ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2020 р. Справа№ 910/1189/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Ткаченка Б.О.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 03.08.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ОТП Банк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 (повний текст рішення підписано 10.04.2020)

у справі № 910/1189/20 (суддя - Ковтун С.А.)

за позовом Акціонерного товариства "ОТП Банк"

до Акціонерного товариства "Сбербанк"

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіріон"

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1

про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2020 року Акціонерне товариство "ОТП Банк" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Сбербанк" (далі -відповідач) про зобов`язання зарахувати (переказати) на рахунок позивача суму помилкового переказу у розмірі 140000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.07.2018, за рахунком № НОМЕР_1, що належить ТОВ "Сіріон", АТ "ОТП Банк" помилково проведено платіжне доручення №69 на суму 140000,00 грн., отримувач - ОСОБА_1 (п/р № НОМЕР_2 , що відкритий в акціонерному товаристві "Сбербанк" із призначенням платежу "Поворотна фінансова допомога, згідно з дог.№ВК-79 від 19.06.2018, без ПДВ"). Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2019 у справі №910/15953/18, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 26.11.2019, зобов`язано AT "ОТП Банк" зарахувати на рахунок ТОВ "Сіріон" суму помилкового переказу у розмірі 140000 грн. Зважаючи, що ОСОБА_1 є недобросовісним набувачем майна (шахрайським чином зарахованих коштів), а АТ "Сбербанк" відмовляється ініціювати повернення помилкового переказу в силу відсутності механізму, який би не суперечив вимогам чинного законодавства, позивач вказав, що згідно зі статтею 1071 Цивільного кодексу України, грошові кошти можуть бути повернуті відповідачем позивачу лише на підставі рішення суду.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 відмовлено в задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд вказав, що повернення коштів за помилковим переказом має здійснюватись виключно неналежним отримувачем. Відповідач не є отримувачем коштів, тому повністю відсутні правові підстави для їх повернення саме відповідачем. Банк не має правових підстав для самостійного списання/перерахування коштів з рахунку клієнта ОСОБА_1 та не може бути зобов`язаний перерахувати на користь позивача зазначену суму за рахунок власних коштів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "ОТП Банк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 по справі № 910/1189/20 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального і матеріального права (статей 11, 202, 1071-1073, 1212 Цивільного кодексу України, статей 32-35 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», пунктів 2.35, 2.36 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті).

Апелянт зазначає, що позбавлений можливості реалізувати приписи Закону України «Про платіжні системи», оскільки неналежний отримувач фактично відмовляється у добровільному поверненні коштів, що підтверджується відкритим кримінальним провадженням відносно нього, при цьому суму помилкового переказу заблоковано на його рахунку по ініціативі позивача та клієнтом, а АТ "Сбербанк, без рішення суду щодо ініціювання повернення коштів, відмовляється у вчиненні таких дій.

Скражник стверджує, що обраний спосіб захисту відповідає вимогам діючого законодавства та є ефективним способом захисту порушеного права.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач у своєму відзиві, наданому до суду 10.06.2020, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, відповідач вказує, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту прав, оскільки АТ "Сбербанк" не є неналежним отримувачем коштів, у зв`язку із чим у нього не виникає обов`язок повертати кошти. АТ "Сбербанк" як банк, що обслуговує неналежного отримувача ОСОБА_1, не несе відповідальності за дії неналежного отримувача.

Відповідач наголошує, що в діях відповідача відсутні будь-які порушення при проведенні вищезазначеного помилкового переказу та зарахуванні коштів.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2020 справу № 910/1189/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Коротун О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ОТП Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 у справі № 910/1189/20 та призначено розгляд справи на 22.06.2020.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2020, у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М., у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "ОТП Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 у справі № 910/1189/20 нову колегію суддів у складі: головуючого судді - Майданевича А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2020 прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ОТП Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 у справі № 910/1189/20 до провадження у складі нової колегії суддів: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Ткаченко Б.О., Сулім В.В. Призначено розгляд справи на 03.08.2020.

Явка представників сторін

Треті особи у судове засідання, призначене на 03.08.2020, не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями та поверненнями, наявними у матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка третіх осіб обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність вказаних сторін за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 03.08.2020 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції 03.08.2020 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

19.02.2018 між АТ "ОТП Банк" (банк) та ТОВ "Сіріон" (клієнт) укладено договір №305/000090/18 про відкриття рахунку, здійснення розрахунково-касового обслуговування та надання інших банківських послуг.

