ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2020 року м.Дніпро

Справа № 908/2418/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Верхогляд Т.А.

при секретарі судового засідання: Михайловій К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 03.06.2020 (прийняту суддею Кричмаржевським В.А., повний текст складено 09.06.2020) у справі №908/2418/17

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екохімресурс"

Кредитори:

1/ Приватне підприємство "НОКС-ЖС"

2/ Товариство з обмеженою відповідальністю "МОТАС"

3/ Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро"

4/ Головне управління ДФС у Запорізькій області

Ліквідатор - Чалаплюк С.В.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст заявлених вимог.

07.05.2020 ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Екохімресурс" звернувся до Господарського суду Запорізької області із клопотанням, в якому просить надати згоду на продаж майна банкрута ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс", яке є забезпеченням грошових вимог АТ "Банк Кредит Дніпро" згідно з Іпотечним договором № 190312-КЛВ Z/1 від 19.03.2012 з усіма змінами та доповненнями та погодити умови продажу майна банкрута.

03.06.2020 до Господарського суду Запорізької області від АТ "Банк Кредит Дніпро" надійшла заява про забезпечення доказів, в якій кредитор просить в порядку статей 110-112 ГПК України призначити судову експертизу для визначення дійсної ринкової вартості заставного майна банкрута.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.06.2020 відмовлено у задоволенні заяви АТ "Банк Кредит Дніпро" про забезпечення доказів у справі; клопотання ліквідатора задоволено частково; визначено наступні умови продажу заставного майна ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс", яке є забезпеченням грошових вимог АТ "Банк Кредит Дніпро" згідно з Договором іпотеки № 190312-КЛВ-Z/1 від 19.03.2012; початкова ціна лоту - 3.557.210 (три мільйона п`ятсот п`ятдесят сім тисяч двісті десять) грн; крок аукціону - 1 відсоток початкової ціни лоту; витрати, пов`язані з утриманням, збереженням та продажем майна, яке є предметом забезпечення, підлягають відшкодуванню з коштів, отриманих від реалізації такого майна після схвалення заставним кредитором звіту арбітражного керуючого про здійснення та відшкодування таких витрат забезпеченим кредитором та затвердження ухвалою суду; перший аукціон проводиться без можливості зниження початкової ціни; у разі закінчення аукціону без визначення переможця замовник аукціону (ліквідатор) оголошує про проведення повторного аукціону; початковою ціною повторного аукціону є зменшена на 20 відсотків початкова ціна першого аукціону; повторний аукціон може проводитися з можливістю зниження початкової вартості лише за згодою забезпеченого кредитора щодо майна, яке є предметом забезпечення, або за згодою комітету кредиторів щодо іншого майна, яке підлягає продажу. За відсутності такої згоди аукціон проводиться без можливості зниження початкової ціни; у разі закінчення першого повторного аукціону без визначення переможця замовник аукціону (ліквідатор) оголошує про проведення другого повторного аукціону; початковою ціною другого повторного аукціону є зменшена на 25 відсотків початкова ціна першого повторного аукціону. Другий повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової ціни; в іншій частині клопотання відмовити.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви АТ "Банк Кредит Дніпро" про забезпечення доказів у справі місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що ліквідатор надав заставному кредитору копію висновку з оцінки та пояснив в судовому засіданні, що вартість майна була визначена фахівцем-оцінювачем ТОВ "Земля Плюс 2006". Враховуючи проведення незалежної експертної оцінки заставного майна, яка співпадає з вартістю лоту, зазначеною в умовах продажу, є очевидним, що ціна лоту визначена саме за допомогою незалежної експертної оцінки. Встановлені в засіданні обставини, досліджені докази та наведені сторонами доводи не дають підстав для призначення у справі судової експертизи визначення ринкової вартості заставного майна банкрута.

Задовольняючи частково клопотання ліквідатора місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що ліквідатор у запропонованих умовах продажу зазначив саме такі умови, які і були встановлені нормами КУзПБ. При цьому суд погодився з позицією заставного кредитора про необхідність зазначення в умовах продажу про те, що перший аукціон проводиться без можливості зниження початкової ціни.

Також місцевий господарський суд зазначив, що клопотання ліквідатора в частині надання згоди на продаж майна ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс", яке є забезпеченням грошових вимог АТ "Банк Кредит Дніпро" згідно з Іпотечним договором № 190312-КЛВ-Z/1 від 19.03.2012 з усіма змінами та доповненнями задоволенню не підлягає, оскільки ухвалою суду від 14.05.2019 таке клопотання ліквідатора з цього приводу було задоволене судом та надано ліквідатору згоду на продаж майна, що є предметом забезпечення згідно з договором іпотеки № 190312-КЛВ- Z/1 від 19.03.2012, з усіма змінами та доповненнями. Відповідно до постанови Центрального апеляційного господарського суду від 24.09.2019 апеляційну скаргу АТ "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 14.05.2019, постановлену за результатами розгляду клопотання ліквідатора Чалаплюка С.В. про надання згоди на продаж майна, що є предметом забезпечення, у цій справі залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 14.05.2019 у справі № 908/2418/17 залишено без змін.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийнято за неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині відмови АТ "Банк Кредит Дніпро" в забезпеченні доказів та прийняти нове рішення, яким клопотання АТ "Банк Кредит Дніпро" задовольнити; скасувати оскаржувану ухвалу в частині часткового задоволення клопотання ліквідатора про визначення умов продажу майна та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні клопотання ліквідатора про визначення умов продажу.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що при направленні заставному кредитору для погодження умов продажу майна банкрута ліквідатором в листах від 16.03.2020 № 90/0220, від 07.04.2020 № 81/0219, від 27.04.2020 № 83/0219 не надавалися пояснення з приводу визначення ліквідатором початкової ціни лоту саме в розмірі 3 557 210, 00 грн, також не додавався до листів від 16.03.2020 № 90/0220, від 07.04.2020 № 81/0219, від 27.04.2020 № 83/0219 звіт про незалежну оцінку вих. № 8368/04 від 04.03.2020 та навіть не надавався висновок, копію якого він надав лише коли подавав клопотання до суду про визначення умов продажу.

Скаржник зазначає, що п. 1.5 Договору № 1 про зміну Договору іпотеки № 190312-Z/1 від 19.03.2012, укладеного 17.08.2012, іпотекодавець та іпотекодержатель зазначили, що вартість предмету іпотеки, що визначена сторонами (7 920 243, 33 грн), може змінюватися. Реалізація предмету іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватися за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти, в порядку, передбаченому цим договором та чинним на момент реалізації законодавством України.

До позовної заяви банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, яка розглядається по справі № 908/1295/16 та по якій боржник є відповідачем, додавався висновок про вартість предмету іпотеки, складений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Капітель-Групп", відповідно до якого ринкова вартість нафтобази з усіма її приналежностями на дату оцінки (12.02.2016) складає 13 115 944, 00 грн без врахування НДС. З огляду на це, у скаржника виникають сумніви щодо відповідності ринкової вартості майна банкрута, та скаржник вважає, що судом не з`ясовано причини зменшення вартості майна з 13 115 944, 00 грн до 3 557 210, 00 грн.

Також скаржник зазначає, що з метою проведення незалежної оцінки заставного майна звернувся до ліквідатора із запитом про допуск до предмету іпотеки та станом на 03.06.2020 відповіді від ліквідатора на заяву про допуск та про надання звіту заставний кредитор не отримував.

Таким чином, скаржник не мав можливості оглянути предмет іпотеки та здійснити незалежну оцінку майна.

За доводами апелянта, не можна погодитися з твердженням суду про те, що у суду відсутні сумніви в компетентності фахівця суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ "Земля Плюс 2006" виходячи з наступного.

Судом зазначено, що копія вказаного звіту та докази отримання Банком Звіту представлені ліквідатором в матеріали справи.

Однак, зазначений звіт був направлений ліквідатором банку 29.05.2020 і станом на 03.06.2020 (постановлення оскаржувальної ухвали) у суду були відсутні докази отримання цього звіту банком. Зазначений звіт був отриманий 05.06.2020 (копія супроводжувального листа з відповідною відміткою додається).

Крім того, в звіті від 27.02.2020, копію якого надіслано ліквідатором заставному кредитору АТ "Банк Кредит Дніпро" міститься: по два примірники різних сторінок -11 та 12.; пункт 5.2 зазначається двічі з різними текстами ; на стор 4 є "зміст", в якому зазначено, що "Вибір бази оцінки та порядок визначення вартості" є на стор 13, в той час як "Вибір бази оцінки та порядок визначення вартості" міститься на стор 11; на стор 4 є "зміст", в якому зазначено, що "аналіз найбільш ефективного використання об`єкта оцінки" є на стор 13, в той час як "аналіз найбільш ефективного використання об`єкта оцінки" міститься на стор 11; на стор 4 є "зміст" , в якому зазначено, що "основні поняття і визначення" є на стор 14, в той час як "основні поняття і визначення" міститься на стор 12; на стор 4 є "зміст", в якому зазначено, що "Методологія оцінки та обгрунтування її вибору" є на стор 15, в той час як "Методологія оцінки та обгрунтування її вибору" міститься на стор 13 (копія зазначеного звіту додається).

Отже, скаржник вважає, що зазначені вище обставини повинні були викликати у суду сумніви щодо компетентності фахівця суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ "Земля Плюс 2006" та щодо повноти та правильності складання звіту від 27.02.2020 про визначення вартості заставного майна.

Також скаржник вважає, що ліквідатор в порушення ч. 3 ст. 75 КУзПБ, не зазначив в умовах продажу майна банкрута розмір витрат, які понесені та будуть понесені ним, не надано доказів на підтвердження понесення витрат щодо заставного майна.

