РІШЕННЯ

28 липня 2020 року м. ТернопільСправа № 921/794/19

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

за участі секретаря судового засідання Гримак Л.П.

розглянув матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д (адреса для листування: 49027, м. Дніпро, а/с 1800)

до Фізичної особи - підприємця Кучера Мар`яна Петровича, АДРЕСА_1

про стягнення 128 012,09 грн., з яких: 70 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 58 012,09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

За участі представника позивача - Ваврик Юрій Петрович, довіреність №898-К-О від 15.03.2018р.

В порядку ст. 8 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось із позовом до Фізичної особи - підприємця Кучера Мар`яна Петровича про стягнення 128 012,09 грн., з яких: 70 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 58 012,09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Ухвалою суду від 23.12.2019р. позовну заяву №б/н від 08.11.2019р. (вх. №975 від 17.12.2019р.) залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 20.01.2020р.: 1/ прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; 2/ розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; 3/ призначено підготовче засідання на 18.02.2020р.; 4/ зобов`язано сторони подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань. Позивач належним чином повідомлений про розгляд справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Ухвала суду від 20.01.2020р., направлена на юридичну адресу відповідача, повернулася 26.02.2020р. на адресу суду по причині "за закінченням терміну зберігання".

У судовому засіданні 18.02.2020р. постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 06.03.2020р., яку занесено в протокол судового засідання, з повідомленням відповідача ухвалою суду, а представника позивача - під розписку. Ухвала суду від 18.02.2020р., направлена на юридичну адресу відповідача, повернулася 27.03.2020р. на адресу суду по причині "за закінченням терміну зберігання".

У судовому засіданні 06.03.2020р. постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 20.03.2020р., яку занесено у протокол судового засідання, з повідомленням відповідача ухвалою суду, а представника позивача - під розписку. Ухвала суду від 06.03.2020р., направлена на юридичну адресу відповідача, повернулася 15.04.2020р. на адресу суду по причині "за закінченням терміну зберігання".

Ухвалою суду від 18.03.2020р. відкладено розгляд справи на невизначений термін, з метою вжиття заходів з мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, забезпечення безпеки працівників і відвідувачів судів та органів системи правосуддя, на підставі постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", рекомендацій Ради суддів України №9рс-186/20 від 16.03.2020р. та розпорядження Господарського суду Тернопільської області №7-р від 16.03.2020р. "Про встановлення режиму роботи Господарського суду Тернопільської області в умовах карантину". Позивач повідомлений про відкладення розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а ухвала суду від 18.03.2020р., направлена на юридичну адресу відповідача, повернулася 23.04.2020р. на адресу суду по причині "за закінченням терміну зберігання".

Ухвалою суду від 13.05.2020р. призначено судове засідання по розгляду справи по суті на 26.05.2020р., яке відкладено ухвалою суду від 26.05.2020р. на 09.06.2020р. Зобов`язано сторони подати: позивача - надати докази причин повернення на адресу позивача поштової кореспонденції (позовної заяви та заяви про усунення недоліків позовної заяви), направленої на адресу відповідача, яка отримана представником позивача за довіреністю 02.01.2020р. та 03.02.2020р. (пояснити причини неподання таких); - відповідь на відзив із доказами, що її підтверджують та доказами її направлення відповідачу; - письмові заяви, клопотання, передбачені нормами ГПК України (за наявності); відповідача - відзив на позов із доказами, що його підтверджують та доказами його направлення позивачу; - заперечення на відповідь на відзив із доказами, що його підтверджують та доказами його направлення позивачу; - письмові заяви, клопотання, передбачені нормами ГПК України (за наявності). Позивач повідомлений про розгляд справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, а ухвали суду від 13.05.2020р. та 26.05.2020р., направлені на юридичну адресу відповідача, повернулася 22.06.2020р. та 02.07.2020р. на адресу суду по причині "за закінченням терміну зберігання".

У судовому засіданні 09.06.2020р. постановлено ухвалу про оголошення перерви по розгляду справи по суті до 28.07.2020р., яку занесено в протокол судового засідання, з повідомленням відповідача ухвалою суду, а представника позивача - під розписку. Ухвала суду від 09.06.2020р., направлена на юридичну адресу відповідача, повернулася 24.06.2020р. на адресу суду по причині "за закінченням терміну зберігання".

Представник позивача у судовому засіданні 28.07.2020р. підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. В обґрунтування заявлених вимог посилається на невиконання відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань за Договором банківського обслуговування №б/н від 15.06.2016р. за послугою "Кредитний ліміт на поточний рахунок" у сумі 70 000,00 грн. тіла кредиту та 58 012,09 грн. процентів за користування кредитом за період з 01.06.2017р. по 07.11.2019р. При цьому, представник пояснив, що станом на дату вирішення справи судом заявлені Банком вимоги не погашені, та за даними обліку Банку тіло кредиту обліковується на рахунку як прострочений платіж. Щодо надання доказів причин повернення на адресу позивача поштової кореспонденції (позовної заяви та заяви про усунення недоліків позовної заяви) від відповідача, представник повідомив, що Банк не здійснює облік та зберігання такої кореспонденції, а тому неможливо подати такі суду, у зв`язку з їх втратою.

Відповідач відзиву на позов, будь-яких заяв чи клопотань не подав, участі повноважного представника у судових засіданнях не забезпечив.

Згідно ч. 7 ст. 120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала надсилається учасникам судового процесу за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

До повноважень господарських судів не віднесено з`ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.06.2018р. у справі №910/177797/17.

Вищезазначені ухвали суду в процесі розгляду справи були направлені за адресою місцезнаходження ФОП Кучера Мар`яна Петровича - АДРЕСА_1 , яка відповідає даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а тому відповідач вважається належним чином повідомлений про судовий розгляд.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представника позивача, встановив:

- між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" в особі голови правління Дубілет О.В. та Фізичною особою - підприємцем Кучером Мар`яном Петровичем підписано 15.06.2016р. Заяву на відкриття рахунку та анкету про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, у якій висловлено згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, що розміщені на сайті банку www.рb.uа, та Тарифами банку, які разом з даною заявою становлять договір банківського обслуговування. Також, у вказаній заяві ФОП Кучер М.П. надано згоду на ведення документального обігу з банком як шляхом власноручного підписання, так і шляхом накладення електронного цифрового підпису.

Відповідно до Заяви, відповідачу відкрито в ПАТ КБ "Приватбанк" поточний рахунок № НОМЕР_1 та встановлено кредитний ліміт в розмірі 0,00 грн. станом на 15.06.2016р. та 70 000,00 грн. станом на 29.05.2017р. (довідка Банку №08.7.0.0.0/13 від 08.11.2019р., підписана головним бухгалтером Коротіною Л.І. та скріплена печаткою).

Відповідач свої зобов`язання перед позивачем з повернення тіла кредиту не виконав, допустивши прострочення платежів станом на 07.11.2019р., що підтверджується виписками по рахунках за період з 01.06.2017р.по 07.11.2019р:

- по поточному рахунку № НОМЕР_1 та виписці по рахунку № НОМЕР_2 (прострочене тіло кредиту) сума ліміту 70 000,00 грн. винесена на прострочку кредиту та є неповернутою з 03.08.2017р.;

- згідно виписки по рахунку № НОМЕР_3 (нараховані відсотки) за період з 01.06.2017р. по 31.03.2019р. станом на 07.11.2019р. - нараховано 58 012,09 грн. відсотків, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду.

Суд, на підставі ст.ст. 86, 237 ГПК України, давши оцінку поданим доказам та наведеним позивачем доводам в обґрунтування заявлених вимог, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

При цьому, суд виходив із наступного:

- відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами);

- згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

- відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди;

- статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

- згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України);

- відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним;

- згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги;

- у відповідності до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Матеріалами справи підтверджено отримання відповідачем 70 000,00 грн. кредиту та його неповернення, згідно Заяви на відкриття рахунку та анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг та виписки по рахунку, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

У частині стягнення 58 012,09 грн. відсотків за користування кредитом за період з 01.06.2017р. по 31.03.2019р. відмовляється, оскільки:

- за змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів;

- відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики;

- згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками;

- відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Суд звертає увагу, що в Заяві на відкриття рахунку та анкеті про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 15.06.2016р. процентна ставка не зазначена.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилався на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифи банку, які викладені на банківському сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг розумів відповідач ФОП Кучер М.П. та ознайомився і погодився з ними (Умовами), підписуючи Заяву на відкриття рахунку та анкету про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг.

Також позивачем не доведено, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із веб-сайту позивача не може бути належним доказом у розумінні статей 76, 77 ГПК України, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

У даному випадку також неможливо застосувати до спірних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному веб-сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (03.08.2017р. з дати винесення кредиту на прострочку) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (17.12.2019р.). Тобто позивач міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником.

Отже, за наведених обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі №342/180/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правовий висновок у постанові від 03.07.2019р. у справі №342/180/17 Великою палатою Верховного Суду здійснено у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 302 ГПК України, та забезпечує формування єдиної правозастосовної практики.

Судовий збір у розмірі 1 921,00 грн., згідно ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 73-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Кучера Мар`яна Петровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ідентифікаційний код - 14360570) 70 000 (сімдесят тисяч) грн. 00 коп. боргу та 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять один) грн. 00 коп. судового збору.

3. В частині стягнення 58 012,09 грн. процентів - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили протягом 20 днів з дня виготовлення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Тернопільської області.

Повне рішення складено "07" серпня 2020р.

Суддя М.С. Стадник