УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Київ

10.08.2020Справа № 910/11376/20

За позовом Державного підприємства "Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій" (ДП НДІБК)

До Комунального підприємства "Інженерний центр" виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації

Про стягнення 358 219,43 грн

Суддя Бондаренко-Легких Г.П.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій" (ДП НДІБК) (далі - позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Інженерний центр" виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації (далі - відповідач) про стягнення 358219,43 грн, з яких 319 675, 25 грн основної заборгованості, 5 146, 77 грн інфляційних втрат, 6 973, 84 грн 3 % річних та 26 423, 57 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання з боку відповідача його зобов`язань за договором № 172/18-162/6241 перевірні та дублюючі розрахунки в складі робіт із науково - технічного супроводу проектування об`єкту: «Будівництво мостового пішохідно - велосипедного переходу між парками «Хрещатий» та «Володимирська гірка» в Печерському та Шевченківському районах» від 30.08.2018, в частині оплати виконаних робіт.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України позивач або особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, а саме абзацом 27 пункту 2 передбачено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв`язку є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.

Отже, на підтвердження направлення учасникам справи позовної заяви з додатками до позову обов`язково мають додаватися описи вкладення, чеки (квитанції) поштового відділення, що підтверджують факт оплати відправником та надання відділенням зв`язку послуг з пересилання листів з описом вкладення.

Всупереч встановленим вимогам, позивач не надав суду належних доказів відправлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів. Додані позивачем докази направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, суд не визнає належними, оскільки, із наданого позивачем службового чеку (накладна 610) вбачається, що позовна заява та додані до неї документи були направлені за адресою: 01054, м. Київ, в той час, як в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача визначена адреса: 01030, м. Київ, вул. Івана Франка, буд. 12 а, літ. Б, відповідно наданий службовий чек не підтверджує факт направлення позивачем відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Таким чином, Суд дійшов висновку про відсутність в матеріалах позовної заяви підтвердження відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачу.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Всупереч наведеним вимогам закону позивач не зазначив своє місцезнаходження.

Так, в позовній заяві позивач зазначив своє місцезнаходження за адресою: 03037, м. Київ - 37, вул. Преображенська, буд. 5/2, в той час, як в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходженням позивача визначена адреса: 03680, м. Київ, вул. Івана Клименка, буд. 5/2.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що заявником позову не додержано вимог, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України, а саме не зазначено місцезнаходження позивача.

Стаття 164 ГПК України встановлює вимоги до документів, що додаються до позовної заяви, та ч. 2 указаної статті зазначає, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 91 ГПК України письмові докази, до яких належать і документи, подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Пунктом 5.27 Уніфікованої системи організаціно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, чинний від 01.09.2003) встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

При цьому, пунктом 17. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України внормовано, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Станом на момент звернення позивача до суду функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної систем не запущено.

Разом з цим, як убачається з додатків до позову Державного підприємства "Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій" в якості "доказів" заявником до позову додано диск з електронними листами (702 Мб).

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що заявником позову не додержано вимог, встановлених ст. 164 ГПК України, а саме до позову не додано доказів - відповідно до ст. 90 ГПК України документів в оригіналах або в належним чином засвідченій копіях (в паперовій формі), що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно з частиною 1 статті 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Пунктом 3 частини 3 вказаної статті визначено, що позовна заява має містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Так позивач надав розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат, які на думку позивача підлягають стягненню з відповідача за прострочення оплати виконаної за договором роботи, при цьому період розрахунку позивач зазначив з 08.11.2019 до 30.07.2020 щодо 3 % річних, з 08.11.2019 до 08.05.2020 щодо пені та за листопад 2019 року - квітень 2020 року щодо інфляційних втрат.

Суд зазначає, що наданий розрахунок не може вважатись обґрунтованим з огляду обставини не врахування позивачем при визначенні дати настання строку оплати за договором положень п. 3.4., 3.5. договору № 172/18-162/6241 перевірні та дублюючі розрахунки в складі робіт із науково - технічного супроводу проектування об`єкту: «Будівництво мостового пішохідно - велосипедного переходу між парками «Хрещатий» та «Володимирська гірка» в Печерському та Шевченківському районах» від 30.08.2018, щодо визначення строків на підписання (оформлення) актів та оплату робіт в робочих та банківських днях, та щодо оплати робіт «після» оформлення акту .

Статтею 253 Цивільного кодексу України внормовано, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином позивачу необхідно надати обґрунтований розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат із зазначенням станом на яку дату подається розрахунок, дати початку та закінчення розрахунку, періоду нарахування та розміру пені, 3 % річних та інфляційних втрат із врахуванням п. 3.4, 3.5 вищевказаного договору, статті 253, 625 Цивільного кодексу України, п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

З наведених підстав позовна заява підлягає залишенню її без руху.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 3 ст. 174 ГПК України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 162, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Залишити позовну заяву Державного підприємства "Державний науково-дослідний інститут будівельних конструкцій" (ДП НДІБК) без руху.

2. Встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із доданням до неї доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оформлених відповідно до ст. 90 ГПК України (документів в оригіналах або в належним чином засвідченій копіях (в паперовій формі);

- подання до суду письмової заяви з зазначенням правильного місцезнаходження позивача;

- подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із доданням до неї доказів направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів (опис вкладення, накладну на відправку та фіскальний (розрахунковий) чек);

- подання до суду письмової заяви на виконання ухвали із доданням до неї обґрунтованого розрахунку позовних вимог.

4. Попередити позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 ГПК України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили 10.08.2020 та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких