РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.08.2020Справа № 910/2480/20
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за первісним позовом приватного підприємства "Лани України"

до підприємства з іноземними інвестиціями "Гленкор Агрікалчер Україна"

про стягнення 425 357,51 грн.

та за зустрічним позовом підприємства з іноземними інвестиціями "Гленкор Агрікалчер Україна"

до приватного підприємства "Лани України"

про стягнення 1 284 690,22 грн.

При секретарю судового засідання: Радченко А.А.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Чеботарьов В.В. - представник за ордером серія КС №615656 від 04.02.2020;

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Рудік Н.В. - представник за ордером серія КВ №079873 від 10.03.2020.

встановив:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява приватного підприємства "Лани України" до підприємства з іноземними інвестиціями "Гленкор Агрікалчер Україна" про стягнення 425 357,51 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору поставки №ОР-20811 від 10.10.2019 року належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання по сплаті поставленого товару, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість у заявленому розмірі.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 24.02.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

13.03.2020 до канцелярії суду позивачем подано документи по справі.

13.03.2020 року до канцелярії суду підприємством з іноземними інвестиціями "Гленкор Агрікалчер Україна" подано відзив на позовну заяву, заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та заява про залучення третьої особи на стороні відповідача.

13.03.2020 року до господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява підприємства з іноземними інвестиціями "Гленкор Агрікалчер Україна" до приватного підприємства "Лани України" про стягнення 1 284 690,22 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 20.03.2020 року відкрито провадження у справі та об`єднано зустрічну позовну заяву підприємства з іноземними інвестиціями "Гленкор Агрікалчер Україна" до приватного підприємства "Лани України" про стягнення 1 284 690,22 грн. в одне провадження з первісним позовом у справі № 910/2480/20 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 20.03.2020 року справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13.04.2020 року. У задоволенні заяви підприємства з іноземними інвестиціями "Гленкор Агрікалчер Україна" про залучення до участі у справі третьої особи (ТОВ "Діамант Агро" () відмовлено.

26.03.2020 року до канцелярії суду позивачем подано відповідь на відзив на позовну.

30.03.2020 року з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 №211, з урахуванням Указу Президента України №87/2020 від 13.03.2020 щодо введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, на офіційній сторінці суду https://ki.arbitr.gov/ua/sud5011/ та на сторінці суду у соціальній мережі Facebook розміщено інформації щодо зняття з розгляду справ, призначених суддею Мудрим С.М. на 06, 13 та 14 квітня 2020. Повідомлено, що про дати і час судових засідань всі учасники будуть повідомлені ухвалами суду, які будуть внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Про зняття з розгляду вищезазначеної справи сторін 31.03.2020 повідомлено телефонограмами.

02.04.2020 року на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

06.04.2020 року до канцелярії суду від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на позовну заяву.

09.04.2020 року до канцелярії суду від відповідача надійшло заперечення щодо відповіді на відзив.

17.04.2020 року до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

21.04.2020 року до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про витребування оригіналу письмового доказу.

23.04.2020 року до канцелярії суду від позивача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов.

05.05.2020 року до канцелярії суду від ТОВ "Діамант-Агро" надійшла заява про вступ в справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні ПІІ "Гленкор Агрікалчер Україна".

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.05.2020 року призначено підготовче засідання у справі на 16.06.2020 року.

В судовому засіданні 16.06.2020 року суд відмовив задоволенні клопотання про витребування оригіналу доказу, відмовив у задоволенні клопотання про залучення третьої особи на стороні відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом), а також відмовив у задоволенні заяви ТОВ «Діамант Агро» про вступ у справу у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом).

Судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 07.07.2020 року.

22.06.2020 на адресу суду від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надійшло заперечення на відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, 30.06.2020 через канцелярію суду відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) подав дві заяви про залучення третіх осіб, та додаткові пояснення, 07.07.2020 через канцелярію суду відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

07.07.2020 року до канцелярії суду відповідачем за первісним позовом подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

Суд відмовив у задоволенні заяв відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) про залучення третіх осіб за необґрунтованістю.

Судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 11.08.2020 року.

16.07.2020 через канцелярію суду позивач за зустрічним позовом подав клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 11.08.2020 року сторони в порядку ч.6 статті 183 ГПК України надано письмову згоду на розгляд справи по суті в той самий день після закінчення підготовчого засідання, а саме 11.08.2020 року.

Представник позивача за первісним позовом підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити, в задоволені зустрічного позову просив суд відмовити, зробив усну заяву про надання доказів щодо витрат на правничу допомогу протягом 5 днів.

Представник відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) підтримав зустрічний позов, просив суд задовольнити, заперечив проти первісного позову, просив суд відмовити, просив суд покласти судові витрати на позивача за первісним позовом

В судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача за первісним позовом підлягають задоволенню, а позовні вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

10.10.2019 року між підприємством з іноземними інвестиціями "Гленкор Агрікалчер Україна" (покупець) та приватним підприємством "Лани України" (продавець) укладено договір поставки №ОР-20811.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п.1.1 договору продавець зобов`язується поставити і передати у власність покупця, а покупець - прийняти і оплатити кукурудзу 3-го класу, українського походження, врожаю 2019 р. (код товару 1005 90 00 00 згідно з УКТ ЗЕД), що надалі іменується «товар», на умовах DAT «Поставка на терміналі» (у редакції Інкотермс 2010) - ІЗТ, ТОВ у порту Чорноморськ (надалі «зерновий термінал»). При цьому вартість вивантаження товару на терміналі сплачується покупцем.

Згідно з п.1.2 договору продавець повідомляє і підтверджує, що товар, який поставляється за цим договором, є товаром, придбаним ним безпосередньо у сільськогосподарських товаровиробників, які поставили вирощений ними товар продавцю вперше, тобто мало місце перше постачання від сільськогосподарських товаровиробників до продавця, а сам продавець є сумлінним і єдиним його власником. Продавець також гарантує, що на цей товар або його частину відсутні права або претензії третіх осіб (у тому числі товар не є предметом застави та/або податкової застави, не перебуває під арештом, обтяженням та/або забороною, не є спільною власністю, право власності на товар не оскаржується третіми особами, щодо товару не ведуться судові спори, треті особи не мають права першочергової купівлі товару, з третіми особами не укладені договори відчуження товару, щодо товару відсутні аграрні розписки, зобов`язання за якими не виконані).

Пунктом 1.3 договору передбачено, що товар, який є предметом цього договору, придбаний безпосередньо у товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Прагматик» ().

Відповідно до п.2.1 договору кількість товару складає 500,000 тонн (+/-10 % в опціоні покупця). Остаточна кількість товару відповідно до ваги, що визначена зерновим терміналом, відповідно до ваги нетто, зазнаній в реєстрі зернового терміналу у графі «Залікова вага».

Ціна товару становить 3 708,33 гри. без ПДВ за 1 (одну) тонну. Вартість товару без ПДВ 1 854 165,00 гри. (+/- 10 %). Сума ПДВ 370 833,00 грн. (+/- 10 %). Загальна вартість товару з ПДВ 2 224 998,00 грн. (+/- 10 %) (п.3.1, 3.2 договору).

Поставка товару в повному обсязі здійснюється в строк з 10 жовтня 2019р. до 20 жовтня 2019р. включно, строго у відповідності до відвантажувальних інструкцій, наданих покупцем. Мінімальна партія до оплати 30 метричних тонн (п.4.1 договору).

Відповідно до п.4.2 договору поставка товару підтверджується наступними документами:

а) реєстром, що виданий зерновим терміналом та інформує про кількість та якість товару, що передається, відповідно до п.п.2.1 і 2.2 із зазначенням №автомобілів, №ТТН накладних з вказівкою власника товару і ваги товару брутто і нетто;

б) видатковою накладною, оформленою на підставі довіреності покупця на отримання товарно-матеріальних цінностей. Видаткова накладна повинна бути виписана датою поставки товару, що відповідає даті прийняття/вивантаження товару, вказаній у реєстрі зернового терміналу, але не раніше дати реєстру виданого зерновим терміналом.

Датою поставки та переходу права власності на товар і всіх ризиків та вигод, пов`язаних з товаром, від продавця до покупця є відвантаження товару покупцю в місці поставки, відповідно до п.1.1 договору, що відповідає даті прийняття/вивантаження товару, вказана в реєстрі зернового терміналу та даті видаткової накладної на товар або його партію (п.4.3 договору).

На виконання умов договору позивачем передано, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1 940 454,26 грн. (з урахування ПДВ), що не заперечується відповідачем за первісним позовом та підтверджується товарно-транспортними накладними: №1114, 1115, 1122, 1123, 1125 від 15.10.2019 року, № 1111, 1112 від 16.10.2019, №1113, 1118, 1131 від 17.10.2019 року, №1116, 1120,1132, 1133 від 18.10.2019 року, видатковими накладними №40 від 16.10.2019, №41 від 17.10.2019, №42 від 18.10.2019, №43 від 19.10.2019.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п.5.1 договору покупець сплачує 80% від вартості кожної окремої поставленої партії товару на поточний рахунок продавця, зазначений у договорі, протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати надання:

-рахунку на оплату кожної окремої поставленої партії товару із зазначенням точної кількості та ціни товару без ПДВ, суми ПДВ, усього до сплати,

- копій документів, зазначених в п.4.2 даного договору.

Згідно з п.5.2 договору покупець сплачує 20% від вартості кожної окремої поставленої партії товару, поставка якого складає предмет даного договору у відповідності до п.2.1. вище, на поточний рахунок продавця, зазначений у договорі, протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати надання копій:

- належно складеної податкової накладної зареєстрованої у Єдиному Державному реєстрі податкових накладних, з відповідним заповненням обов`язкових реквізитів податкової накладної та на повну суму поставки товару по договору поставки № ОР-20811 від 10 жовтня 2019 р. Податкова накладна вважається виписаною належним чином, в тому числі, але не виключно, при умові, що в ній зазначений код товару згідно УКТ ЗЕД, вказаний в п. 1.1. даного договору;

- квитанції № 1 або квитанції № 2 про реєстрацію податкової накладної в електронній формі в Єдиному Державному реєстрі податкових накладних, виписаної в порядку, передбаченому Податковим кодексом України, з відповідним заповненням всіх обов`язкових реквізитів податкової накладної;

- документів, зазначених в п. 10.3.11 даного договору.

Незважаючи на положення п. 5.2 цього договору, оплата, у розмірі 20% від вартості кожної окремої поставленої партії товару, покупець здійснюється не раніше завершення (проведення) реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних належним чином виписаних податкової(их) накладної(их) продавця на товар виключно в електронній формі у порядку, визначеному законодавством, з накладенням електронного підпису уповноваженої особи постачальника.

У разі відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, податкової(их) накладної(их) та/або розрахунку(ів) коригування кількісті вартісних показників до податкової накладної та/або оформлення їх з порушенням чинного законодавства, покупець має право затримати оплату товару до дати такої реєстрації та/або виправлення помилок (п.5.3 договору).

На виконання умов договору покупцем сплачено покупцю 80% суми грошових коштів за поставлений товару, що становить 1 559 563,40 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, а саме:

- №13170 від 21.10.2019 року на суму 178 355,84 грн.

- №13170 від 21.10.2019 року на суму 743 683,33 грн.

- №13280 від 22.10.2019 року на суму 637 524,23 грн.

