ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"28" липня 2020 р. Справа № 924/208/20

Господарський суд Хмельницької області у складі

судді Крамара С.І., при секретарі судового засідання Дідику Р.Р., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина", с. Коболчин Сокирянського району Чернівецької області

до:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке", с. Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек", м. Дніпро

про визнання припиненою поруки за договором поруки №2П/24АФ-14 від 30.03.2018р.

Представники сторін:

від позивача: Савчук Ю.М. - згідно ордеру ХМ 032274 від 30.03.2020р;

Бойко Руслан Віталійович - згідно ордеру ВХ 1003315 від 19.05.2020р.;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: Перепелиця О.С. - згідно ордеру АЕ 1018517 від 13.03.2020р. (в режимі відеконференції).

В судовому засіданні, відповідно до ст.240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини.

Процесуальні дії по справі, заяви, клопотання, стислий виклад позицій сторін.

02.03.2020 року до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина", с.Коболчин Сокирянського району Чернівецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке", с.Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек", м.Дніпро про визнання припиненою поруки за договором поруки №2П/24АФ-14 від 30.03.2018р.

Ухвалою суду від 10.03.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/208/20 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

31.03.2020р. ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 01.07.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 28.07.2020р.

У судовому засіданні представники позивача наполягають на задоволенні позовних вимог. Зазначили, що як стало відомо позивачу із судових спорів за заявами ТОВ „Агротек" - між ТОВ „Агротек" та ТОВ „Серединецьке", в період з дати укладення Договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27 березня 2014 року до даного часу до цього договору укладалися додаткові угоди. Однак, будь-яким, чином ні лізингодавець, ні лізингоодержувач не повідомив поручителя (ТОВ „Сварог-Буковина") про укладення та підписання Додаткової угоди, якою змінено основні його умови. Посилається на те, що укладенням Додаткових угод до договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27 березня 2014 року ТОВ "Агротек" (лізингодавець) та ТОВ "Серединецьке" (лізингоодержувач) змінили графік внесення платежів, ціну договору, визначили новий графік погашення для прострочених платежів, збільшили відповідальність за несвоєчасну сплату лізингових платежів. Керуючись положеннями частини 4 ст.559 Цивільного кодексу України вважає, що порука за договором №2П/24АФ-14 від 30.03.2018р. припинила свою дію на підставі другого речення пункту 4 статті 559 Цивільного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент укладення договору), оскільки ТОВ „Агротек" не пред`явило до нього вимоги протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання по договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014.

Відповідач 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Серединецьке", с. Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області своїми процесуальними правами не скористався, відзив на позов не подав, позовні вимоги по суті не оспорив, в судові засідання не з`являвся, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Так, повідомляючи відповідача про розгляд справи в суді, йому направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та ухвали - повідомлення. Ухвали направлялися відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення, за адресою, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є його юридичною адресою.

Судом враховується, що згідно статей 42, 46 Господарського процесуального кодексу України участь сторони у судовому засіданні є її правом. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідач 2 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротек", м. Дніпро проти позовних вимог заперечує. Посилається на те, що позивач був ознайомлений зі змістом основного договору та обсягом зобов`язань лізингоодержувача за основним договором, повністю з ними згоден, ніяких заперечень, а також непорозумінь щодо його положень не має, що вбачається із Договору поруки. Пунктом 6.2 договору сторони погодили, що порука припиняється, якщо лізингодавець в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання зобов`язання за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя (п.4 ст.559 ЦК України).

08.04.2019 року ТОВ „Агротек" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ТОВ „Сварог-Буковина" на підставі договору поруки №2П/24АФ-14від 30.03.2018 р. та ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2019 відкрито провадження у справі №904/1417/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АРМАДА ЛТД", Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина", Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт" про солідарне стягнення заборгованості по лізинговим платежам в розмірі 9 309 480,93 грн., 365% річних в розмірі 12 054 962,93 грн. Отже, ТОВ "Агротек" звернувся з позовом до поручителя у строки, встановлені законом та погоджені у договорі поруки №2П/24АФ-14від 30.03.2018 р. Зазначив, що забезпечене порукою зобов`язання не є припиненим, не було змінене без згоди поручителя та залишається чинним.

В судовому засіданні та у поданому відзиві №1103/20-5К від 11.03.2020р. просив суд стягнути з позивача витрат на оплату професійної правничої допомоги ТОВ „Агротек" у розмірі 54 000,00 грн.