Крім того, скаржник зазначає, що в порушення норм процесуального права судом першої інстанції не розглянуто клопотання заставного кредитора про зобов`язання ліквідатора ТОВ "Екохімресурс" для перевірки та огляду заставного майна забезпечити для представників банку допуск до предмету іпотеки, а саме до об`єктів нерухомості майнового комплексу складу нафтопродуктів, яке заставний кредитор зазначив у відзиві.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Ліквідатор арбітражний керуючий Чалаплюк С.В. відповідно до поданого відзиву на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 03.06.2020 по справі № 908/2418/17 - без змін. В обґрунтування ліквідатор зазначає, що відповідно до інвентаризаційних описів за результатами проведеної інвентаризації до складу ліквідаційної маси включено майно, яке забезпечує грошові вимоги АТ "Банк Кредит Дніпро" згідно до Договору іпотеки №190312-КЛВ-Z/1від 19.03.2012 з усіма змінами та доповненнями.

07.04.2020 ліквідатор направив на адресу забезпеченого кредитора лист вих. №81/0219 з проханням погодити долучені до нього умови продажу майна банкрута. Однак, жодної відповіді від забезпеченого кредитора не надійшло.

27.04.2020 на адресу забезпеченого кредитора було повторно направлено лист вих. №83/0219 про погодження умов продажу майна.

27.04.2020 на адресу ліквідатора ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс" надійшла відповідь АТ "Банк Кредит Дніпро" вих. №б/н від 03.04.2020 на умови продажу майна ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс" в ліквідаційній процедурі по справі №908/2418/17, згідно до якої, забезпечений кредитор відмовив в наданні згоди на продаж майна банкрута та погодженні умов такого продажу.

07.05.2020 ліквідатор ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс" направив до Господарського суду Запорізької області клопотання вих. №85/02-19 про погодження умов продажу майна банкрута.

Після направлення зазначеного клопотання до суду, на адресу ліквідатора надійшов лист вих. №б/н від 19.05.2020 у якому забезпечений кредитор просив надати йому копію складеного оцінювачем ТОВ "Земля Плюс 2006" звіту про незалежну оцінку вих. №8368/04 від 27.02.2020.

29.05.2020 ліквідатор ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс" направив на адресу забезпеченого кредитора лист вих. №90/0219 з долученою до нього копією складеного оцінювачем ТОВ "Земля Плюс 2006" звіту про незалежну оцінку вих. №8368/04 від 27.02.2020 року (згаданий лист був отриманий АТ "Банк Кредит Дніпро" 02.06.2020).

Ліквідатор вважає, що під час вирішення питання про погодження умов продажу майна ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс", діяв виключно в рамках діючого законодавства з дотриманням усіх його приписів.

Стосовно відсутності в умовах продажу пояснень ліквідатора з приводу визначення вартості майна банкрута ліквідатор зазначає, що Кодексом України з процедур банкрутства вирішення питання щодо визначення початкової вартості майна банкрута віднесено до компетенції ліквідатора. В той же час, ані зазначена норма, ані будь-яка інша норма Кодексу України з процедур банкрутства не передбачає порядку чи обов`язку ліквідатора за яким ліквідатор має погоджувати початкову вартість з комітетом кредиторів чи забезпеченим кредитором.

Ліквідатор зазначає, що за результатами розгляду запропонованих ліквідатором ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс" умов продажу майна банкрута, забезпечений кредитор АТ "Банк Кредит Дніпро" прийняв рішення про відмову в наданні згоди на продаж майна, яку було викладено в листі вих. №б/н від 03.04.2020.

Положеннями ч. 7 ст. 75 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що у разі якщо комітет кредиторів або забезпечений кредитор прийняв рішення про відмову в наданні згоди на продаж майна або не прийняв жодного рішення на засіданні комітету кредиторів чи протягом 20 днів з дня, коли забезпечений кредитор одержав чи мав одержати умови продажу, або якщо арбітражний керуючий не згоден з прийнятим комітетом кредиторів або забезпеченим кредитором рішенням, арбітражний керуючий зобов`язаний звернутися до суду.

В той же час, копія складеного звіту ТОВ "Земля Плюс 2006" про незалежну оцінку вих. №8368/04 від 27.02.2020 була направлена забезпеченому кредитору, одразу, як тільки від нього надійшов відповідний запит.

Стосовно посилання апелянта на умови Іпотечного договору №190312- КЛВ-Z/1 від 19.03.2012 та вартість предмету іпотеки визначену згідно до оцінки ТОВ "Капітель-Групп" станом на 12.02.2016 ліквідатор зазначає наступне.

При визначенні початкової ціни лоту, забезпечений кредитор, зокрема, посилається на умови укладеного між ним та банкрутом Іпотечного договору №190312-КЛВ-Z/1 від 19.03.2012, що є неприпустимим.

Проте, на думку ліквідатора, до процедури продажу майна ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс" в ліквідаційній процедурі по справі №908/2418/17 можуть бути застосовані виключно норми Кодексу України з процедур банкрутства, які мають пріоритет над умовами будь-яких укладених договорів.

В той же час, вартість заставного майна визначена у Іпотечному договорі станом на дату його укладення, тобто станом на 19.03.2012.

При цьому, наданий забезпеченим кредитором висновок про вартість предмету іпотеки, складений ТОВ "Капітель-Групп" станом на 12.02.2016 є, як і вартість визначена в іпотечному договорі, застарілим та не відображає актуальної ринкової вартості майна банкрута.

Інших доказів того, що визначена ТОВ "Земля Плюс 2006" вартість заставного майна, станом на дату розгляду справи, не відповідає дійсності АТ "Банк Кредит Дніпро" не надав.

Стосовно відображення в умовах продажу майна сум понесених ліквідатором витрат та доказів понесення таких витрат, ліквідатор зазначає, що подібні вимоги забезпеченого кредитора не мають правового характеру та базуються на хибному тлумаченні норми ч. 3 ст. 75 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ліквідатор вважає, що дана норма не містить вимог, за якими ліквідатор має визначити в умовах продажу конкретний перелік очікуваних та понесених витрат і навести докази на їх підтвердження, а тому вимоги забезпеченого кредитора з цього приводу є необґрунтованими.

Разом з тим, ліквідатор зазначає, що порушене апелянтом питання врегульовано іншою нормою, а саме ч. 6 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства, згідно до якої: Арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітету кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором.

Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.

Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Ліквідатор вважає очевидним інший, на відміну від запропонованого апелянтом, визначений законом порядок встановлення та затвердження витрат понесених ліквідатором під час проведення процедури.

Необґрунтованість відмови забезпеченого кредитора АТ "Банк Кредит Дніпро" в погодженні умов продажу майна ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс", стала підставою для визначення таких умов, згідно до приписів ч. 7 ст. 75 Кодексу України з процедур банкрутства, в судовому порядку.

У судовому засіданні представник ліквідатора підтримав наведену вище позицію.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мотас" у судовому засіданні зазначило, що проти задоволення апеляційної скарги заперечує, підтримує позицію ліквідатора.

6. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.07.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 03.06.2020 у справі №908/2418/17; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 10.08.2020 о 11:00 год.

У судовому засіданні 10.08.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7. Встановлені судом обставини справи.

Постановою Господарського суду Запорізької області від 22.01.2019 у справі № 908/2418/17 визнано банкрутом ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс", відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Чалаплюка С.В.

На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 22.01.2019 оприлюднено повідомлення № 56923 про визнання ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Ліквідатором призначено та проведено інвентаризацію майна банкрута, про що свідчать наказ № 1 від 28.01.2019 та інвентаризаційні описи від 30.01.2019.

За результатами проведеної інвентаризації ліквідатором виявлені кошти в розмірі - 81.400,36 грн. на рахунку в АТ "КБ Приватбанк" та нерухоме майно у кількості 108 одиниць (з кількістю порядкових номерів - 45), яке перебуває в іпотеці АТ "Банк Кредит Дніпро".

Так, АТ "Банк Кредит Дніпро" та ТОВ "Торговий Дім "Енергетичні технології" 19.03.2012 уклали кредитний договір №190312-КЛВ про відкриття відновлювальної кредитної лінії на загальну суму - 650 000, 00 доларів США.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором АТ "Банк Кредит Дніпро" (іпотекодержатель) та ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс" (іпотекодавець) 19.03.2012 уклали договір іпотеки № 190312-КЛВ-Z/1 (далі- Договір іпотеки) та договори 1,2, 3,4 про зміну договору іпотеки.

Пунктом 1.1 Договору іпотеки визначено, що згідно з кредитним договором № 190312-КЛВ від 19.03.2012 іпотекодержатель надав ТОВ "Торговий дім "Енергетичні технології" (боржник) відновлювальну кредитну лінію на поповнення обігових коштів з лімітом кредитування на суму - 650. 000, 00 дол. США.

За умовами п.1.2 Договору іпотеки з метою забезпечення повного і своєчасного виконання зобов`язань Боржника за кредитним договором Іпотекодавець, як майновий поручитель, надав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно (далі за цим договором - "Майно" або "Предмет іпотеки"), що визначене та описане у п.1.3 Договору іпотеки.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, відповідно до п. 1.3 Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно:

- адміністративна будівля нафтобази літ. А-2, цегла, загальною площею - 43,7 кв.м;

- адміністративно-побутовий корпус літ. К, цегла, загальною площею 288,2 кв.м;

- будівля контрольно-перепускного пункту літ. Л, цегла, загальною площею 28,8 кв.м;

- насосна станція літ. О, метал;

- будівля електрощитової №1 літ. М, цегла, загальною площею 8,9 кв.м;

- будівля електрощитової №2 літ.Н, цегла, загальною площею 9,1 кв.м;.

- автопаливний термінал літ. П, метал;

- гараж літ. Д, метал, загальною площею 12,8 кв.м;

- склад літ. Ж, метал, загальною площею 56,6 кв.м.;

- гараж літ. З, метал, загальною площею 11,5 кв.м.;

- будівля майстерні літ. У, метал, загальною площею 64,6 кв.м.;

- паркан №1, метал;

- ворота №2, метал;

- паркан №68, залізобетон;

- підпірна стінка №70, бетон;

- паркан №69, метал;

- водовідвідний лоток №71, бетон;

- ворота №72, метал;

- трансформатор №73, метал;

- ворота №74, метал;

- пожежний резервуар №101, бетон;

- автоваги №102;

- навіс літ. Р, метал;

- побутівка літ. С, метал;

- ґанок до літ. С, метал;

- вбиральня літ. Т, метал;

- ємність аварійного зливу №105, метал;

- насосна зворотного водозабезпечення №106;

- градирня №107, метал;

- колони стабілізації вуглеводнів №108,109, метал;

- ємності №110-115, 119,120, метал;

- ємності №116,117, 118, метал;

- ємності №122-123, метал;

- ємності №124-133, метал;

- насосна видачі мазуту №121, залізобетон;

- насосна подавання сировини №134, метал; замощення № І, залізобетон;

- замощення № ІІ;

- замощення № ІІІ, тротуарна плитка;

- ємність для ПММ №3,4,7,10, метал;

- ємність для ПММ №5,6,8,9,37, метал;

- ємність для ПММ №75-80,7,11-16,20-24,86-99, метал;

- ємність для ПММ №81-85, метал;

- ємність для ПММ №100, метал;

- печі вогневого підігріву №103,104, метал,

яке розташоване за адресою: Запорізька обл., Запорізький р-н., с.Петрівське вул. Східна,6.

Ліквідатором у даній справі для проведення торгів з реалізації майна боржника згідно з законом залучено організатора аукціону - ТОВ "Всеукраїнський аукціонний дім", укладено з ним відповідний договір.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.05.2019 у цій справі ліквідатору надано згоду на продаж майна, що є предметом забезпечення згідно з договором іпотеки № 190312-КЛВ- Z/1 від 19.03.2012, з усіма змінами та доповненнями.

07.05.2020 ліквідатор звернувся до Господарського суду Запорізької області із клопотанням, в якому просить надати згоду на продаж майна банкрута ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс", яке є забезпеченням грошових вимог АТ "Банк Кредит Дніпро" згідно з Іпотечним договором № 190312-КЛВ Z/1 від 19.03.2012 з усіма змінами та доповненнями та погодити умови продажу майна банкрута.

03.06.2020 до Господарського суду Запорізької області від АТ "Банк Кредит Дніпро" надійшла заява про забезпечення доказів, в якій кредитор просить в порядку статей 110-112 ГПК України призначити судову експертизу для визначення дійсної ринкової вартості заставного майна банкрута.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Згідно з ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; формує ліквідаційну масу; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 63 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що після проведення інвентаризації та отримання згоди на продаж майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута на аукціоні. Початковою вартістю продажу майна банкрута є його вартість, визначена ліквідатором.

За приписами ст. 75 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий визначає умови продажу за погодженням з комітетом кредиторів та забезпеченим кредитором (щодо майна, яке є предметом забезпечення).

До обов`язкових умов продажу належать: склад майна (лот); початкова ціна; крок аукціону.

Якщо продажу підлягає майно, яке є предметом забезпечення, до умов продажу належить також умова про витрати, пов`язані з утриманням, збереженням та продажем цього майна, які підлягають відшкодуванню з коштів, отриманих від реалізації такого майна.

Арбітражний керуючий зобов`язаний направити умови продажу членам комітету кредиторів та протягом 20 днів з дня, коли вони одержали чи мали одержати умови продажу, скликати комітет кредиторів. Якщо майно є предметом забезпечення, арбітражний керуючий зобов`язаний направити умови продажу забезпеченому кредитору.

Комітет кредиторів, забезпечений кредитор можуть прийняти рішення про: надання згоди на продаж майна на запропонованих умовах; надання згоди на продаж майна, змінивши умови продажу; відмову в наданні згоди на продаж майна з обґрунтуванням причин.

У разі якщо комітет кредиторів або забезпечений кредитор прийняв рішення про відмову в наданні згоди на продаж майна або не прийняв жодного рішення на засіданні комітету кредиторів чи протягом 20 днів з дня, коли забезпечений кредитор одержав чи мав одержати умови продажу, або якщо арбітражний керуючий не згоден з прийнятим комітетом кредиторів або забезпеченим кредитором рішенням, арбітражний керуючий зобов`язаний звернутися до суду. У такому разі умови аукціону визначаються судом.

Як вбачається із матеріалів справи, з метою погодження умов продажу заставного майна в порядку статті 75 КУзПБ ліквідатор 16.03.2020 направив комітету кредиторів та заставному кредитору АТ "Банк Кредит Дніпро" повідомлення про проведення зборів комітету кредиторів на 26.03.2020 та розроблені умови продажу наступного змісту:

"1.Склад майна (лот):

До лоту входить наступне майно :

1.1 Основні засоби:

1 адміністративна будівля нафтобази літ. А-2, цегла, загальною площею - 43,7 кв.м.;

2.адміністративно-побутовий корпус літ. К, цегла, загальною площею 288,2 кв.м.;

3.будівля контрольно-перепускного пункту літ. Л, цегла, загальною площею 28,8 кв.м.;

4.насосна станція літ. О, метал;

5.будівля електрощитової №1 літ. М, цегла, загальною площею 8,9 кв.м.;

6.будівля електрощитової №2 літ.Н, цегла, загальною площею 9,1 кв.м.

