РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.08.2020Справа № 910/4476/20
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»

про відшкодування матеріальної шкоди 40754,84 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП.

Від МТСБУ на виконання вимог ухвали суду надійшли відомості щодо умов укладеного Відповідачем страхового договору (полісу).

Відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі отримав ще 14.04.2020, що підтверджено залученим до справи зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення, проте у встановлений строк відзиву на позов не подав. Також відзив на позов не надійшов від Відповідача станом на час розгляду даного спору та винесення рішення у справі. Відтак, оскільки Відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі належним чином, але відзиву не подав, то суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України - прописати по новому.

При цьому, враховано, що до суду не надходили передбачені п. 4 Прикінцевих положень ГПК України заяви про поновлення або продовження процесуальних строків.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

20.10.2019 по вул. Драйзера, в м. Києві, була скоєна ДТП. Причинами стало те, що водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Кіа», д.р.н. НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась дистанції, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Сузукі», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , чим порушила ПДР України. Дані обставини підтверджуються постановою суду, копія якої у справі.

Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Сузукі», д.р.н. НОМЕР_2 (Застрахований автомобіль), який відповідно до залученої до матеріалів справи копії реєстраційного талону належить ОСОБА_2 , на праві власності, був під її керуванням на час ДТП, та який був застрахований Позивачем на підставі договору добровільного страхування, копія якого залучена до справи (далі - Договір добровільного страхування). Вигодонабувачем за вказаним договором є АТ «Креді Агріколь Банк». Доказів, що Договір добровільного страхування вже не був діючим на час ДТП матеріали справи не містять.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування, та враховуючи, зокрема, рахунки ремонтного СТО Застрахованого автомобіля від 25.10.2019 (35375,53 грн.) та від 03.11.2019 (9004,31 грн.), а разом 44379,84 грн., Позивачем було складено страхові акти, відповідно до яких Позивач розрахував та виплатив страхове відшкодування у розмірах 32750,53 грн. та 9004,31 грн., а разом 41754,84 грн. на ремонтне СТО Застрахованого автомобіля.

При цьому, закон не зобов`язує страховика запитувати згоду вигодонабувача на виплату страхового відшкодування на відновлення Застрахованого автомобіля, та матеріали справи не містять доказів, що вигодонабувач за Договором страхування заперечував проти виплати Позивачем суми страхового відшкодування на ремонтне СТО Застрахованого автомобіля для відновлення останнього, та оскільки відновлення пошкодженого майна (Застрахованого автомобіля) не суперечить ані інтересам вигодонабувача, ані страхувальника за Договором; суду не доведено протилежного.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як убачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм ОСОБА_1 , автомобіля «Кіа», д.р.н. НОМЕР_1 , під час експлуатації останнього, і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП встановлено залученою до справи постановою суду.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , як особи, яка експлуатувала автомобіль «Кіа», д.р.н. НОМЕР_1 , на законних підставах була застрахована Відповідачем на підставі договору (полісу) АО/640131 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ (ліміт відповідальності за шкоду по майну - 100000 грн., франшиза - 1000).

Отже, на Відповідача полісом АО/640131 покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації водієм ОСОБА_1 , автомобіля «Кіа», д.р.н. НОМЕР_1 , на час ДТП.

Залученими до матеріалів справи рахунками СТО підтверджується, що ремонт на СТО Застрахованого автомобіля фактично коштував 44379,84 грн., а Позивач, на підставі умов Договору добровільного страхування та на підставі складених на виконання умов цього Договору страхових актів розрахував та виплатив страхове відшкодування в розмірі 41754,84 грн.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування встановленої Позивачем вартості відновлювального ремонту Застрахованого автомобіля, внаслідок його пошкодження в ДТП, і також Відповідач не спростував розраховану Позивачем суму страхового відшкодування.

Судом встановлено, що наведені у рахунку СТО матеріли, деталі та роботи знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з завданими Застрахованому автомобілю пошкодженнями внаслідок ДТП, що відображені у постанові суду в сукупності з актом огляду автомобіля після ДТП, і Відповідачем не надано доказів протилежного.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічну позицію викладено в ст. 9 Закону України «Про страхування».

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу АО/640131, та положення статей 12, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статей 9, 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1192 ЦК України, у Відповідача в зв`язку з настанням ДТП виник обов`язок відшкодувати Позивачу шкоду, в межах ліміту відповідальності Відповідача, як страховика, за спірним страховим випадком (100000 грн.), але не більше вартості відновлювального ремонту Застрахованого автомобіля (44379,84 грн.), та виходячи з суми, право на вимогу якої перейшло до Позивача в зв`язку з виплатою страхового відшкодування (41754,84 грн.), і за мінусом франшизи (1000 грн.), і отже в сумі 40754,84 грн.

Матеріали справи містять докази надсилання Позивачем Відповідачу претензії (заяви) про виплату страхового відшкодування (з доповненням), і одночасно, не містять доказів сплати страхового відшкодування Відповідачем Позивачу до або після подання до суду даного позову у добровільному порядку.

При цьому, суд враховую правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11.12.2019 №465/4287/15, яка погодилася з висновками, викладеними в її більш ранній постанові від 19.06.2019 № 465/4621/16-к, що у системному зв`язку зі статтею 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього ж Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків, як підстави для відмови у відшкодуванні, стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 вказаного Закону, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

З огляду на все наведене, позовні вимоги про стягнення 40754,84 грн. відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування) підлягають задоволенню.

Судові витрати, у які Позивачем включено витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями ст.ст. 86, 129, (ч. 9) 165, (ч. 2) 178, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (проспект Героїв Сталінграда, 4, корпус, 6А, м. Київ, 04210; ідентифікаційний код 32404600) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (м. Київ, вул. Іллінська, 8; ідентифікаційний код 20474912) 40754 (сорок тисяч сімсот п`ятдесят чотири) грн. 84 коп. відшкодування матеріальної шкоди (виплати страхового відшкодування), а також 2102 (дві тисячі сто дві) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.