ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2020 р. Справа№ 910/16744/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Пашкіної С.А.

секретар судового засідання - Добрицька В.С.

учасники справи:

позивач: Шкварун О.А.

відповідач: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 27.12.2019

у справі № 910/16744/19 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Офісу великих платників податків ДПС

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" Тімоніна Олександра Олексійовича

про зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

Офіс великих платників податків ДПС (далі - Офіс) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом про зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" (далі - Банк) Тімоніна Олександра Олексійовича (далі - Уповноважена особа) прийняти кредиторські вимоги у сумі 19 271 669,69 грн та внести їх до акцептованого реєстру кредиторських вимог Банку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2019 позовну заяву залишено без руху; установлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання суду: документа, який підтверджує сплату судового збору у сумі 287 154,05 грн і переліку документів та інших доказів з зазначенням наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позову.

У заяві про усунення недоліків позивач зазначив про те, що "Заявлені позовні вимоги (зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантуванню вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товаристві "КРЕДИТПРОМБАНК" Тімоніна Олександра Олексійовича прийняти кредиторські вимоги; розмірі 19 271 669,69 грн та внести їх до акцептованого реєстру кредиторських вимог ПАТ "КРЕДИТПРОМБАНК") є немайновими, оскільки вимоги про зобов`язання вчинити певні дії не підлягають вартісній оцінці.".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.12.2019 позовну заяву і додані до неї документи повернуто Офісу великих платників податків ДПС.

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції зазначав, що вимога позивача є майновою, оскільки прийняття кредиторських вимог у сумі 19 271 669,69 грн та внесення їх до акцептованого реєстру кредиторських вимог Банку, тягне у подальшому виплату таких коштів позивачу.

Не погодившись із винесеною ухвалою суду, Офіс великих платників податків ДПС подав апеляційну скаргу, в якій просив суд прийняти дану апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження у справі №910/16744/19. Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС задовольнити, скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 27.12.2019 та передати справу на розгляд суду першої інстанції. Також скаржник просив суд поновити Офісу великих платників податків ДПС строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду м. Києва від 27.12.2019 у справі №910/16744/19.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги позивач зазначав, що зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Кредитпромбанк» прийняти кредиторські вимоги у сумі 19 271 669,69 грн та внести їх до акцептованого реєстру кредиторських вимог Банку не підлягають вартісній оцінці, тому є немайновими.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2020 апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Буравльов С.І., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №910/16744/19 та призначено справу до розгляду на 04.08.2020.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги заслухавши пояснення представника скаржника, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 3 до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Частиною 1 ст. 6 Закону визначено, що у межах своїх функцій та повноважень Фонд здійснює нормативне регулювання системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону, уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

На підставі ч. 5 ст. 34 Закону, під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Отже, предметом у даній справі є зобов`язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" (далі - Банк) Тімоніна Олександра Олексійовича (далі - Уповноважена особа) прийняти кредиторські вимоги у сумі 19 271 669,69 грн та внести їх до акцептованого реєстру кредиторських вимог Банку, тобто у даній справі предметом є саме призначення керуючого банком, який перебуває у процесі ліквідації.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставки судового збору для позовних заяв майнового та немайнового характеру та інших документів.

Водночас чинне законодавство тлумачення визначень «вимога майнового» та «вимога немайнового» характеру не містить.

Однак ВССУ у постанові пленуму від 17.10.2014 № 10 «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснив, що до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Посилання суду першої інстанції на те, що дана вимога позовна у справі є майновою, оскільки тягне у подальшому виплату таких коштів позивачу судом апеляційної інстанції вважаються передчасними, оскільки у даній справі розглядаються вимоги саме щодо прийняття кредиторських вимог у процесі ліквідації банку, тобто призначення керуючого банком на час ліквідації.

Крім того колегія суддів звертає увагу, щодо розгляду аналогічних справ за участю позивача та з аналогічним предметом позову, судами було установлено, що предметом розгляду даних справ є немайнова вимога, зокрема справа №910/5877/19 та 910/17464/19.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ГПК України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Беручи до уваги вищенаведене, ухвала Господарського суду м. Києва від 27.12.2019 у справі №910/16744/19 підлягає скасуванню, а справа передачі на розгляд Господарського суду м. Києва.

Питання розподілу судових витрат визначено у статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Так, згідно з частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Водночас, розподіл судового збору здійснюється між сторонами спору відповідно до частини 1 названої статті в залежності від результатів розгляду справи по суті. Господарським процесуальним кодексом України не передбачено розподілу судових витрат за результатами апеляційного перегляду ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.

Також, Господарський процесуальний кодекс України не ставить вирішення питання розподілу судових витрат в залежності від стадії розгляду справи в судах першої чи апеляційної інстанцій.

При цьому, суд апеляційної інстанції здійснює новий розподіл судових витрат у справі лише у разі прийняття ним постанови про скасування чи зміну судового рішення суду першої інстанції, прийнятого за результатами розгляду справи по суті.

Отже, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції у даному випадку не здійснює розподіл судових витрат, в тому числі судового збору.

Колегія суддів відзначає, що аналогійної правової позиції дотримується також Верховний Суд в ухвалі від 18.06.2018 у справі № 914/31/18.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків ДПС задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.12.2019 у справі №910/16744/19 скасувати.

3. Справу №910/16744/19 передати на розгляд Господарського суду м. Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.08.2020.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

С.А. Пашкіна