18.02.2018 між АТ "ОТП Банк" (банк) та ТОВ "Сіріон" (клієнт) укладено стандартний договір №305/000090/18 про обслуговування поточного рахунку за допомогою електронної банківської системи Клієнт-інтернент-банкінг «ОТР online».

За умовами вказаних договорів банк відкриває клієнту поточний рахунок для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касового обслуговування відповідно до умов договору та законодавства України, зобов`язується приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять, здійснювати розрахункові операції, підключити клієнта до електронної банківської системи для користування банківськими послугами, а клієнт - оплачувати надані послуги на умовах договору.

20.07.2018 АТ "ОТП Банк" здійснив помилковий переказ коштів з рахунку № НОМЕР_1 , який належить ТОВ "Сіріон" та відкритий в АТ "ОТП Банк", за платіжним дорученням №69 на суму 140000 грн., на користь отримувача ОСОБА_1 на його рахунок, відритий в АТ "Сбербанк".

20.07.2018 АТ "Сбербанк" виконав вхідний розрахунковий документ про зарахування коштів в сумі 140000 грн. на поточний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , відкритий у відповідача, з призначенням платежу "Поповнення рахунку ОСОБА_1 ІПННОМЕР_3, Поворотна фінансова допомога згідно договору №ВК-79 від 19.06.2018".

20.07.2018 АТ "ОТП Банк" звернувся до АТ "Сбербанк" з листом вих. №55-70-1-55-4/5264-БТ, в якому повідомив про здійснення несанкціонованого списання коштів платіжним дорученням № 69 у сумі 140000 грн. з рахунку № НОМЕР_1 клієнта АТ "ОТП Банк" - ТОВ "Сіріон", на рахунок НОМЕР_2 ОСОБА_1

АТ "Сбербанк" зупинено проведення видаткових фінансових операцій по рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 та встановлено ліміт на суму операції.

За фактом несанкціонованого доступу невідомих осіб до електронної системи клієнт-банк відкрито кримінальне провадження та внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001777 від 22.07.2018.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23.01.2019 у справі №202/372/19 накладено арешт на кошти та на рахунок НОМЕР_2 ОСОБА_1 , у сумі 140 000 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2019 у справі №910/15953/18, залишеною без змін Постановою Верховного Суду від 26.11.2019, зобов`язано AT "ОТП Банк" зарахувати на рахунок ТОВ "Сіріон" суму помилкового переказу у розмірі 140 000 грн.

Звертаючись з позовом позивач вказав, що зважаючи на те, що ОСОБА_1 є недобросовісним набувачем майна (шахрайським чином зарахованих коштів), а АТ "Сбербанк" відмовляється ініціювати повернення такого помилкового переказу в силу відсутності механізму, який би не суперечив вимогам чинного законодавства, позивач просив зобов`язати АТ "Сбербанк" зарахувати (переказати) на рахунок позивача суму помилкового переказу в розмірі 140 000 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частин 2, 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Як встановлено у статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Статтею 1068 Цивільного кодексу України встановлено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку (ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України).

Статтею 1073 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 п. 22.6. статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що обслуговуючий отримувача банк у розрахунковому документі зобов`язаний перевірити відповідність номера рахунка отримувача та коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України / реєстраційним (обліковим) номером платника податків/реєстраційним номером облікової картки платника податків - фізичної особи (серії та номера паспорта, якщо фізична особа відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відмітку в паспорті) і зараховувати кошти на рахунок отримувача лише в разі їх збігу.

У противному разі банк, що обслуговує отримувача, має право затримати суму переказу на строк до чотирьох робочих днів. У разі неможливості встановлення належного отримувача банк, що обслуговує отримувача, зобов`язаний повернути кошти, переказані за цим документом, банку, що обслуговує платника, із зазначенням причини їх повернення. У разі недотримання вищезазначеної вимоги відповідальність за шкоду, заподіяну суб`єктам переказу, покладається на банк, що обслуговує отримувача.

Згідно зі статтею 30 вказаного Закону переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі; банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов`язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки.

Відповідно до п. 2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України N 22 від 22.01.2004 (далі - Інструкція № 22), кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Банк, що обслуговує неналежного отримувача, не несе відповідальності за своєчасність подання ним розрахункового документа на повернення помилково зарахованих на його рахунок коштів.

Згідно зі статтею 35 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" неналежний отримувач зобов`язаний протягом трьох робочих днів від дати надходження повідомлення банку-порушника про здійснення помилкового переказу ініціювати переказ еквівалентної суми коштів банку-порушнику, за умови отримання повідомлення цього банку про здійснення помилкового переказу.

