ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2020 р. м. Київ Справа № 911/881/20

За позовом Державного підприємства Нородицьке спеціалізоване лісове господарство

до Товариства з обмеженою відповідальністю Вудінвест

про стягнення 4 058,88грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники сторін не викликались

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство Нородицьке спеціалізоване лісове господарство звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Вудінвест про стягнення 4 058,88грн у т.ч.:

- 2518,68грн основна заборгованість;

- 1540,20 грн пені за період з 17.09.2019 по 08.04.2020.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу №2307 від 23.07.2019 в частині оплати за поставлений товар.

Відповідач у справі Товариство з обмеженою відповідальністю Вудінвест документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надав

Ухвалою господарського суду від 04.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами у справі без проведення судового засідання. Відповідна ухвала суду була направлена сторонам у справі, яка отримана позивачем - 12.05.2020, відповідачем 11.05.2020, що підтверджується поштовими рекомендованими повідомленням, що міститься в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи та докази, суд

ВСТАНОВИВ:

23.07.2019 між Держаним підприємством «Народицьке спеціалізоване лісове господарство» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вудінвест» (покупець) було укладено договір купівлі - продажу №2307 (далі - договір).

За умовами договору продавець зобов`язується передати у власність покупця лісопродукцію (далі - товар), в асортименті, кількості та по цінах, визначених в додатках та специфікаціях до даного договору, які є його невід`ємною частиною, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах і в порядку, визначених даним договором (п.1.1 договору).

Згідно з п. 2.1 договору кількість, асортимент та ціна товару вказується в додатках та специфікаціях, котрі є невід`ємною частиною цього договору. На момент поставки діють останні додатки та специфікації до цього договору.

Відповідно до п.2.2 договору покупець здійснює розрахунки з продавцем за партію товару, транспортні та сервісні послуги в порядку та строки, обумовлені сторонами в цьому договорі та додатках до договору.

Форма розрахунку безготівкова. Розрахунки за поставлений товар здійснюються за фактом постачання покупцю (п.п.2.4 2.5 договору).

Пунктом 3.1 договору передбачено, що продавець зобов`язаний надати товар у строки і по цінах вказаних в останньому додатку на умовах франко-нижній склад продавця.

Згідно з п. 3.2 договору навантаження продукції здійснюється з рахунок продавця. Момент передачі товару покупцем, тобто момент доставки, вважається відмітка в товарно-транспортній накладній при доставці автотранспортом.

Відповідно до п. 5.2.1 покупець зобов`язаний оплатити продавцю товар відповідно до договору на умовах вказаних в п.2.4.

У випадку прострочення оплати товару, у терміни зазначені в умовах договору, покупець зобов`язується сплатити продавцю пеню за кожний день прострочення оплати в розмірі 0,3% від неоплаченої суми (п.6.2 договору).

Згідно з п. 10.1 договору, даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, датою підписання договору вважається дата, вказана на першій сторінці даного договору, та діє до 31.12.2019.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 182 518,68грн, що підтверджується товарно транспортними накладними: №072347 від 30.07.2019 на суму 37592,27грн; №527953 від 17.08.2019 на суму 37300,32грн; №528082 від 06.09.2019 на суму 36287,32грн; №398749 від 16.09.2019 на суму 34300,64грн; №528207 від 17.09.2019 на суму 37038,13грн, копії яких містяться в матеріалах справи.

Позивач вказує, що відповідачем здійснено частковий розрахунок за поставлений товар у розмірі 180 000,00грн, що підтверджується випискою з банку, копія якої міститься в матеріалах справи.

Позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія №109 від 10.02.2020, з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 2 518,68грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар складає 2 518,68грн, яку позивач просить суд стягнути на його користь.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку оплатити заборгованість за поставлений товар, а також застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення відповідного зобов`язання.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 вказаної статті, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Розрахунки за поставлений товар здійснюються за фактом постачання покупцю (п.2.5 договору).

Проте, відповідачем заперечення на позовні вимоги позивача не надано, розрахунок за поставлений товар не здійснено.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи, те що відповідачем під час розгляду справи не надано суду доказів повернення товару або його оплати на суму 2518,68грн, суд вважає вимоги позивача про стягнення заборгованості у вказаному розмірі за поставлений товар обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення пені у розмірі 1540,20грн за період з 17.09.2019 по 08.04.2020.

В силу ч.1 ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно з ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до п. 6.2 договору, у випадку прострочення оплати товару, у терміни зазначені в умовах договору, покупець зобов`язується сплатити продавцю пеню за кожний день прострочення оплати в розмірі 0,3% від неоплаченої суми.

Згідно ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» передбачено, що пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань або за затримку грошових надходжень на рахунок клієнта банку - одержувача грошових коштів, яку нараховано та не сплачено на день набрання чинності цим Законом, за згодою сторін може бути перерахована за період дії терміну позовної давності, але розмір її не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалася пеня. Сума зменшення розміру пені відноситься на результати фінансово-господарської діяльності одержувача грошових коштів, а щодо державних установ та організацій, що фінансуються за рахунок бюджету, - на зменшення їх фінансування.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання з оплати мало бути виконано.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором. Інше умовами договору купівлі-продажу не передбачено.

Так, за розрахунком суду, сума пені за визначений позивачем період з урахуванням подвійної облікової ставки Національного банку України, яка підлягає стягненню становить 351,74грн; вимоги щодо стягнення пені у розмірі 1023,46грн задоволенню не підлягають.

В силу ст. 129 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 2102,00грн.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вудінвест» (08138, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул.. Амосова Академіка, 61, кв. 28; ідентифікаційний код 39762580) на користь Державного підприємства «Народицьке спеціалізоване лісове господарство» (11401, Житомирська область, Народицький район, смт. Народичі, вул. Свято-Миколаївська, 129; ідентифікаційний код 34283057) 2518,68грн основного боргу, 351,74грн пені, а також 2102,00рн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 1023,46грн пені відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 12.08.2020

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.І. Чонгова