встановивши, що спірне розпорядження прийняте Петропавлівською районною державною адміністрацією 24.12.2015, договір оренди землі укладений відповідачами 29.01.2016, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що трирічний строк звернення до суду із даним позовом прокурором не пропущено, а позов подано 22.12.2018 в межах строків позовної давності.

Також місцевим господарським судом відхилені посилання відповідача-2 на те, що прокурор не мав повноваження на звернення з цим позовом до суду, оскільки ці твердження спростовуються правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у своїй постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18 та посилання на те, що спірний договір не порушив нічиїх інтересів, оскільки орендна плата сплачується більш, ніж це було б визначено з урахуванням грошової оцінки, з тих підстав, що при укладенні спірного договору був порушений публічний порядок визначення суми орендної плати, що діє для усіх суб`єктів земельних правовідносин без виключень.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Фізична особа - підприємець Марков Дмитро Олександрович подав апеляційну скаргу, якою просить Центральний апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2019 у справі №904/82/19, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку, що спірна земельна ділянка відноситься до земель резервного фонду, а не до невитребуваних паїв на території Дмитрівської сільської ради, як зазначено у розпорядженні голови Петропавлівської районної державної адміністрації про надання дозволу на розробку технічної документації. Вказує на те, що місцевим господарським судом безпідставно визнано достатнім доказом недоведене твердження прокурора та позивача про те, що відповідно до державного акту на право постійного користування на землю колишнього КСП ім. Чкалова від 21.05.1997 №004503, серії І-ДП, спірна земельна ділянка віднесена до земель запасу Дмитрівської сільської ради із земель, які були передані КСП у постійне користування. Апелянт вважає, що місцевим господарським судом не було досліджено технічну документацію, складену за результатами інвентаризації земель сільськогосподарського призначення.

На думку апелянта, акт перевірки вимог земельного законодавства за спірним об`єктом від 31.08.2017 №193-ДК/245/АП/09/01/-17 не може бути визнано судом належним доказом з тих підстав, що позивачем не надано доказів щодо призначення і законності проведення перевірки; висновки в акті зроблені на підставі сумнівних даних і спростовуються довідкою відділу у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №148/171-18 від 19.02.2018; відсутні докази отримання акту особами, відносно яких проводилась перевірка, що позбавило їх права на оскарження акту.

Посилаючись на приписи абзац 1 пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України, Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015 №909-VІІІ, інформацію Петропавлівської районної державної адміністрації від 29.12.2017 №2440/0/349-17 і умов укладеного договору оренди, апелянт вважає, що розмір орендної плати за земельну ділянку встановлено відповідно до норм чинного законодавства.

Також, апелянт посилається на те, що прокурором в даному випадку не було дотримано вимог положень пунктів 2-4, частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", до суду не надано жодних доказів вжиття заходів щодо звернення до суду відповідним органом - Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.12.2019 (колегією суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач), суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Маркова Дмитра Олександровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2019 у справі №904/82/19, розгляд апеляційної скарги призначений на 29.01.2020.

Розгляд справи, призначений у судовому засіданні на 29.01.2020, не відбувся у зв`язку з перебуванням судді-доповідача Орєшкіної Е.В. у відрядженні.

28.02.2020 від Павлоградської місцевої прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій прокурор просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Прокурор вважає, що висновок про належність спірної земельної ділянки до земель резервного фонду зроблений судом на підставі сукупності доказів, які в повній мірі були досліджені у судовому засіданні. Прокурор зазначає, що спірна земельна ділянка належить до земель сільськогосподарського призначення, однак має враховуватись в землях резервного фонду, а не в землях невитребуваних паїв, що не є зміною цільового призначення земельної ділянки з сільськогосподарського на інше, як помилково вважає апелянт.

Прокурор стверджує, що в порушення вимог статей 6, 15 Закону України "Про оренду землі", статей 203, 215 Цивільного кодексу України, статей 13, 18 Закону України "Про оцінку земель", орендну плату за користування земельною ділянкою визначено без проведення її нормативної грошової оцінки. В даному випадку не можуть бути застосовані положення Податкового кодексу України, що регламентують визначення орендної плати з урахуванням нормативної грошової оцінки одного гектара сільськогосподарських угідь та коефіцієнта індексації, оскільки Законом України "Про оцінку земель" визначено обов`язкове проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Прокурор не погоджується із доводами апелянта щодо відсутності повноважень на пред`явлення позову, посилаючись на те, що Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, дізнавшись під час проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства, про неправомірність розпорядження Петропавлівською районною держадміністрацією спірною земельною ділянкою, будь-яких заходів щодо її повернення не вжило. Факт невжиття заходів з боку Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області також підтверджується листом Відділу у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області№35/308-18 від 23.03.2018, яким визнано факт помилкового включення спірної земельної ділянки до невитребуваних паїв та належність її на теперішній час до земель резервного фонду Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Також прокурор зазначає, що звернувся із позовом до суду 22.12.2018, тобто за день до закінчення строку позовної давності для оскарження розпорядження від 24.12.2015, що також свідчить про бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.02.2020 (колегією суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач), суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.) розгляд апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Маркова Дмитра Олександровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2019 у справі №904/82/19 призначений в судове засідання на 26.02.2020.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.02.2020 (колегією суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач), суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.) зупинено провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Маркова Дмитра Олександровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2019 у справі №904/82/19 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №912/2385/18 у подібних правовідносинах.

26.05.2020 Великою Палатою Верховного Суду у справі №912/2385/18 було прийнято постанову, яка оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 20.07.2020.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.07.2020 (колегією суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач), суддів Широбокової Л.П., Подобєда І.М.) поновлено провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Маркова Дмитра Олександровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2019 у справі №904/82/19, розгляд скарги призначений у судове засідання на 12.08.2020.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Подобєда І.М. відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2020 визначено для розгляду справи №904/82/19 колегію суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Широбокова Л.П., Кузнецова І.Л.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.08.2020 справу №904/82/19 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В (доповідача), суддів: Широбокової Л.П., Кузнецової І.Л.

У судовому засіданні, яке відбулося 12.08.2020, представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою, прокурор відділу прокуратури підтримав заперечення на апеляційну скаргу.

У судове засідання, яке відбулося 12.08.2020, представники Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області та Петропавлівської районної державної адміністрації не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

10.08.2020 від Петропавлівської районної державної адміністрації надійшла(електронною поштою) заява, в якій відповідач-1 просить розглянути справу без участі її представника, у разі задоволенні позову не стягувати судовий збір з тих підстав, що Петропавлівська районна державна адміністрація є державним органом та фінансується за рахунок державного бюджету.

Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника) (частина 8 статті 42 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до довідки Центрального апеляційного господарського суду від 10.08.2020 №06-21/556/20 заява у справі №904/82/19, що надійшла електронною поштою від Петропавлівської районної державної адміністрації на офіційну електронну адресу Центрального апеляційного господарського суду, не містить кваліфікованого електронного підпису.

Враховуючи, що заява надійшла електронною поштою, однак не засвідчена електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", апеляційним господарським судом залишена вказана заява без розгляду.

Приймаючи до уваги, що явка представників учасників процесу у судове засідання обов`язковою не визнавалась; апеляційне провадження у справі відкрито 26.12.2019; позивач та відповідач-1 не скористалися правом взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в тому числі поза межами приміщення суду з використання власних технічних засобів, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представників Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області та Петропавлівської районної державної адміністрації.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, у 1997 році на замовлення Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чкалова Дніпропетровською філією Інституту землеустрою виготовлено науково-технічну документацію по роздержавленню земель та виготовленню державних актів на право колективної власності на землю та право постійного користування землею КСП Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чкалова Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Згідно з пунктами 1.4.4, 1.5 зазначеної технічної документації за Колективним сільськогосподарським підприємством ім. Чкалова закріплено на праві постійного користування 263,7 га земель з державного резервного фонду та зазначено, що землі резервного фонду є державною власністю та використовуються за цільовим призначенням.

Відповідно до рішення VIII сесії Дмитрівської сільської ради від 14.05.1997 XII скликання Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Чкалова видано державний акт на право постійного користування землею №004503, серії І-ДП від 21.05.1997, на підставі якого Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Чкалова передано у користування землі загальною площею 6154,0 га, у тому числі: колективна власність - 5537,8 га, постійне користування - 616,2 га, з них: державний резервний фонд 263,7 га, лісовий фонд - 135,3 га, природоохоронний фонд - 161,8 га, водний фонд - 55,4 га.

Відповідно до плану зовнішніх меж, який міститься у вказаному державному акті, земельна ділянка площею 616,2 га, яка передається у постійне користування Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чкалова, розташована в межах масиву земель державного резервного фонду, позначеного під номером 2.

У 2000 році Дніпропетровською філією Інституту землеустрою виготовлено науково-технічну документацію по підготовці документів, що посвідчують право власності або право користування землею, зі схемою поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чкалова Петропавлівського району Дніпропетровської області.

За інформацією Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області у 2002 році Колективне сільськогосподарське підприємство ім. Чкалова припинило свою діяльність.

За кодом , який зазначено на печатці Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чкалова, дані про підприємство відсутні в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За запитом прокуратури Петропавлівська районна Петропавлівською районною державною адміністрацією надана відповідь, що реєстраційна справа Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чкалова у відділі державної реєстрації Петропавлівської райдержадміністрації відсутня.

Як вбачається з договору оренди землі від 03.03.2006, технічної документації щодо надання земельної ділянки в оренду із земель запасу Дмитрівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ПП Маркову О.Я., довідки Петропавлівського районного відділу земельних ресурсів №7/09-302 від 08.02.2008 земельна ділянка площею 102,672 га, до складу якої входить спірна земельна ділянка кадастровий номер :02:001:1009, була передана в оренду ОСОБА_1 за рахунок невитребуваних паїв (пай №1009). Земельна ділянка площею 102,672 га поділена на 22 земельні ділянки, які були обліковані як нерозподілені (не витребувані) земельні частки (паї).

Розпорядженням голови Петропавлівської районної державної адміністрації "Про затвердження ФОП Маркову Д.О. технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради" № Р-530/0/350-15 від 24.12.2015 Фізичній особі-підприємцю Маркову Дмитру Олександровичу затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі та передано останньому в оренду, як невитребувану земельну частку (пай), земельну ділянку, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, за межами населених пунктів, площею 5,0951 га, кадастровий номер :02:001:10009, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

29.01.2016 між Петропавлівською районною державної адміністрацією Дніпропетровської області (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Марковим Дмитром Олександровичем (орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки (договір), відповідно до пункту 1.2 якого земельна ділянка надається в оренду на підставі розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації від 24.12.2015 №Р-530/0/350-15 "Про затвердження ФОП Маркову Д.О. технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитрівської сільської ради".

Згідно з пунктом 3.1 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею: 5,0951 га - ріллі. Кадастровий номер земельної ділянки: :02:001:1009 (пункт 3.2 договору).

Згідно з пунктом 4.1 договір укладено на строк 30 років.

Відповідно до пункту 5.1 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі (в національній валюті України - гривна). Орендна плата на рік встановлюється відповідно до статей 272, 288 Податкового кодексу України та становить 4% від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі в Петропавлівському районі. Розмір орендної плати становить 5 764,13 гривні за рік.

Земельна ділянка передається в оренду із земель не витребуваних паїв на території Дмитрівської сільської ради (пункт 6.1 договору). Цільове призначення земельної ділянки за КВЦПЗ - код 01.01.: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (пункт 6.2 договору).

Цей Договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації речового права оренди (пункт 15.1 договору).

Відповідно до інформації Петропавлівської районної державної адміністрації нормативно грошова оцінка земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що перебувають в оренді у Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича загальною площею 102,672 га, до складу якої входить земельна ділянка площею 5,0951 га, кадастровий номер :02:001:1009, розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області , не проводилася, технічна документація не виготовлялася.

Згідно з інформацією Петропавлівської районної ради Дніпропетровської області від 12.12.2017 №452/0/2-17 рішення про затвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки сільськогосподарського призначення за кадастровим номером :02:001:1009, що перебуває в оренді у Фізичної особи-підприємця Маркова Дмитра Олександровича та входить до складу земельної ділянки загальною площею 102,672 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, не приймались. Таким чином, орендну плату за користування земельною ділянкою визначено без проведення їх нормативної грошової оцінки.

З наданих Павлоградською місцевою прокуратурою Дніпропетровської області доказів вбачається, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0000033, внесеного до ЄРДР 06.07.2017, за ознаками складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, на підставі ухвали слідчого судді Петропавлівського районного суду від 07.12.2017, проводився тимчасовий доступ з можливістю вилучення документів, у тому числі було вилучено договір оренди земельної ділянки площею 5,0951 га, кадастровий номер :02:001:1009, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, укладений 29.01.2016 між Петропавлівською районною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем Марковим Дмитром Олександровичем. При цьому встановлено, що акт приймання-передачі земельної ділянки відсутній.

Згідно з актом перевірки №193-ДК/245/АП/09/01/-17 від 31.08.2017 Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Петропавлівською районною державною адміністрацією не підтверджено факт віднесення земельної ділянки кадастровий номер :02:001:10009 до невитребуваних паїв.

Приналежність спірної земельної ділянки до земель державного резервного фонду, сформованого за рахунок земель колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чкалова, підтверджується: науково-технічною документацією по підготовці документів, що посвідчують право власності або користування землею, схемою поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) КСП ім. Чкалова, планом зовнішніх меж земель, переданих у колективну власність та експлікації категорій земель, зазначених у державному акті на право постійного користування землею КСП з графічними даними, які містяться в технічній документації щодо встановлення та відновлення меж частини спірної земельної ділянки та її передачі ФОП Маркову Д.О. у 2008 році в оренду.

Спірна земельна ділянка була віднесена до земель колективної власності колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чкалова, розподіл якої на частки не проводився та згідно листів Держкомзему від 2008 року перебувала та значилась у землях запасу Дмитрівської сільської ради.

Вказаний факт підтверджується документами, які містяться у реєстраційній справі від 2006 року щодо надання ПП Маркову О.Я. земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району, а саме: викопіюванням плану розташування земельної ділянки на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району, листами Петропавлівського районного відділу земельних ресурсів від 08.02.2008 №7/09-310 "Про погодження технічної документації щодо відведення земельної ділянки площею 102,672 га в оренду ПП Маркову О.Я. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва" та №7/09 309 "Про дані державного земельного кадастру", а також схемою розподілу спірної земельної ділянки, масштаб 1:25000, затвердженою головою Петропавлівської Районної державної адмінстрації, головою Дмитрівської сільської ради, начальником Петропавлівського районного відділу земельних ресурсів та ПП Марковим О.Я.

Спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту належить до земель запасу Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району, а не до невитребуваних (невизначених) земельних часток (паїв), отже повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою площею 5,0951 га кадастровий номер земельної ділянки: :02:001:1009 у Петропавлівської районної державної адміністрації відсутні.

Павлоградська місцева прокуратура Дніпропетровської області посилається на перевищення Петропавлівською районною державною адміністрацією наданих законом повноважень при прийнятті розпорядження №Р-530/0/350-15 від 24.12.2015, внаслідок чого порушено інтереси держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, проти чого заперечує відповідач-2, що і є причиною виникнення спору.

Частиною першою статті 79 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За правилами статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 6 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (частина 1 статті 124 Земельного кодексу України).

Обов`язок органів державної влади і органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України закріплений в статті 19 Конституції України.

Відповідно до пункту 7 статті 13 "Про місцеві державні адміністрації" до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі.

За частинами 3, 4 статті 122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

За приписами статті 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Фізична особа-підприємець Марков Дмитро Олександрович наполягає на віднесенні спірної земельної ділянки до невитребуваних паїв на території Дмитрівської сільської ради.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначено в Законі України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 №899-IV (із змінами і доповненнями).

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження (ст. 13 вказаного вище Закону).

Пунктом 12 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 №122, нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.

У той же час, як вбачається з плану зовнішніх меж до Державного акту на право постійного користування землею від 21.05.1997 серії І-ДП№004503, спірна земельна ділянка входить до земель резервного фонду. Крім того, в пункті 1.5 пояснювальної записки до науково-технічної документації по роздержавленню земель і виготовленню державних актів на право колективної власності на землю і право постійного користування землею Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чкалова Петропавлівського району Дніпропетровської області вказано, що в постійне користування закріпляється резервний фонд.

За приписами частин десятої та одинадцятої статті 25 Земельного кодексу України (в редакції від 05.05.1993 - на час видачі Державного акту) сільські і селищні ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місця розташування з землекористувачем у розмірі до 15 процентів площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів.

Частина земель резервного фонду, яка на час введення в дію цього Кодексу належала господарствам, залишається за ними на умовах постійного користування.

Резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Рішенням Дмитрівської сільської ради від 19.04.2000 №101-17/ХХІІІ проведено обмін земельними ділянками колективної власності і резервного фонду. Обмін був врахований при розробці Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чкалова Петропавлівського району Дніпропетровської області, яка складається з 4 карт. Спірна земельна ділянка знаходиться у нижній правій частині загальної карти білого кольору і позначена номерами 57,3 та 26,8 з написом "Резервний фонд". Обмін земельними ділянками колективної власності на схемі поділу земель колективної власності відображено наступним чином: земельні ділянки, які були в колективній власності - №89,8, №32,9 і №56,9 (розташовані у верхній лівій частині загальної карти), обміняні на землі резервного фонду з номерами 106,7, 72,9 та балку невизначеної площі (розташовані у нижній правій частині загальної карти). Обмін земель колективної власності на земельні ділянки резервного фонду площами 26,8 га та 57,3 га не відображений в картографічних матеріалах Схеми поділу земель колективної власності, розроблених у 2000 році.

З пункту 5 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 №720/95 вбачається, що в разі паювання земель відповідною районною державною адміністрацією громадянам видаються сертифікати на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та проводиться їх реєстрація.

Згідно пояснювальної записки до науково-технічної документації по підготовці документів, що посвідчують право власності або користування землею, Схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Чкалова Петропавлівського району Дніпропетровської області 2000 року в КСП було розпайовано 3301,0 га орних земель і видано 967 сертифікатів членам колективного господарства.

Петропавлівський районний відділ земельних ресурсів в листі №7/09-302 від 08.02.2008 вказав, що номер паю 1005 відповідає кадастровому номеру спірної земельної ділянки. З огляду на вказану в пояснювальній записці інформації вказані Петропавлівським районним відділом земельних ресурсів паї не існують, інформація щодо видачі на них сертифікатів в матеріалах справи відсутня.

Фізична особа-підприємець Марков Дмитро Олександрович вважає, що прокурор, відносячи спірну земельну ділянку до земель резервного фонду або земель запасу неправильно визначає цільове призначення земельної ділянки, відносячи її до земель резервного фонду і землям запасу.

Апеляційний господарський суд відхиляє вказані доводи.

Поділ земель на категорії за основним цільовим призначенням визначений в статті 19 Земельного кодексу України. Ні в позовній заяві, ні у відзиву на апеляційну скаргу прокурор не заперечував щодо цільового призначення спірної земельної ділянки. У відзиві на апеляційну скаргу прокурор погоджується, що земельна ділянка, яка є предметом цього спору, належить до земель сільськогосподарського призначення. Застереження прокурора, що земельна ділянка повинна враховуватись в землях резервного фонду не є зміною її цільового призначення.

Також апеляційним господарським судом відхиляються посилання апелянта на акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки №193-ДК/245/АП/09/01-17 від 31.08.2017, як на неналежний доказ, з тих підстав, що законність проведення перевірки і складеного акту не оскаржені в судовому порядку і не були предметом спору у даній справі.

Враховуючи встановлені обставини справи і наведені правові норми, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду, що спірна земельна ділянка відноситься до земель резервного фонду.

Відповідно до статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації №Р-530/0/350-15 від 24.12.2015 прийняте з перевищенням повноважень.

В порушення земельного законодавства Петропавлівська районна державна адміністрація розпорядилась земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, яка не була віднесена до нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок.

За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із місцевим господарським судом про наявність підстав для визнання незаконним, а відтак підстав для скасування оспорюваного в цій справі розпорядження Петропавлівської районної державної адміністрації.

Погоджується апеляційний господарський суд також із висновком місцевого господарського суду про задоволення позову про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 29.01.2016 (кадастровий номер :02:001:1009).

За визначенням статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору.

За визначенням у статті 21 Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Пунктом 288.5 статті 288 Податкового кодексу (в редакції, на час укладення договору), визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути менше 3 відсотків нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок (пункт 289.1 статті 288 Податкового кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 12 Закону України "Про оцінку земель" нормативно-правові акти з проведення оцінки земель які розробляються з урахуванням вимог положень національних стандартів, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Нормативно грошова оцінка земельних ділянок в силу положень статті 13 названого Закону обов`язково проводиться, зокрема, у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Згідно з частинами 1, 2 статті 15 Закону України "Про оцінку земель" підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок може проводитися також на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (частина 2 статті 20 Закону України "Про оцінку земель").