7.автопаливний термінал літ. П, метал;

8.гараж літ. Д, метал, загальною площею 12,8 кв.м.;

9. склад літ. Ж, метал, загальною площею 56,6 кв.м.;

10.гараж літ. З, метал, загальною площею 11,5 кв.м.;

11.будівлю майстерні літ. У, метал, загальною площею 64,6 кв.м.;

12.паркан №1, метал;

13.ворота №2, метал;

14.паркан №68, залізобетон;

15.паркан №69, метал;

16.підпірну стінку №70, бетон;

17.водовідвідний лоток №71, бетон;

18.ворота №72, метал;

19.трансформатор №73, метал;

20.ворота №74, метал;

21.пожежний резервуар №101, бетон;

22.автоваги №102;

23.навіс літ. Р, метал;

24.побутівка літ. С, метал;

25.ґанок до літ. С, метал;

26. вбиральня літ. Т, метал;

27.ємність аварійного зливу №105, метал;

28.насосна зворотного водозабезпечення №106;

29.градирня №107, метал;

30.колони стабілізації вуглеводнів №108,109, метал;

31.ємності №110-115, 119,120, метал;

32.ємності №116,117, 118, метал;

33.ємності №122-123, метал;

34.ємності №124-133, метал;

35.насосна видачі мазуту №121, залізобетон;

36.насосна подавання сировини №134, метал;

37.замощення № І, залізобетон;

38.замощення № ІІ;

39.замощення № ІІІ, тротуарна плитка;

40.ємність для ПММ №3,4,7,10, метал;

41.ємність для ПММ №5,6,8,9,37, метал;

42.ємність для ПММ №75-80,7,11-16,20-24,86-99, метал;

43.ємність для ПММ №81-85, метал;

44.ємність для ПММ №100, метал;

45.печі вогневого підігріву №103,104, метал,

Місцезнаходження майна - Запорізька обл., Запорізький р-н., с.Петрівське вул. Східна, 6.

Майно є предметом забезпечення на підставі договору іпотеки №190312-КЛВ-Z/1 від 19.03.2012.

2. Початкова ціна лоту - 3.557.210 грн.

3.Крок аукціону - 1 відсоток початкової ціни лоту;

4. Витрати, пов`язані з утриманням, збереженням та продажем майна, яке є предметом забезпечення, підлягають відшкодуванню з коштів отриманих від реалізації такого майна;

5. Повторний аукціон проводиться на наступних умовах:

Початковою ціною повторного аукціону є зменшена на 20 відсотків початкова ціна першого аукціону. Повторний аукціон може проводиться з можливістю зниження початкової вартості лише за згодою забезпеченого кредитора щодо майна, яке є предметом забезпечення, або за згодою комітету кредиторів щодо іншого майна, яке підлягає продажу, за відсутності такої згоди аукціон проводиться без можливості зниження початкової вартості;

6. Другий повторний аукціон проводиться на наступних умовах:

Початковою ціною другого повторного аукціону є зменшена на 25 відсотків початкова ціна першого повторного аукціону. Другий повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової ціни. ".

Як встановлено судом першої інстанції, ліквідатор тричі направляв заставному кредитору пропозиції погодження умов продажу заставного майна - 16.03.2020, 07.04.2020, 27.04.2020, що підтверджується копіями квитанцій засобів поштового зв`язку та не заперечується АТ "Банк Кредит Дніпро".

Кредитор - АТ "Банк Кредит Дніпро" запропоновані ліквідатором умови продажу не погодив та повідомив про відмову у наданні згоди на продаж заставного майна. Власних змін до умов не пропонував.

Про зазначенні відмови та їх обґрунтування ліквідатору були направлені листи від 03.04.2020, 27.04.2020, 14.05.2020.

У зв`язку з наведеним ліквідатор звернувся до Господарського суду Запорізької області із клопотанням, в якому просить надати згоду на продаж майна банкрута ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс", яке є забезпеченням грошових вимог АТ "Банк Кредит Дніпро" згідно з Іпотечним договором № 190312-КЛВ Z/1 від 19.03.2012 з усіма змінами та доповненнями та погодити умови продажу майна банкрута.

При цьому колегія суддів зауважує, що приписи ч.7 ст. 75 Кодексу України з процедур банкрутства встановлюють саме обов`язок арбітражного керуючого звернутися до суду з приводу погодження умов продажу майна боржника, у разі якщо комітет кредиторів прийняв рішення про відмову в наданні згоди на продаж майна.

В свою чергу АТ "Банк Кредит Дніпро" звернувся до Господарського суду Запорізької області із заявою про забезпечення доказів, в якій кредитор просить в порядку статей 110-112 ГПК України призначити судову експертизу для визначення дійсної ринкової вартості заставного майна банкрута.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 110 ГПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Так, в запропонованих ліквідатором умовах продажу майна боржника, початкова ціна лоту визначена в розмірі -3 557 210, 00 грн, відповідно до висновку з оцінки оцінювача ТОВ "Земля Плюс 2006" - Хапрова В.О.

Оцінка здійснена згідно з Договором від 27.02.2020, укладеним ліквідатором та суб`єктом оціночної діяльності. Дата оцінки - 27.02.2020, дата надання звіту - 04.03.2020.

Тобто, станом на дату здійснення оцінки вартість заставного майна визначена в розмірі - 3 557 210, 00 грн, яку і зазначено ліквідатором як початкову ціну в умовах продажу.

АТ "Банк Кредит Дніпро" звернулось до ліквідатора з заявами від 19.05.2020 та повторною від 21.05.2020 про представлення повного звіту про незалежну оцінку вих. № 8368/04 від 04.03.2020 ТОВ "Земля Плюс 2006", а також про забезпечення представникам Банку та суб`єкту оціночної діяльності допуску до предмету іпотеки з метою проведення незалежної оцінки заставного майна.

Судом першої інстанції було встановлено, що на вимогу Банку ліквідатором спочатку надіслано кредитору копію висновку оцінки, а в подальшому - 29.05.2020 копію повного Звіту про незалежну оцінку заставного майна виконаного ТОВ "Земля Плюс 2006".

Копія вказаного звіту та докази отримання Банком Звіту представлені ліквідатором в матеріали справи.

Відповідно до частини 1 статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ) продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Кодексом;

Проведення інвентаризації та визначення початкової вартості майна банкрута, продаж майна банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому Кодексом, належить до повноважень ліквідатора, визначених статтею 61 КУзПБ.

Згідно з приписами статті 63 КУзПБ після проведення інвентаризації та отримання згоди на продаж майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута на аукціоні. Початковою вартістю продажу майна банкрута є його вартість, визначена ліквідатором.

Приписами статті 63 КУзПБ визначення вартості майна, яке підлягає продажу, належить до обов`язків саме ліквідатора. При цьому у ліквідатора відсутній обов`язок здійснення такої оцінки за допомогою суб`єкта оціночної діяльності (стаття 12 КУзПБ).

Тобто, законодавець не визначає обов`язком ліквідатора здійснювати експертну оцінку усіх активів боржника, він вправі на власний розсуд визначити початкову вартість майна, яке виставляється на аукціоні.

Разом з тим, відповідно до статті 12 КУзПБ законодавцем ліквідатору надано право залучати для забезпечення виконання своїх повноважень на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації з оплатою їхньої діяльності за рахунок боржника, якщо інше не встановлено цим Кодексом чи угодою з кредиторами.

Ліквідатор скористався наданим його правом та для визначення вартості майна залучив сертифікованого суб`єкта оціночної діяльності - ТОВ "Земля Плюс 2006" на підставі договору від 27.02.2020.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Слід зазначити, що правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Питання про прийняття доказів спершу повинно вирішуватися під час їх представлення суду. Однак остаточно може з`ясуватися неналежність доказу і на подальших стадіях, під час їх оцінки судом, аж до проголошення рішення.

Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.

Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шабельник проти України" (Заява N 16404/03) від 19 лютого 2009 року 921, зазначається, що хоча стаття 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (див. рішення у справі "Шенк проти Швейцарії", від 12 липня 1988 року, серія A, N 140, с. 29, пп. 45 - 46, та у справі "Тейшейра ді Кастру проти Португалії", від 9 червня 1998 року, Reports 1998-IV, с. 1462, п. 34).

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

Отже, допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

АТ "Банк Кредит Дніпро" не надано суду доказів на підтвердження того, що звіт про оцінку заставного майна не відповідає вимогам Національних стандартів оцінки, а також доказів на підтвердження того, що ТОВ "Земля Плюс 2006" допущені технічні та методологічні помилки, які призвели до отримання необ`єктивного результату ринкової вартості (як наслідок початкової вартості) об`єктів оцінки, а саме її заниження.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що скаржник як заставний кредитор мав доступ до заставного майна та не був позбавлений можливості здійснити незалежну оцінку цього майна самостійно та звіти за її результатами подати до суду. Проте, із відповідною заявою звернувся до ліквідатора лише 19.05.2020, тоді як лист про погодження умов продажу заставного майна ліквідатором було направлено заставному кредитору 19.03.2020.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що висновок про вартість предмету іпотеки, складений суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Капітель-Групп" не може бути тим самим суперечливим доказом, оскільки оцінка проводилась у 2016 році, тоді як оцінка майна здійснювалась ліквідатором у 2020 році.

Також колегія суддів звертає увагу, що метою аукціону як способу реалізації є, передусім, відчуження майна банкрута за максимальною ціною, яку визначає ринок за умови прозорості та вільної конкуренції, тому початкову чи оціночну вартість майна можна розглядати лише як стартову ціну, яка із першим кроком аукціону втрачає своє значення. При цьому, початкова вартість майна на аукціоні ніяк не впливає на кінцеву ціну реалізації майна, оскільки під час торгів вона може бути як зменшена, так і збільшена. Тобто ціна майна банкрута формується виходячи зі стану майна, попиту та пропозиції, на які ліквідатор банкрута не має жодного впливу.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 12.06.2018 року у справі №905/1084/16.