Спори між банком-порушником та неналежним отримувачем щодо помилкового переказу розглядаються у судовому порядку.

Суд першої інстанції встановив, що на виконання вимог частини 2 пункту 22.6 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та пункту 2.4. Інструкції №22 банк отримувача, в даному випадку - відповідач (АТ "Сбербанк"), перевірив заповнення реквізитів вищезазначеного розрахункового документу про зарахування коштів за платіжним дорученням № 69, які були сплачені з рахунку ТОВ "Сіріон". Зокрема, були перевірені дані - "Отримувач","Код отримувача", "Рахунок отримувача", "Банк отримувача", "Код банку отримувача".

Оскільки зазначені реквізити розрахункового документу були правильними у відповідача не було правових підстав для затримання суми переказу, в зв`язку із чим, переказ було завершено зарахуванням коштів на рахунок отримувача - ОСОБА_1 .

Місцевим господарським судом встановлено, що на момент отримання відповідачем листів про несанкціонований платіж, грошові кошти в розмірі 140000,00 грн. вже були зараховані на рахунок ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. У разі помилкового переказу з рахунка неналежного платника, що стався з вини банку, цей банк зобов`язаний переказати за рахунок власних коштів суму переказу на рахунок неналежного платника.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2019 у справі №910/15953/18, залишеною без змін Постановою Верховного Суду від 26.11.2019, зобов`язано AT "ОТП Банк" зарахувати на рахунок ТОВ "Сіріон" суму помилкового переказу у розмірі 140000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ "Сіріон" суд апеляційної та касаційної інстанцій вказали, що за недоведеності вчинення клієнтом банку дій чи бездіяльності, які сприяли несанкціонованому доступу невідомих осіб до системи клієнт-банк, що призвело до незаконного списання коштів з рахунку ТОВ "Сіріон", враховуючи невідкладне повідомлення банку про неналежне функціонування системи клієнт-банк, а також наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюються факти несанкціонованого втручання до системи клієнт-банк та списання коштів з рахунку ТОВ "Сіріон", позовна вимога про зобов`язання AT "ОТП Банк" зарахувати на рахунок ТОВ "Сіріон" суму помилкового переказу у розмірі 140 000 грн. є обґрунтованою.

Відповідно до приписів статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Отже, вказаними постановами встановлено вину AT "ОТП Банк" у здійсненні помилкового переказу в розмірі 140 000 грн.

Відповідно до п. 1.23 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до п. 2.35 Інструкції №22 кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України.

У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Банк, що обслуговує неналежного отримувача, не несе відповідальності за своєчасність подання ним розрахункового документа на повернення помилково зарахованих на його рахунок коштів.

Так, чинним законодавством чітко передбачено, що повернення коштів за помилковим переказом має здійснюватись виключно неналежним отримувачем.

Отже, відповідач (АТ "Сбербанк") не є отримувачем коштів, тому відсутні правові підстави для їх повернення саме відповідачем.

Відповідно до пункту 1.7 Інструкції кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції., тобто в даному випадку - за дорученням ОСОБА_1 або на підставі розрахункових документів стягувачів.

Таким чином, з моменту зарахування коштів на рахунок отримувача, будь-яке подальше розпорядження цими коштами здійснюється лише на підставі відповідного доручення отримувача або в порядку примусового стягнення.

Враховуючи вказане вище, банк не має правових підстав для самостійного списання/перерахування коштів з рахунку клієнта ОСОБА_1 та не може бути зобов`язаний перерахувати на користь позивача зазначену суму за рахунок власних коштів.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Слід зазначити, що для застосування зазначеної норми необхідно, по-перше, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна однієї сторони є результатом відповідного зменшення майна у іншої сторони. По-друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не порушував права та інтереси позивача, при зарахуванні переказу та після - діяв цілком правомірно, з боку АТ "Сбербанк" не відбулося дій стосовно недобросовісного/неправомірного набуття або заволодіння коштами та безпідставного збереження коштів.

Таким чином, позовна вимога про зобов`язання зарахувати (переказати) на рахунок позивача суму помилкового переказу у розмірі 140000 грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає.

На переконання колегії суддів, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Акціонерного товариства "ОТП Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 у справі № 910/1189/20 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 у справі № 910/1189/20 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ОТП Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 у справі № 910/1189/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 у справі № 910/1189/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерного товариства "ОТП Банк".

4. Матеріали справи №910/1189/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.08.2020.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

Б.О. Ткаченко