З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка відповідача 1 не призводить до неможливості вирішення спору по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

27 березня 2014 року між ТОВ "Агротек" (надалі - лізингодавець) та ТОВ "Серединецьке" (надалі - лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №24АФ-14.

За умовами договору лізингодавець зобов`язався передати на умовах фінансового лізингу у платне користування предмет лізингу, а лізингоодержувач - прийняти майно та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. Ціна одиниці, кількість і загальна вартість майна на момент укладення договору наведені в Додатку №1 "Специфікація" (п.1.1 Договору).

Вартість майна становить гривневий еквівалент 435 620 доларів США. (п.2.1 Договору).

Згідно п.3.1 Договору всі платежі здійснюються в національній валюті України відповідно до умов цього договору та Додатку №2 "Графік внесення лізингових платежів" до договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця, вказаний у цьому договорі.

Ціна договору становить гривневий еквівалент 510 814,24 доларів США, що за міжбанківським курсом договору на дату його укладання становить 5 751 768,34грн. (п.11.1 Договору).

Згідно п.12.1 строк дії договору - з 27.03.2014 року по 20.12.2016 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх зобов`язань за цим договором. Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками.

За актом приймання-передачі від 09.04.2014 року, який є Додатком №3 до Договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27 березня 2014 року, лізингодавець передав, а лізингоодержувач отримав майно: Сівалка John Deere 1890 в кількості 2 (двох) штук (2013 року випуску, серійний №ГА81890СНВР755324 та 2013 року випуску, серійний №1А81890СЕОР755342) та Бункер John Deere 1910 в кількості 2 (двох) штук (2013 року випуску, серійний №1А81910ТСЮУ755300 та 2013 року випуску, серійний №1А81910ТГОУ755301) загальною вартістю 435 620,00 (чотириста тридцять п`ять тисяч шістсот двадцять) доларів США або 5 148 599,56 (п`ять мільйонів сто сорок вісім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 56 коп.) гривень.

01 вересня 2014 року між ТОВ „Агротек" та ТОВ „Серединецьке" укладено та підписано Додаткову угоду №1 до договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014 року, якою внесені зміни та доповнення до Основного договору. Даною додатковою угодою сторонами змінено графік внесення платежів, змінено ціну договору (523 941,57 доларів США), визначено графік погашення для прострочених платежів, збільшено відповідальність за несвоєчасну сплату лізингових платежів. Сторонами продовжено строк дії договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014 року до 20.12.2016 року включно.

15 травня 2015 року між ТОВ „Агротек" та ТОВ „Серединецьке" укладено та підписано Додаткову угоду №2 до договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014 року, якою внесені зміни до Основного договору. Даною додатковою угодою сторонами змінено графік внесення платежів, змінено ціну договору (531 186,1 доларів США), визначено новий графік погашення для прострочених платежів.

13 липня 2016 року між ТОВ „Агротек" та ТОВ „Серединецьке" укладено та підписано Додаткову угоду №4 до договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014 року, якою внесені зміни та доповнення до Основного договору. Даною додатковою угодою сторонами змінено графік внесення платежів, змінено ціну договору (590 950,47 доларів США), визначено графік погашення для прострочених платежів. Сторонами продовжено строк дії договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014 року до 20.11.2017 року включно.

30 березня 2018 року між ТОВ „Агротек" та ТОВ „Серединецьке" укладено та підписано Додаткову угоду №5 до договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014 року, якою внесені зміни та доповнення до Основного договору. Даною додатковою угодою сторонами змінено графік внесення платежів, змінено ціну договору (618 336,74 доларів США), визначено графік погашення для прострочених платежів. Сторонами продовжено строк дії договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014 року до 20.06.2019 року включно.

30 березня 2018 року між ТОВ „Агротек", ТОВ „Серединецьке" та ТОВ „Сварог-Буковина" (надалі - поручитель) укладено та підписано Договір поруки №2П/24АФ-14.

Предметом цього договору є зобов`язання поручителя перед лізингодавцем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань, які випливають з умов договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27 березня 2014 року, а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27 березня 2014 року. (п.1.1 Договору).

Пунктом 1.2. Договору поруки сторони Договору встановили, що зобов`язання Поручителя перед Лізингодавцем є безумовними і ніяких інших умов, крім передбачених цим Договором та основним договором не потребують.

Згідно п.1.3 договору поруки поручитель свідчить, що він ознайомлений зі змістом основного договору та обсягом зобов`язань лізингоодержувача за основним договором, повністю з ними згоден, ніяких заперечень, а також непорозумінь щодо його положень не має. Для внесення будь-яких змін та доповнень до основного договору лізингодавцю та лізингоодержувачу не потрібно отримувати згоду поручителя.

Пунктом 3.1.1. Договору поруки №2П/24АФ-14 встановлено, що поручитель зобов`язаний протягом одного робочого дня, від дати отримання письмової вимоги Лізингодавця про прострочення Лізингоодержувачем забезпеченого порукою зобов`язання або листа Лізингодавця про неможливість виконати зобов`язання за Основним договором, виконати відповідне зобов`язання, шляхом перерахування коштів на погашення заборгованості Лізингоодержувача за Основним договором на рахунок Лізингодавця.

У відповідності до п. 3.1.2. договору поруки №2П/24АФ-14 від 30.03.2014 р. поручитель зобов`язаний у разі невиконання Лізингоодержувачем забезпеченого порукою зобов`язання, відповідати перед Лізингодавцем як солідарний боржник всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення.

Згідно п.6.2 договору поруки сторони встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Порука припиняється, якщо лізингодавець протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

Сторони договору встановили (п.6.3 договору), що у тому разі якщо без згоди поручителя до основного договору вносяться зміни, що тягнуть за собою збільшення відповідальності поручителя, обсяг відповідальності поручителя залишається без змін (попереднім).

Угоду підписано представниками сторін та скріплено печатками.

ТОВ "Агротек" звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина" (поручителя). Провадження у справі №904/1417/19 відкрито 16.04.2019 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АРМАДА ЛТД", Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина", Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт" про солідарне стягнення заборгованості по лізинговим платежам в розмірі 9 309 480,93 грн., 365% річних в розмірі 12 054 962,93 грн.

Станом на час розгляду справи №924/208/20 учасниками справи не надано до суду та матеріали справи не містять доказів оплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" всієї заборгованості по лізинговим платежам та відсотків річних.

Аналізуючи докази, оцінюючи їх в сукупності, судом приймається до уваги наступне.

У відповідності до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 року Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Позивач вважає, що договором поруки №2П/24АФ-14 від 30.03.2018р. порушуються його права та охоронювані законом інтереси, тому просить визнати припиненою поруку за даним договором.

У відповідності до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною 3 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Цивільне законодавство презюмує свободу договору та обов`язковість виконання, зміст якого, в силу статті 628 Цивільного кодексу України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, договір поруки №2П/24АФ-14 від 30 березня 2018 року укладався безпосередньо з метою забезпечення належного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Серединецьке", с.Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області умов договору фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014 року (з урахуванням додаткових угод №1 від 01.09.2014, №2 від 15.05.2015, №4 від 13.07.2016 та №5 від 30.03.2018 р. і на момент укладення договору поруки №2П/24АФ-14 від 30 березня 2018 року вже були оформлені й діяли дані додаткові угоди, які є невід`ємною частиною даного договору. Отже, підписуючи договір поруки позивач поручився за виконання за договором фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014 року з урахуванням додаткових угод №№1,2, 4 та 5.

У відповідності до статті 559 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент укладання договорів поруки) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п. 6.2. договору поруки №2П/24АФ-14 від 30 березня 2018 року, він вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту припинення, забезпеченого нею зобов`язання. Також порука припиняється, якщо лізингодавець в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання зобов`язання за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, сторони у Договорі поруки за взаємною згодою передбачили інший строк для пред`явлення вимоги до поручителя, ніж той, який існував у редакції статті 559 ЦК України станом на момент укладення Договору поруки, що не суперечить законодавству.

Аналогічна правова позиція в частині можливості визначення строку для пред`явлення вимоги кредитора до поручителя у договорі поруки викладена у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 р. у справі № 6-6цс14 та постанові Верховного Суду України від 03.02.2016 р. у справі № 6-18цс16.

Договором фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014 (у редакції Додаткової угоди №5 від 13.07.2019) Лізингодавець та Лізингоодержувач погодили викласти Графік внесення лізингових платежів (Додаток № 2), згідно якого дата останнього періодичного платежу припадає на 20.06.2019 року. Отже, сторони договору фінансового лізингу встановили, зокрема, строк виконання позичальником окремих зобов`язань з внесення щомісячних платежів, що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі даного договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору передбачені окремі зобов`язання боржника щодо сплати платежів щомісяця частинами та встановлена самостійна відповідальність боржника за невиконання таких, обов`язків, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованості повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то з урахуванням змісту частини четвертої статті 559 цього кодексу зазначені вище правила мають застосовуватися і до поручителя (висновок Верховного Суду України, викладений, зокрема, у постановах від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 14 червня 2017 року у справі № 644/6558/15-ц).

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за договором фінансового лізингу передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

До того ж, як вбачається зі змісту частини 4 статті 559 ЦК України (в редакції закону № 2478-VIII від 03.07.2018) для зобов`язань; виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Враховуючи те, що сторонами у договорі поруки визначено трирічний строк для пред`явлення вимоги до поручителя за простроченими зобов`язаннями лізингоодержувача по кожному із періодичних платежів, вказаний строк по останньому платежу згідно графіку внесення лізингових платежів (Додаток № 2) по договору №24АФ-14 від 27.03.2014 (у редакції Додаткової угоди №5 від 30.03.2019) спливає 20.06.2022 року.

У зв`язку із цим суд вважає, що враховуючи терміни сплати по графіку внесення лізингових платежів (Додаток № 2) по договору №24АФ-14 від 27.03.2014 (у редакції Додаткової угоди №5 від 30.03.2019), порука позивача за зобов`язаннями відповідача 1 перед відповідачем 2, що випливає із договору фінансового лізингу від 27.03.2014 року №24АФ-14, не є припиненою.

Судом також береться до уваги, що сторонами в договорі поруки №2П/24АФ-14 від 30 березня 2018 року (п.6.2) передбачено, що порука припиняється, якщо лізингодавець в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання зобов`язання за основним договором не пред`явить вимоги до поручителя (п.4 ст.559 ЦК України). Отже, суд вважає, що строк дії договору поруки №2П/24АФ-14 від 30 березня 2018 року встановлений сторонами з огляду на положення ст.6 ЦК України. І сторони за взаємною згодою встановили лише одну умову при якій порука може бути припиненою.

У такому випадку суд вважає, що вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов`язання має бути пред`явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який установили сторони в договорі). (Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №6-6цс14 від 17.09.2014 року).

Оскільки, як зазначалося вище, сторонами у договорі визначено строк дії поруки тривалістю у три роки, то саме такий строк для припинення дії поруки і підлягає застосуванню в даному випадку.

Як вбачається із матеріалів справи лізингодавець пред`явив вимогу до поручителя в межах встановленого договором трирічного терміну. Так, 08.04.2019 року ТОВ „Агротек" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ТОВ „Сварог-Буковина" на підставі договору поруки №2П/24АФ-14 від 30.03.2018р. та ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2019 відкрито провадження у справі №904/1417/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕК" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АРМАДА ЛТД", Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина", Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт" про солідарне стягнення заборгованості по лізинговим платежам в розмірі 9 309 480,93 грн., 365% річних в розмірі 12 054 962,93 грн.

Доводи позивача про те, що строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням не спростовують викладених судом висновків. Останній платіж, який мав бути здійснений лізингоодержувачем згідно Графіку внесення лізингових платежів з останнім визначеним кінцевим строком оплати - 20.06.2019 року включно. Тому, з огляду на положення укладеного сторонами договору поруки, він не припинив свою дію.

Підписуючи договір поруки позивач поручився за виконання за договором фінансового лізингу №24АФ-14 від 27.03.2014 року з урахуванням додаткових угод №№1,2, 4 та 5. Враховуючи зазначене, судом відхиляються посилання ТОВ "Сварог-Буковина" на його неповідомлення про внесення змін до Основного договору.

Практика Верховного Суду, на яку позивач посилається у своєму позові, не може братися судом до уваги, оскільки у зазначених позивачем справах строк дії поруки „до повного виконання зобов`язань за основним договором" (або ж „до настання певних обставин") зовсім не відповідає визначенню строку, узгодженого в п. 6.2. спірного договору поруки.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина", с. Коболчин Сокирянського району Чернівецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке", с. Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області, Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек", м. Дніпро про визнання припиненою поруки за договором поруки №2П/24АФ-14 від 30.03.2018р. не підлягають задоволенню. У позові належить відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відмовою у позові судові витрати необхідно покласти на позивача.

В свою чергу, стосовно вимоги представника відповідача ТОВ „Агротек" про стягнення з позивача витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 54 000,00 грн., судом враховано наступне.

17.05.2018р. між Адвокатським бюро "Талоконова Кирила" (надалі - бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Агротек" (надалі - клієнт) укладено договір №1/05/18 про надання правничої (правової) допомоги (надалі - договір №1/05/18), відповідно до якого бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу (п. 1.1. договору).

05.03.2020р. додатковою угодою №27 (розрахунок вартості послуг з надання правничої (правової) допомоги) до договору №1/05/18, сторони визначили порядок оплати правничої (правової) допомоги, а саме підготовки відзиву на позовну заяву у справі №924/208/20, зокрема: ознайомлення з матеріалами справи, попереднє опрацювання позовної зави та додатків до неї - 9 000,00грн.; вивчення законодавства та судової практики, наведеної в позовній заяві - 15 000,00грн.; опрацювання законодавчої бази з питань, які порушенні в позовній заві, підготовка правової позиції, формування доказової бази, безпосередній збір доказів - 12 000,00грн.; підготовка відзиву - 18 000,00грн.

Договір та додаткова угода підписані та скріплені печатками сторін.

11.03.2020р. між Адвокатським бюро "Талоконова Кирила" (надалі - бюро) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Агротек" (надалі - клієнт) складено, скріплено підписами та печатками обох сторін акт приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги по договору №1/05/18, згідно якого бюро надало послуги на виконання договору №1/05/18 про надання правничої (правової) допомоги від 17.05.2018р. та додаткової угоди №27 від 11.03.2020р.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Згідно із ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Як передбачено п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, акту від 11.02.2020р. приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги по договору №1/05/18 та додаткової угоди №27 від 05.03.2020р. бюро надало відповідачу -2 послуги по підготовці відзиву на позовну заяву по справі №924/208/20 на загальну суму на суму 54 000,00грн.

Судом враховано, що для відшкодування стороні витрат по оплаті послуг адвоката за договором про надання правової допомоги необхідним є як факт їх надання відповідачу, так і те, що зміст наданих послуг є необхідним для розгляду справи у господарському суді.

Відповідно до ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, судом зауважується, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (наприклад, рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №910/8443/17, від 11.05.2018 р. та практиці Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р.

Виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Разом з тим, поряд зі згаданим принципом змагальності сторін іншими основними засадами (принципами) господарського судочинства також є: верховенство права та пропорційність.

Згідно із ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як передбачено ст.15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже, з врахуванням викладеного, виходячи зі змісту норм статей 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України, питання про співмірність заявлених відповідачем 2 до стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням змісту прийнятого рішення, принципу співрозмірності, критеріїв пропорційності та розумності, складності справи, судом вважаються обґрунтованими витрати відповідача 2 на професійну правничу допомогу у розмірі 27 000грн., які слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 73, 74, 86, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина" (60231, Чернівецька обл., Сокирянський р-н, с. Коболчин, вул. О.Кобилянської, б.32, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" (30440, Хмельницька обл., Шепетівський р-н, с. Мокіївці, вул. Дорожня, буд. 4, ), Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" (49083, м. Дніпро, вул. Собінова, 1, ) про визнання припиненою поруки за договором поруки №2П/24АФ-14 від 30.03.2018р. відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сварог-Буковина" (60231, Чернівецька обл., Сокирянський р-н, с. Коболчин, вул. О.Кобилянської, б.32, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротек" (49083, м. Дніпро, вул. Собінова, 1, ) 27 000,00грн. (двадцять сім тисяч гривень 00 коп.) судових витрат пов`язаних з оплатою витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення" ГПК України.

Повний рішення складено 04.08.2020р.

Суддя С.І. Крамар

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу (60231, Чернівецька обл., Сокирянський р-н, с. Коболчин, вул. О.Кобилянської, б.32)

3 - відповідачу 1 (30440, Хмельницька обл., Шепетівський р-н, с. Мокіївці, вул. Дорожня, буд. 4)(надіслати реком. з повідом.)

4 - відповідачу 2 (49083, м. Дніпро, вул. Собінова, 1).