ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"05" серпня 2020 р. Справа № 924/86/20

Господарський суд Хмельницької області у складі

судді Крамара С.І., при секретарі судового засідання Дідику Р.Р., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технологічний центр Технополіс", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа-Експорт плюс", м. Хмельницький

про стягнення 205 190,19грн., з яких: 109 768,80грн. - основного боргу, 33 522,20грн. - пені, 23 301,27грн. - 3% річних, 38 597,92грн. - інфляційних втрат

Представники сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились.

В судовому засіданні, відповідно до ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі, стислий виклад позицій сторін.

05.02.2020 року до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технологічний центр Технополіс", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа-Експорт плюс", м. Хмельницький про стягнення 580 070,33грн., з яких: 484 648,94грн. - основного боргу, 33 522,20грн. - пені, 23 301,27грн. - 3% річних, 38 597,92грн. - інфляційних втрат у зв`язку з неналежним виконання умов договору постачання №1602-02 від 16.02.2016р.

Ухвалою суду від 10.02.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/86/20 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 31.03.2020р. продовжено строк підготовчого провадження. Ухвалами від 08.04.2020р. та 19.05.2020р. провадження у справі в частині стягнення 146 423,76грн. та 138 456,38грн. основного боргу було закрито у зв`язку зі сплатою.

Ухвалами суду, в тому числі занесеними до протоколу, було відкладено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 29.07.2020р. провадження у справі в частині стягнення 90 000,00грн. основного боргу було закрито, а також було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.08.2020р.

Позивач в судове засідання не з`явився, повноважного представника не направив. На адресу суду представник позивача 04.08.2020р. надіслав клопотання, згідно якого просив суд відкласти судове засідання у зв`язку з неможливістю з`явитися в судове засідання оскільки перебуває у відпустці. В судовому засіданні від 08.07.2020р. представник позивача позовні вимог, з врахування закриття провадження щодо частини основного боргу, підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, оскільки вони підтверджені наявними в матеріалах справи документами, а судові витрати в повному обсязі покласти на відповідача.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався, відзив на позов не подав, позовні вимоги по суті не оспорив, в судові засідання не з`являвся, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями.

Судом враховується, що згідно статей 42, 46 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Судом також враховано, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004р.)

Суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Крім того, судом звернуто увагу, що оголошення, згідно постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року „Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами та доповненнями), карантину не зупиняє роботи судів. (Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 05.05.2020р. по справі №910/3880/19).

Стосовно клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд вважає за належне залишити його без задоволення зважаючи на наступне.

За приписами статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Одночасно суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, участь представників позивача та відповідача у судовому засіданні не є обов`язковою згідно із законом, не визнавалася вона такою й судом відповідно до ухвал, які наявні в матеріалах справи. При цьому, надаючи до суду клопотання про відкладення судового засідання, позивач не навів достатнього обґрунтування неможливості участі інших його представників у судовому засіданні (якщо вони вважали таку участь необхідною), адже судом не визначалась обов`язковою явка саме конкретно визначеного представника.

Судом також зауважено, що на даний час в Господарському суді Хмельницької області працює система Електронний суд за допомогою якої учасники судового процесу можуть реалізувати права, визначені статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, та подавати в електронному форматі до суду процесуальні документи, пов`язані із розглядом справи у суді (як-то заяви по суті справи).

З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка позивача та відповідача не призводить до неможливості вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю „Європа-Експорт плюс зареєстровано за юридичною адресою: 29010, м. Хмельницький, вул. Чорновола, буд. 88, .

16.02.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технологічний центр Технополіс" (надалі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європа-Експорт плюс" (надалі - покупець) укладено договір постачання №1602-02 (надалі - договір), за умовами якого предметом договору є продукція виробничо-технічного призначення, яку постачальник зобов`язується передати (поставити) в обумовлені договором терміни покупцеві у відповідності з умовами договору, а покупець зобов`язується прийняти продукцію і сплатити грошову суму відповідно до умов договору (п. 1.1. Договору).

Пунктом 1.2. договору передбачено, що під продукцією виробничо-технічного призначення розуміється технологічне оснащення, ріжучий і вимірювальний інструмент (надалі - товари).

Відповідно до п. 1.3 договору, найменування, асортимент, комплектність, одиниця виміру, кількість, ціна, загальна вартість і термін постачання товару вказується у рахунках-фактурах, на кожну партію товару.

Згідно п. 2.3 договору, загальна сума договору 200,00 тис. гривень.

У відповідності з пп. 3.2, 3.3, 3.4, 3.6 договору, платежі за договором здійснюються покупцем виходячи з виставлених постачальником рахунків-фактур шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Датою платежу за договором вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок постачальника. Порядок оплати товару встановлюється сторонами у рахунках-фактурах на кожну поставку. Посилання у платіжному документі на номер рахунка-фактури є обов`язковою.

Відповідно до пп. 4.1, 4.2, 4.4 договору, умови постачання товару FCA м. Київ (згідно Інкотермс 2010). Постачання товару здійснюється згідно з умовами договору та рахунків-фактур. Термін постачання товару встановлюється в рахунках-фактурах. Датою постачання товару вважається дата, підтверджена представником покупця (названого їм вантажоодержувача) у накладній у момент отримання товару.

Згідно з пп. 7.1, 7.3 договору, здача-приймання товару за кількістю, якістю, комплектності проводиться на складі покупця. За першою з подій (оплата або відвантаження) продавець зобов`язаний надати покупцю податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, не пізніше п`ятнадцяти днів, наступних за датою їх складання. Покупець зобов`язаний отримати та узгодити, видану в електронному вигляді податкову накладну, використовуючи програмне забезпечення, сумісне з комп`ютерною програмою "МеДок". Одночасно з товаром (партією товару) Покупцеві передається: рахунок-фактура, оригінал, в 1-му екземплярі; видаткова накладна, оригінал, в 1-му екземплярі; технічний паспорт або інструкція з експлуатації (для обладнання).

У відповідності з пп. 9.1, 9.2 договору, у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань сторони несуть відповідальність відповідно до законодавства України та умовами договору. За прострочення грошового зобов`язання покупець, на письмову вимогу постачальника, сплатить пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення. Для розрахунку приймається облікова ставка НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Договір набуває чинності з моменту його підписання представниками сторін і діє до 31 грудня 2016 року. Термін дії договору автоматично пролонгується (продовжується) на наступний календарний рік, якщо за 30 днів до закінчення терміну дії договору будь-яка зі сторін письмово не заявить іншій стороні про своє бажання припинити виконання зобов`язань і дію договору (п. 13.1 договору).

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

Доказів визнання недійсним, розірвання чи наявності підстав вважати договір між сторонами нікчемним у справу не подано.

ТОВ „ІТЦ Технополіс виставив ТОВ „Європа-Експорт плюс рахунки-фактури: від 12.01.2018р. № СФ-0041, від 29.01.2018р. № СФ-0179, від 01.02.2018р. № СФ-0205, від 19.02.2018р. № СФ-0336, від 19.02.2018р. № СФ-0335, від 26.02.2018р. № СФ-0394, від 06.04.2018р. № СФ-0616, від 26.04.2018р. № СФ-0745, від 08.06.2018р. № СФ-1024, від 13.06.2018р. № СФ-1072, від 23.07.2018р. № СФ-1340, від 03.08.2018р. № СФ-1430, від 07.08.2018р. № СФ-1440, від 10.08.2018р. № СФ-1473, від 21.08.2018р. № СФ-1543, від 06.09.2018 № СФ-1634, від 11.09.2018р. № СФ-1651, від 13.09.2018р. № СФ-1672, від 20.09.2018р. № СФ-1732, від 22.10.2018р. № СФ-1963, від 03.07.2019р. № СФ-1209, від 05.08.2019р. № СФ-1400, від 09.08.2019р. № СФ-1466, від 14.08.2019р. № СФ-1493, згідно яких, у відповідності до умов договору, встановив порядок оплати 100% попередня оплата, умови постачання, кількість товару та термін постачання.

На виконання умов договору в період 2018-2019 років ТОВ „ФТЦ Технополіс здійснило ТОВ „Європа-Експорт плюс поставки товару, на загальну суму 824 519,34грн., що підтверджується видатковими накладними: № РН-0031 від 12.01.2018р. на суму 1 968,00грн.; № РН-0109 від 29.01.2018 - на суму 1 504,80грн.; № РН-0110 від 29.01.2018р. - на суму 10 272,00грн.; № РН-0130 від 01.02.2018р. - на суму 9 690,00грн.; № РН-0254 від 21.02.2018р. - на суму 8 352,00грн; № РН-0313 від 12.03.2018р. - на суму 8 227,20грн; № РН-0315 від 12.03.2018р. - на суму 8 784,00грн.; № РН-0338 від 14.03.2018р. - на суму 8 424,00грн.; № РН-0514 від 26.04.2018р. - на суму 8 520,00грн.; № РН-0610 від 21.05.2018р. - на суму 3 780,00грн.; № РН-0730 від 13.06.2018р. - на суму 10 384,80грн.; № РН-0780 від 21.06.2018р. - на суму 1 176,00грн; № РН-1142 від 13.09.2018р. - на суму 170 880,00грн; № РН-1162 від 17.09.2018р. - на суму 123 108,00грн; № РН-1163 від 17.09.2018р. - на суму 8 808,00грн; № РН-1164 від 17.09.2018р.- на суму 140 543,76грн; № РН-1165 від 17.09.2018р. - на суму 32 103,90грн; № РН-1185 від 20.09.2018р.- на суму 4 644,00грн; № РН-1205 від 25.09.2018р. - на суму 9 612,00грн; № РН-1224 від 05.10.2018р. - на суму 10 392,00грн; № РН-1255 від 05.10.2018р. - на суму 63 217,68грн; № РН-1220 від 18.10.2018р. - на суму 169 768,80грн; № РН-1315 від 22.10.2018р. - на суму 1 570,80грн; № РН-0681 від 03.07.2019р. - на суму 7 332,00грн; № РН-0822 від 05.08.2019р. - на суму 1 227,60грн; № РН-0859 від 14.08.2019р. - на суму 228,00грн.

Видаткові накладні підписані представниками сторін, в тому числі згідно довіреностей ТОВ „Європа-Експорт плюс на отримання товарно-матеріальних цінностей: №31 від 29.01.2018р., №240 від 10.09.2018р., №243 від 10.09.2018р., №250 від 25.09.2018р., №258 від 05.10.2018р. та скріплені їх печатками.

На виконання умов договору позивачем надано послуги діагностування токарного оброблювального центру EMCO S65 ТСМ, що підтверджується підписаним сторонами та скріпленими відтисками їхніх печаток актом надання послуг № РН-0854 від 14.08.2019р. на суму 9 180,00 грн.

Згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку ТОВ „ІТЦ Технополіс за період з 01.01.2018р. по 22.01.2020р. позивачем було поставлено відповідачу товар (надано послуги) на суму 833 699,34грн., а відповідачем здійснено оплату на суму 349 050,40грн.. Сальдо на кінець періоду за дебіторською заборгованістю перед позивачем становить 484 648,94грн.

За доводами позивача на час подання позову неоплаченими залишилися поставки на загальну суму 360 007,50грн., а саме:

- на підставі видаткової накладної № РН-1162 від 17.09.2018 - на суму 123 108,00грн.;

- на підставі видаткової накладної № РН-1163 від 17.09.2018 - на суму 8 808,00грн.;

- на підставі видаткової накладної № РН-1165 від 17.09.2018 - на суму 32 103,90грн.;

- на підставі видаткової накладної № РН-1185 від 20.09.2018 - на суму 4 644,00грн.;

- на підставі видаткової накладної № РН-1205 від 25.09.2018 - на суму 9 612,00грн.;

- на підставі видаткової накладної № РН-1224 від 05.10.2018 - на суму 10 392,00грн.;

- на підставі видаткової накладної № РН-1220 від 18.10.2018 - на суму 169 768,80грн.;

- на підставі видаткової накладної № РН-1315 від 22.10.2018 - на суму 1 570,80грн.

Крім того, 08.11.2019р. відповідачем частково оплачено товар, поставлений за видатковою накладною від 17.09.2018р. №РН-1164 на суму 140 543,76грн. у розмірі 15 902,32грн. Залишкова ціна неоплаченої заборгованості за вказаною видатковою накладною становить 124 641,44грн.

Таким чином, на момент пред`явлення позову, згідно даних визначених позивачем загальний залишок основного боргу за договором становив 484 648,94грн.

Позивачем надано суду акт звірки взаєморозрахунків станом на період з 01.01.2018 р., що підписаний лише представником позивача та скріплений відтиском його печатки, згідно якого станом на 22.01.2020р. зафіксована заборгованість відповідача перед позивачем по оплаті отриманого товару за договором №1602-02 від 16.02.2016р. в розмірі 484 648,94 грн.

10.09.2019р. позивачем було направлено на юридичну адресу відповідача претензію №0496 про добровільне погашення боргу, яку було вручено 12.09.2019р. згідно копії повідомлення про вручення поштового відправлення №160.

У зв`язку із частковою та несвоєчасною оплатою вартості поставленого та отриманого товару за договором №1602-02 від 16.02.2016р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 484 648,94грн. - основного боргу, 33 522,20грн. - пені, 23 301,27грн. - 3% річних, 38 597,92грн. - інфляційних втрат.

Після пред`явлення позовної заяви до суду у справі відповідачем, згідно банківських виписок позивача, було здійснено добровільне часткове погашення заборгованості на користь ТОВ „ІТЦ Технополіс на загальну суму 374 880,14грн., а саме: 24.02.2020р. сплачено 61 423,76грн.; 03.03.2020р. сплачено 85 000,00 грн.; 18.03.2020р. сплачено 51 560,00грн.; 30.04.2020р. сплачено 86 896,38грн.; 29.05.2020р. сплачено 50 000,00грн.; 30.06.2020р. сплачено 20 000,00грн.; 01.07.2020р. сплачено 20 000,00грн.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

У відповідності до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 року Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір поставки №1602-02 від 16.02.2016р. відповідно до якого позивач зобов`язався поставити продукцію виробничо-технічного призначення в обумовлені договором терміни відповідачу, а відповідач зобов`язався прийняти її та оплатити на умовах цього договору.

Відповідно до аналізу умов договору, судом враховано, що між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані нормами закону щодо договору поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Згідно п.3.4 договору сторони визначили порядок оплати товару у рахунках-фактурах на кожну поставку, а саме 100% попередньої оплати за товар, що поставляється.

Таким чином, судом враховано, що сторони погодили виникнення обов`язку оплати вартості поставленого товару до моменту його поставки, а отже з дня наступного за днем поставки, у разі його неоплати, у відповідача виникає прострочення зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивачем передано, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 824 519,34грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими відтисками їхніх печаток видатковими накладними, а також довіреностями наявними в матеріалах справи. Також на виконання умов договору позивачем надано послуги діагностування на суму 9 180,00грн., що підтверджується актом надання послуг № РН-0854 від 14.08.2019р.

Таким чином, сума поставленого товару та наданих послуг за умовами договору становить 833 699,34грн., що підтверджується матеріалами справи.

Умовами укладеного між сторонами договору передбачено обов`язок відповідача своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений товар у встановлений умовами договору строк.

Проте, оплату станом на 03.02.2020р. (дата подання позовної заяви) за отриманий згідно з договором товар (послуги), відповідач здійснив лише частково на суму 349 050,40грн., що підтверджується матеріалами справи, самим позивачем та не спростовано відповідачем.

Відповідач після відкриття провадження у справі №924/86/20 погасив частину основного боргу за отриманий товар в розмірі 374 880,14грн., що підтверджено позивачем та наданими ним банківськими виписками, з огляду на що суд, за заявами позивача, здійснив в цій частині закриття провадження у справі.

Доказів оплати товару згідно договору в решті основного боргу в розмірі - 109 768,80грн. матеріали справи не містять, а сторонами на час розгляду справи не надано.

Таким чином, заборгованість відповідача за поставлений товар згідно договору №1602-02 від 16.02.2016р. становить 109 768,80грн. та підлягає стягненню з останнього.

Окрім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 33 522,20грн. - пені, 23 301,27грн. - 3% річних, 38 597,92грн. - інфляційних втрат у зв`язку із неналежним виконання умов договору постачання.

За положеннями ч.1 ст.199 ГК України, виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України

У відповідності до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з п.п.1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 9.2. договору, сторони передбачили, що за прострочення грошового зобов`язання відповідач сплатить пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення.

Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню щодо прострочення оплати товару за: видатковою накладною від 13.09.2018р. № РН-1142 на суму 90 880,00 грн. за період з 04.02.2019р. по 13.03.2019р.; видатковою накладною від 17.09.2018р. № РН-1162 на суму 123 108,00 грн. за період з 04.02.2019р. по 17.03.2019р.; видатковою накладною від 17.09.2018р. № РН-1163 на суму 8 808,00 грн. за період з 04.02.2019р. по 17.03.2019р.; видатковою накладною від 17.09.2018р. № РН-1164 на суму 140 543,76 грн. за період з 04.02.2019р. по 17.03.2019р.; видатковою накладною від 17.09.2018р. № РН-1165 на суму 32 103,90 грн. за період з 04.02.2019р. по 17.03.2019р.; видатковою накладною від 20.09.2018р. № РН-1185 на суму 4 644,00 грн. за період з 04.02.2019р. по 20.03.2019р.; видатковою накладною від 25.09.2018р. № РН-1205 на суму 9 612,00 грн. за період з 04.02.2019р. по 25.03.2019р.; видатковою накладною від 05.10.2018р. № РН-1255 на суму 63 217,68 грн. за період з 04.02.2019р. по 05.04.2019р.; видатковою накладною від 05.10.2018р. № РН-1224 на суму 10 392,00 грн. за період з 04.02.2019р. по 05.04.2019р.; видатковою накладною від 18.10.2018р. № РН-1220 на суму 169 768,80грн. за період з 04.02.2019р. по 18.04.2019р.

З огляду на зазначене, суд, здійснивши (за допомогою системи „Законодавство) перерахунок пені за визначені позивачем періоди, встановив, що вони обраховані згідно вимог ч. 6 ст. 232 ГК України, а заявлена ним до стягнення сума пені в розмірі 33 522,20грн. є арифметично вірною та обґрунтованою.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Під час перерахунку заявлених до стягнення 3% річних (за допомогою системи „Законодавство) в розмірі 23 301,27грн. за періоди: з 23.10.2018р. по 14.10.2019р. на суму 674 648,94грн. та з 08.11.2019р. по 03.02.2020р. на суму 484 648,94грн., суд прийшов до висновку, що нарахування 3% річних буде вірним у розмірі - 23 297,57грн. за зазначені позивачем у розрахунку періоди. В стягненні решти слід відмовити.

Стосовно нарахувань втрат від інфляції в сумі 38 597,92грн. за листопад 2018р. грудень 2019р., судом враховано наступне.

Індекс інфляції, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, визначається Держкомстатом за період, який становить один місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Така ж, правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 13.02.2019р. по справі №924/312/18.

Судом враховано, що позивач при здійсненні розрахунку інфляції у встановлених ним періодах включав й періоди в яких мала місце дефляція.

Зважаючи на викладене, суд, здійснивши власний перерахунок (за допомогою програми „Законодавство) вважає, що заявлені інфляційні втрати правомірно нараховані в межах визначеного позивачем розміру 38 597,92грн., та підлягають стягненню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу положень ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований, підтверджений належними у справі доказами та підлягає задоволенню частково на суму 109 768,80грн. - основного боргу, 33 522,20грн. - пені, 23 297,57грн. - 3% річних, 38 597,92грн. - інфляційних втрат.

В решті суми позовних вимог належить відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач здійснив часткову оплату суми боргу за поставлений товар позивачеві уже після звернення позивача з позовом до суду та відкриття провадження у справі, що не може вважатись належним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, що в свою чергу свідчить про доведення спору до судового розгляду внаслідок неправильних дій відповідача, у зв`язку з чим судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на останнього.

Таким чином, згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по оплаті судового збору покладаються пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме - з урахуванням закриття провадження у справі в частині стягнення покладається на відповідача, а решта судового збору у зв`язку з частковою відмовою в задоволенні позовних вимог на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 73, 74, 86, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технологічний центр Технополіс", м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа-Експорт плюс", м. Хмельницький про стягнення 205 190,19грн., з яких: 109 768,80грн. - основного боргу, 33 522,20грн. - пені, 23 301,27грн. - 3% річних, 38 597,92грн. - інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Європа-Експорт плюс" (29010, м. Хмельницький, вул. Чорновола, 88; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технологічний центр Технополіс" (02090, м. Київ, вул. Володимира Сосюри, 7; ) 109 768,80грн. (сто дев`ять тисяч сімсот шістдесят вісім гривень 80 коп.) основного боргу, 33 522,20грн. (тридцять три тисячі п`ятсот двадцять дві гривні 20 коп.) пені, 23 297,57грн. (двадцять три тисячі двісті дев`яносто сім гривень 57 коп.) 3% річних, 38 597,92грн. (тридцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто сім гривень 92 коп.) інфляційних втрат, 8 700,96грн. (вісім тисяч сімсот гривень 96 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення ГПК України.

Повне рішення складено 05.08.2020р.

Суддя С.І. Крамар

Віддруков. 3 прим. (рек. з пов. про вруч.): 1 - до справи; 2 - позивачу (02090, м. Київ, вул. Володимира Сосюри, 7); 3 - відповідачу (29010, м. Хмельницький, вул. Чорновола, 88).