Також апеляційний суд відхиляє доводи скаржника стосовно того, що п. 1.5. Договору іпотеки сторонами було погоджено вартість заставного майна у сумі 7 920 243, 33 грн, оскільки, як вже було зазначено вище, продаж майна боржника здійснюється у відповідності до положень Кодексу України з процедур банкрутства, який передбачає інший порядок реалізації ніж визначений сторонами у Договорі.

Скаржником в апеляційній скарзі також було зазначено про невідповідність зазначених номерів на сторінках звіту зазначеним номерам сторінок у змісті звіту.

Колегією суддів у судовому засіданні було оглянуто оригінал звіту про незалежну оцінку вих. № 8368/04 від 04.03.2020 ТОВ "Земля Плюс 2006" та встановлено обставини невідповідності зазначених номерів на сторінках звіту зазначеним номерам сторінок у змісті звіту.

Проте, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника стосовно некомпетентності фахівців суб`єкта оціночної діяльності ТОВ "Земля Плюс 2006" та щодо повноти та правильності складання звіту, оскільки невідповідність зазначених номерів на сторінках звіту зазначеним номерам сторінок у змісті звіту не свідчить про некомпетентність фахівців суб`єкта оціночної діяльності, та за доводами представника ліквідатора є лише технічною помилкою.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви АТ "Банк Кредит Дніпро" про забезпечення доказів у справі.

Порядок проведення аукціону в провадженні у справі про банкрутство визначений статтями 78-80 КУзПБ.

Законодавець обмежує замовника аукціону певними строками для проведення повторного та другого повторного аукціону та визначає порядок встановлення початкової ціни таких аукціонів.

Ліквідатор у запропонованих умов продажу зазначив саме такі умови, які і були встановлені нормами КУзПБ.

Проте, як вірно зазначено заставним кредитором в наданих ліквідатором умовах продажу майна відсутнє зазначення про проведення першого аукціону без можливості зниження початкової ціни, з позицією якого погодився і суд першої інстанції.

Також судом першої інстанції правомірно визначено, що клопотання ліквідатора в частині надання згоди на продаж майна ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс", яке є забезпеченням грошових вимог АТ "Банк Кредит Дніпро" згідно з Іпотечним договором № 190312-КЛВ-Z/1 від 19.03.2012 з усіма змінами та доповненнями задоволенню не підлягає, оскільки ухвалою суду від 14.05.2019 таке клопотання ліквідатора з цього приводу було задоволене судом та надано ліквідатору згоду на продаж майна, що є предметом забезпечення згідно з договором іпотеки № 190312-КЛВ- Z/1 від 19.03.2012, з усіма змінами та доповненнями. Відповідно до постанови Центрального апеляційного господарського суду від 24.09.2019 апеляційну скаргу АТ "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 14.05.2019, постановлену за результатами розгляду клопотання ліквідатора Чалаплюка С.В. про надання згоди на продаж майна, що є предметом забезпечення, у цій справі залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 14.05.2019 у справі № 908/2418/17 залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 11.11.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 14.05.2019 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.09.2019 у справі № 908/2418/17.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано задоволено клопотання ліквідатора про надання згоди на продаж майна банкрута ТОВ "Торговий дім "Екохімресурс", яке є забезпеченням грошових вимог АТ "Банк Кредит Дніпро" згідно з Іпотечним договором № 190312-КЛВ Z/1 від 19.03.2012 з усіма змінами та доповненнями та погодження умови продажу майна банкрута частково та встановлено умови продажу, визначені в резолютивній частині оскаржуваної ухвали.

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про відсутність зазначення судом умов про витрати, пов`язані з утриманням, збереженням та продажем цього майна, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи, у резолютивній частині оскаржуваної ухвали зазначено, що витрати, пов`язані з утриманням, збереженням та продажем цього майна підлягають відшкодуванню з коштів, отриманих від реалізації такого майна.

Крім того, статтею 75 Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено вимог щодо обов`язкового визначення конкретного розміру таких витрат.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи господарським судом не розглянуто клопотання кредитора про зобов`язання ліквідатора для перевірки та огляду заставного майна забезпечити для представників банку допуск до предмету іпотеки, заявлене у відзиві.

В той же час, дане порушення процесуального законодавства не призвело до прийняття судом невірного рішення та не є підставою для скасування правильного по суті судового рішення, оскільки відповідно до абз. 2 частини 2 статті 277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного вирішення справи.

Апелянт не довів, яким чином вищезазначене порушення норм процесуального права призвело до прийняття неправильного рішення у даній справі.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 03.06.2020 у справі №908/2418/17 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 03.06.2020 у справі №908/2418/17 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, з урахуванням положень ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Повний текст рішення складено 11.08.2020.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд