ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

03 серпня 2020 року Справа № 923/749/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г., розглянувши справу за позовом: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" 03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ідентифікаційний

до Відповідача : Фізичної особи-підприємця Калайда Ігора Олександровича АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

про стягнення 91 056,75 грн.

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом до відповідача, просить суд прийняти рішення, яким стягнути з ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ-ПІДПРИЄМЦЯ КАЛАЙДИ ІГОРЯ ОЛЕКСАНДРОВИЧА ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНОГО БАНКУ «УКРГАЗБАНК» (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1, ) заборгованість за ДОГОВОРОМ № 265/2019/МС-1 про приєднання до Правил надання мікрокредиту в АБ «УКРГАЗБАНК» від 20.08.2019 року, яка станом на 23.07.2020 року складає 91 056 (Дев`яносто одну тисячу п`ятдесят шість) гривень 75 копійок, з яких:

- заборгованість по кредиту прострочена - 78 367 (Сімдесят вісім тисяч триста шістдесят сім) гривень 40 копійок;

- заборгованість по процентах прострочена за період з 20.08.2019 року по 08.04.2020 року складає - 5 896 (П`ять тисяч вісімсот дев`яносто шість) гривень 21 копійка;

-заборгованість по неустойці (пені) за несвоєчасну сплату кредиту - 4 278 (Чотири тисячі двісті сімдесят вісім) гривень 94 копійки;

-заборгованість по неустойці (пені) за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом - 333 (Триста тридцять три) гривні 96 копійок;

-суму 3,0 % річних (згідно ст. 625 ЦК України) простроченої заборгованості по кредиту - 845 (Вісімсот сорок п`ять) гривень 11 копійок;

-суму 3,0 % річних (згідно ст. 625 ЦК України) простроченої заборгованості по процентам за користування кредитними коштами - 66 (Шістдесят шість) гривень 22 копійки;

- суму індексу інфляції (згідно ст. 625 ЦК України) простроченої заборгованості по кредиту - 1 177 (Одна тисяча сто сімдесят сім) гривень 19 копійок;

- суму індексу інфляції (згідно ст. 625 ЦК України) простроченої заборгованості по процентам за користування кредитними коштами - 91 (Дев`яносто одна) гривна 72 копійки.

Позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИМ БАНКОМ «УКРГАЗБАНК» просить стягнути заборгованості за ДОГОВОРОМ № 265/2019/МС-1 про приєднання до Правил надання мікрокредиту в АБ «УКРГАЗБАНК» від 20.08.2019 року в загальному розмірі 91 056 (Дев`яносто одна тисяча п`ятдесят шість) гривень 75 копійок. Банк повідомив, що даний кредит за цим договором є бланковим.

30.07.2020р. позивач подав до суду заяву про забезпечення позову (від 30.07.2020р. № 516/514/2020) мотивовану наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Позивачу повідомив суду, що йому (позивачу ) відомо про володіння Відповідачем рухомим майном - транспортними засобами, а саме:

Дата реєстрації транспортного засобу 20.09.2013Державний номер транспортного засобу НОМЕР_2 Модель транспортного засобу ГАЗ 3302-414Рік випуску транспортного засобу
2008 26.01.2010 НОМЕР_10 SKODA ФАБИА-
29.04.2009 НОМЕР_11 SKODA ФАБИА-
28.11.2007НОМЕР_12HYUNDAI HD 652006
06.10.2006НОМЕР_5 HYUNDAI HD 652006
31.05.2005НОМЕР_13ГАЗ
04.03.2004НОМЕР_14OPEL VECTRA2003
14.11.2003НОМЕР_15ГАЗ
28.02.1995НОМЕР_16ЗАЗ 11021993
.

Позивач зазначає, що виходячи із приписів ч.ч.2,5,48 Закону України "Про виконавче провадження", стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Господарський процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

В разі невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати певні дії (заборона зняття з державної реєстрації перелічених вище транспортних засобів Відповідача) можуть виникнути істотні перешкоди як виконання судового рішення, так і , ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Позивача

Дані заходи до забезпечення позову не позбавляють Відповідача права на ведення підприємницької діяльності, отримання доходів, а лише обмежують його право заставляти, продавати, уступати майно, перераховувати з метою забезпечення належного виконання зобов`язань за ДОГОВОРОМ № 265/2019/МС-1 про приєднання до Правил надання мікрокредиту в АБ «УКРГАЗБАНК» від 20.08.2019 року.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справі № 904/8901/17 від 21.01.2019 року.

Окрім вищенаведеного Позивач звертає увагу, що у відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен май право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановлюють обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 13 Конвенції - кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб. юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини вказав на те, поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення , поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятним, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту прав, натомість протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захист та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Частиною 2 ГПК України, встановлено, що завдання господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних осіб та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципами верховенства права.

Невжиття заходів до забезпечення позову у даній справі шляхом заборони здійснювати Відповідачем певні дії (заборона зняття з державної реєстрації перелічених транспортних засобів) нівелює ефективність судового захисту шляхом прийняття рішення господарським судом у даній справі у разі задоволення позовних вимог, адже таке задоволення позову не призведе до фактичного відновлення прав та інтересів Позивача у зв`язку із тим, що Відповідач може вільно здійснити відчуження рухомого майна, ухиляючись від виконання зобов`язань за наданою порукою до ухвалення судового рішення по даній справі

З урахуванням наведеного, відповідно до ст.ст. 136-141 ГПК України,

Позивач просить задовольнити заяву про забезпечення позову і прийняти заходи для забезпечення позову

та заборонити фізичній особі-підприємцю Калайді Ігору Олександровичу здійснювати дії стосовно транспортних засобів, а саме:
Дата реєстрації транспортного засобуДержавний номер транспортного засобу Модель транспортного засобуРік випуску транспортного засобу
21.09.2013НОМЕР_6 ГАЗ 3302-415 2005
21.09.201301 НОМЕР_8 ГАЗ 3302-415 2005
20.09.201301 НОМЕР_9 ГАЗ
3302-414 2008 26.01.2010 НОМЕР_10 SKODA ФАБИА-
29.04.2009 НОМЕР_11 SKODA ФАБИА-
28.11.2007НОМЕР_12 HYUNDAI HD 652006
06.10.2006НОМЕР_5 HYUNDAI HD 652006
31.05.2005ВТІШАВ ГАЗ
04.03.2004НОМЕР_14 OPEL VECTRA2003
14.11.2003НОМЕР_15 ГАЗ
28.02.1995НОМЕР_16 ЗАЗ 11021993
зокрема здійснювати зняття даних транспортних засобів з державної реєстрації з метою відчуження (міни), передавати в заставу, уступати іншим третім особам.

Господарський суд, розглянувши заяву ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИМ БАНКОМ «УКРГАЗБАНК» про забезпечення позову, не знайшов підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно з положеннями статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Позивачем не надано доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення позову до суду, а відтак самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення у разі задоволення позову без надання відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Поряд з цим, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18.

При цьому Суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини", заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

Таким чином, з огляду на недоведеність належними та допустимими доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певних видів забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для забезпечення позову, щодо яких позивач звернувся із заявою.

Згідно із приписами ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст.140 ГПК України (Розгляд заяви про забезпечення позову) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Встановивши відсутність підстав для забезпечення позову, суд не скористався своїм правом викликати особу що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, та не призначив розгляд заяви у судовому засіданні з викликом усіх учасників справи.

Особливо суд зауважує, що позивач не надав ані до позовної заяви, ані до заяви про забезпечення позову будь-яких документів, які б свідчили, що автомобілі, щодо яких банк просить застосувати заходи забезпечення позову, взагалі належать відповідачу.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для забезпечення позову, щодо яких позивач звернувся із заявою.

Керуючись ст.ст.136,140,234,235 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Відмовити ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову (від 30.07.2020р. № 516/514/2020).

Ухвала набирає законної сили згідно ст.235 ГПК України

після її підписання та може бути оскаржена в порядку ст.ст. 254, 255, 256 ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 03.08.2020.

Суддя Т.Г. Пінтеліна