Позивачем за первісним позовом зазначено, що в ході виконання умов договору, уповноваженими особами ПІІ "Гленкор Агрікалчер Україна" за погодженням з ПП «Лани України» було досягнуто домовленість про те, що задля здійснення швидкого обміну документацією за даним договором, наявна можливість використати послуги «Нової пошти». Таким чином, останній пакет документів, що були потрібні для виникнення у відповідача обов`язку з оплати вартості товару (п.5.2 договору) був скерований «Новою поштою» та за даними з веб-сайту «Нова пошта» дане відправлення отримане відповідачем 23.10.2019 року.

На підтвердження зазначеного вище позивачем надано експрес-накладну нової пошти №57419 від 22.10.2019 року, відстеження отримання та перелік документів №8, які передається представнику ПІІ "Гленкор Агрікалчер Україна" від 21.10.2019 року, тобто документів необхідних для виконання умов договору, передбачених п.4.2, 5.1, 5.2 та п.10.3 договору.

Факт отримання вищезазначеного пакету документів відповідачем за первісним позов не заперечувався.

Також, з наявних в матеріалах справи податкових накладних та квитанцій до податкових накладних вбачається, що остання податкова накладна була зареєстровано 21.10.2019 року.

Таким чином, суд погоджується з твердженням позивача щодо того що з огляду на положення п.5.2 договору - який передбачає здійснення оплати 20% від вартості кожної окремої партії протягом 3-х банківських днів з дня отримання зазначених вище документів Новою поштою та отриманих відповідачем 23.10.2019 року, 28 жовтня 2019 року являлось граничним строком виконання відповідачем свого обов`язку передбаченого п.5.2 договору, тобто першим днем прострочення є 29 жовтня 2019 року.

28.10.2019 року ПІІ "Гленкор Агрікалчер Україна" направлено позивачу за первісним позовом претензії-вимогу вих. №24/10/19 в якій зазначено, що після розгляду наданих документів враховуючи інформацію з загальнодоступних джерел, покупцем було виявлено, що ПП «Лани України» не придбало товар безпосередньо у сільськогосподарського товаровиробника, так як товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Прагматик» () не є виробником продукції, яка була реалізована підприємству з іноземними інвестиціями "Гленкор Агрікалчер Україна". Керуючись умовами п.п. 1.3, 6.6, 10.3.11, 10.3.15 договору поставки №ОР-20811 від 10.10.2019 року нормами статей 526, 549,611 ЦК України, статті 222 ГК України ПІІ "Гленкор Агрікалчер Україна" вимагав від ПП «Лани України» у строк до 11 листопада 2019 року сплатити 1 169 672,56 грн. за порушення пункту 1.3 договору поставки відповідно до п.6.6 договору поставки - штраф в розмірі 80% від вартості товару.

Позивачем направлено відповідачу відповідь на претензію-вимогу вих. №03/11 від 01.11.2019 року якою спростовано доводи покупця щодо порушення продавцем умов договору. Разом з відповіддю на претензією позивачем надані відповідачу наступні документи: копія вимоги-претензії до ТОВ «СГП Прагматик» №02/10 від 30.10.2019р., копія листа вих. №б/н від 01.11.2019 року від 01.11.2019, копія листа №242-10-19 від 30.10.2019 від ТОВ «Діамант-Агро», копія договору суборенди земельних ділянок №01-12/1 від 01.12.2018 року, копія договору про спільний обробіток землі №1-21-01/19 від 21.01.20219 року.

Вищезазначені документи направлені відповідачу 01.11.2019 року, що підтверджується описом вкладення від 01.11.2019 року та накладною Укрпошти №883.

В матеріалах справи відсутні докази оплати по договору в розмірі 389 890,86 грн.(20% вартості поставленого товару).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача за первісним позовом перед позивачем за первісним позовом в сумі 389 890,86 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в цій визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконання грошових зобов`язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 32 041,52 грн. та три проценти річних в розмірі 3 425,13 грн. нараховані за період з 29.10.2019 року по 12.02.2020 року.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з п. 6.2 договору у разі невиконання будь-якої із сторін зобов`язань за цим договором, сторона яка порушила умови цього договору, сплачує іншій стороні пеню в розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від загальної суми заборгованості за кожний день непостачання товару або суми прострочення оплати.

Суд погоджується з розрахунком пені в розмірі 32 041,52 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком трьох процентів річних в розмірі 3 425,13 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з п.1.3 договору поставки продавець повідомляє і підтверджу, що товар, який є предметом договору поставки, є товаром придбаним безпосередньо у сільськогосподарського товаровиробника. В цьому пункті також зазначено, що сільськогосподарським товаровиробником є товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Прагматик» ().

Оскільки, товар який, на думку ПІІ "Гленкор Агрікалчер Україна", був вироблений не сільськогосподарським товаровиробником, позивач за зустрічним позовом направив відповідачу претензію №24/10/19, в якій зазначив про порушення умов договору поставки та притягнення відповідача до відповідальності, яка передбачено договором поставки (пункт 6.6 договору поставки).

Відповідно до п.6.6 договору у разі, якщо після поставки та передачі у власність товару з`ясується, що продавець придбав товар не у сільськогосподарського товаровиробника зазначеного в п.1.3 цього договору, покупець має право відмовитись від цього договору в односторонньому порядку. Продавець зобов`язаний сплатити покупцю протягом 3-х (трьох) робочих днів з моменту направлення продавцем на адресу покупця письмової вимоги штраф у розмірі 80% вартості товару або покупець має право вирахувати суму штрафу із загальної вартості товару цього договору задовольнивши свою вимогу щодо сплати штрафу, вказаного в цьому пункті, за рахунок коштів, які підлягають виплаті на рахунок продавця, у такому разі виставлення додаткових письмових вимог не вимагається та/або в односторонньому порядку зарахувати зустрічні вимоги відповідно до статті 601 Цивільного Кодексу України.

Як зазначено позивачем за зустрічним позовом, після поставки товару у власність покупця було встановлено, що покупець не придбав товар у ТОВ «Прагматик» так як це товариство не є сільськогосподарським товаровиробником, у продавця відповідно до п.6.6 договору поставки виник обов`язок зі сплати покупцю штрафу в розмірі 80% вартості товару, що обраховується таким чином:

1 949 454,26 грн. (вартість товару з ПДВ) Х 80% = 1 559 563,41 грн. (розмір штрафу).

Відповідно до п.6.6 договору покупець шляхом направлення претензії повідомив продавця про часткове задоволення своїх вимог щодо сплати штрафу за рахунок коштів, які б підлягали виплаті на рахунок продавця у випадку належного виконання ним договору поставки. В результаті чого продавець зобов`язаний сплатити покупцю: 1 559 563,41 грн. (розмір штрафу) - 389 890,86 грн. (кошти, які б підлягали виплаті на рахунок продавця у випадку належного виконання ним договору поставки)= 1 169 672,55 грн. (заборгованість відповідача за договором поставки).

Враховуючи те, що відповідач не надав доказів стосовно того, що товар був поставлений саме сільськогосподарським товаровиробником, як зазначено позивачем, то ПІІ "Гленкор Агрікалчер Україна" відповідно до умов договору поставки притягнув відповідача до відповідальності, розмір якої складає 1 169 672,55 грн.

Тому, позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з відповідача штраф в розмірі 1 169 672,55 грн., пеню в розмірі 102 238,43 грн. (нараховану у зв`язку з неоплатою штрафу в розмірі 1 169 672,55 грн. до 11.11.2019 року), три проценти річних в розмірі 11 614,25 грн. та індекс інфляції в розмірі 1 164,99 грн.

Відповідно до п.6.6 договору у разі, якщо після поставки та передачі у власність товару з`ясується, що продавець придбав товар не у сільськогосподарського товаровиробника зазначеного в п.1.3 цього договору, покупець має право відмовитись від цього договору в односторонньому порядку. Продавець зобов`язаний сплатити покупцю протягом 3-х (трьох) робочих днів з моменту направлення продавцем на адресу покупця письмової вимоги штраф у розмірі 80% вартості товару або покупець має право вирахувати суму штрафу із загальної вартості товару цього договору задовольнивши свою вимогу щодо сплати штрафу, вказаного в цьому пункті, за рахунок коштів, які підлягають виплаті на рахунок продавця, у такому разі виставлення додаткових письмових вимог не вимагається та/або в односторонньому порядку зарахувати зустрічні вимоги відповідно до статті 601 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до п. 1.3 договору товар, який є предметом цього договору, придбаний безпосередньо у товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Прагматик» ().

Тобто, п.6.6 договору застосовується у випадку придбання товару не у товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Прагматик» ().

А також, якщо товар придбаний не у товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Прагматик» (), то покупець має право відмовитися від договору в односторонньому порядку. І тоді як наслідок продавець товару зобов`язаний сплатити покупцю штраф.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивачем за зустрічним позовом відповідача про односторонню відмову від договору на підставі п.6.6 договору.

Факт придбання товару у товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Прагматик» () не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи, зокрема, наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними.

Крім того, суд зазначає що відповідно до п.1.2 договору продавець повідомляє і підтверджує, що товар, який поставляється за цим договором, є товаром, придбаним ним безпосередньо у сільськогосподарських товаровиробників, які поставили вирощений ними товар продавцю вперше, тобто мало місце перше постачання від сільськогосподарських товаровиробників до продавця, а сам продавець є сумлінним і єдиним його власником. Продавець також гарантує, що на цей товар або його частину відсутні права або претензії третіх осіб (у тому числі товар не є предметом застави та/або податкової застави, не перебуває під арештом, обтяженням та/або забороною, не є спільною власністю, право власності на товар не оскаржується третіми особами, щодо товару не ведуться судові спори, треті особи не мають права першочергової купівлі товару, з третіми особами не укладені договори відчуження товару, щодо товару відсутні аграрні розписки, зобов`язання за якими не виконані).

І, за невиконання вищезазначеного пункту договору (тобто, придбання товару не у сільськогосподарських товаровиробників) може застосовуватись п.6.4 договору яким передбачено, що покупець залишає за собою право розірвати договір в односторонньому порядку шляхом направлення письмового повідомлення продавцю у разі порушення продавцем п.1.2 договору, при цьому договір вважається розірваним з дати, вказаної в такому повідомленні.

Таким чином, враховуючи вищезазначене вимоги позивача за зустрічним позовом в частині стягнення штрафу в розмірі 1 169 672,55 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки вимоги позивача за зустрічним позовом щодо стягнення пені в розмірі 102 238,43 грн. (нараховану у зв`язку з неоплатою штрафу в розмірі 1 169 672,55 грн. до 11.11.2019 року), трьох процентів річних в розмірі 11 614,25 грн. та індексу інфляції в розмірі 1 164,99 грн. є похідними, то вони також не підлягаю задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів відповідача за первісним позовом суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст..74, 76,77, 129, ст.ст. 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісні позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з підприємства з іноземними інвестиціями "Гленкор Агрікалчер Україна" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 100, ідентифікаційний номер 23393195) на користь приватного підприємства "Лани України" (54034, Миколаївська обл., м. Миколаїв, проспект Миру, будинок 2-А, ідентифікаційний номер 39673538) основний борг в розмірі 389 890 (триста вісімдесят дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто) грн. 86 коп., три проценти річних в розмірі 3 425 (три тисячі чотириста двадцять п`ять) грн. 13 коп., пеню в розмірі 32 041 (тридцять дві тисячі сорок одна) грн. 52 коп. та судовий збір в розмірі 6 380 (шість тисяч триста вісімдесят) грн.36 коп.

3.В задоволенні зустрічного позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання рішення: 13.08.2020 року.

Суддя С.М. Мудрий