Частинами 2, 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, затверджується відповідними районними радами. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Петропавлівська районна рада Дніпропетровської області в листі від 12.12.2017 №452/0/2-17 і Петропавлівська районна державна адміністрація Дніпропетровської області в листі від 29.12.2017 №2440/0/349-17 повідомили про відсутність рішення про проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок загальною площею 102,672 га, переданих в оренду Фізичній особі-підприємцю Маркову Дмитру Олександровичу.

Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до вказаних норм, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Так, орендну плату за користування земельною ділянкою визначено в договорі без проведення її нормативної грошової оцінки, що є порушенням вимог статті 21 Закону України "Про оренду землі", статей 12, 13, 15, 23 Закону України "Про оцінку землі", тому вищевказаний договір оренди земельної ділянки є таким, що суперечить положенням вищевказаних актів цивільного законодавства і підлягає визнанню недійсним.

Статтею 216 Цивільного кодексу України визначено особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Щодо позовних вимог в частині повернення земельної ділянки апеляційний господарський суд вважає, що оскільки ці вимоги є похідними від вимог про визнання недійсним договору оренди землі та приймаючи до уваги те, що спірний договір оренди землі укладено в порушення вимог чинного законодавства - за відсутності проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Враховуючи норми статей 256, 257, 261 і 267 Цивільного кодексу України, місцевим господарським судом правильно встановлено, що позов було подано в межах строку позовної давності - три роки, з огляду на те, що спірне розпорядження було прийнято 24.12.2015, а договір оренди земельної ділянки був укладений 29.01.2016.

Встановивши, що спірні розпорядження прийняте Петропавлівською районною державною адміністрацією 24.12.2015, а оспорюваний договір оренди землі укладений відповідачами 29.01.2016, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов подано в межах строків позовної давності, встановленого статтею 257 Цивільного кодексу України.

Апелянт (відповідач-2) вважає, що прокурором не обґрунтовані підстави здійснення його представництва.

Частиною другою статті 2 Цивільного кодексу України передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170 Цивільного кодексу України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Одним із зазначених органів є прокуратура, на яку покладено функції представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно з частиною першою статті 23 Закону України від 14.10.2014 №1697-VІІ "Про прокуратуру" (із змінами і доповненнями) представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

За змістом частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертої цієї статті, якою передбачена необхідність обґрунтування прокурором у суді наявність підстав для представництва.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015, Державна служба України з питань геодезії. картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топогрофо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно з пунктом 31 вказаного Положення Держгеокадастр, відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Відповідно до пункту 1, підпункту 13 пункту 4 Положення про Головне управління Декржгеокадастру у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 №308, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення у порядку, визначеному чинним законодавством, на території Дніпропетровської області.

Зі змісту позовної заяви вбачається та підтверджує матеріалами справи, що необхідність захисту інтересів держави прокурор аргументував тим, що звернення з цим позовом спрямоване, насамперед, на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільнозначимого питання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення, яке проведено з порушенням вимог чинного законодавства.

З урахуванням встановлених обставин цієї справи місцевий господарський суд дійшов висновку, що прокурором обґрунтовано заявлено позов в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області - органу, уповноваженого державою здійснювати функції щодо розпорядження земель державної власності сільськогосподарського призначення.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суд від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 (провадження №12-194гс19) прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Верховний Суд України в постанові від 13.06.2017 у справі №п/800/490/15 (провадження № 21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05 червня 2019 року №4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання частин 3-5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України і частин 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор при поданні позовної заяви обґрунтував неналежне, на його думку, здійснення захисту інтересів держави Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, яке не вжило заходів до оспорювання розпорядження та договору оренди; послався на необхідність задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільнозначимого питання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення, яке проведено з порушенням вимог чинного законодавства, чим обґрунтував порушення інтересів держави (тобто навів підстави для звернення з позовом).

Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, дізнавшись про порушення своїх прав та отримавши листа (№04-01-19 від 17.12.2018) від прокуратури про наявність підстав для представництва інтересів у суді, не висловило про намір самостійно звернутися з позовом чи провести перевірку щодо виявлених прокуратурою фактів, водночас не спростувало й твердження прокурора щодо виявлених порушень законодавства. Такі дії були оцінені прокурором як бездіяльність.

За таких обставин апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про відсутність підстав для пред`явлення прокурором вказаного позову в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Маркова Дмитра Олександровича на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2019 у справі №904/82/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2019 у справі №904/82/19 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Фізичну особу - підприємця Маркова Дмитра Олександровича.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена - 13.08.2020.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.Л. Кузнецова