СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"12" серпня 2020 р. Справа № 905/1965/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м.Київ, (вх.№1603 Д/2) на ухвалу господарського суду Донецької області від 05.06.2020 (з урахуванням ухвали від 10.06.2020 про виправлення описки), постановлену суддею Зекуновим Е.В. у приміщенні господарського суду Донецької області (дату підписання повного тексту не зазначено) у справі № 905/1965/19

за заявою Приватного акціонерного товариства "Науково-виробнича компанія "Гірничі машини", м.Київ,

до Акціонерного товариства "К.Енерго", м.Курахове Донецької області,

про банкрутство

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.11.2019 відкрито провадження у справі про банкрутство Акціонерного товариства "К.Енерго".

25.05.2020 до господарського суду Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 , сформована в системі "Електронний суд" про визнання грошових вимог кредитора до боржника в сумі 1531,78 грн., які, за твердженням заявника, виникли через переплату ОСОБА_1 боржникові за послуги з постачання гарячої води.

Ухвалою від 29.05.2020 відмовлено заявнику в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, повідомлено ОСОБА_1 про недоліки заяви про визнання грошових вимог кредитора до боржника (відсутність доказів сплати судового збору та доказів надсилання копії заяви і доданих до неї документів боржнику і розпоряднику майна), надано строк до 08.06.2020 для усунення зазначених судом недоліків.

03.06.2020 через підсистему "Електронний суд" надійшла заява ОСОБА_1 про визнання грошових вимог кредитора до боржника.

Суд першої інстанції, дослідивши вказану заяву, встановив, що вона є аналогічною заяві, що була подана ОСОБА_1 25.05.2020.

За таких обставин, ухвалою від 05.06.2020 (з урахуванням ухвали від 10.06.2020 про виправлення описки) у прийнятті заяви ОСОБА_1 про визнання грошових вимог кредитора до боржника відмовлено, заяву ОСОБА_1 про визнання грошових вимог кредитора до боржника разом з додатком повернуто на адресу заявника.

ОСОБА_1 у межах встановленого законом строку (з урахуванням положень пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України) подав дві апеляційні скарги ідентичного змісту, в кожній з яких міститься вимога про скасування двох судових рішень - ухвали від 29.05.2020 та ухвали від 05.06.2020 - і про ухвалення нового рішення по суті заяви про визнання ОСОБА_1 кредитором. При цьому у вступній частині однієї скарги заявником зазначено: "Ухвала та її зміст від 29.05.2020", у вступній частині другої скарги - "Ухвала та її зміст від 05.06.2020".

Щодо кожної із скарг місцевим господарським судом було сформовано відповідні матеріали апеляційного оскарження (окремо за ухвалою від 29.05.2020 та за ухвалою від 05.06.2020) і направлено разом зі скаргами до Східного апеляційного господарського суду.

Отже, незважаючи на те, що в апеляційній скарзі міститься вимога про скасування двох судових рішень, суд апеляційної інстанції зазначає, що матеріали даної апеляційної скарги за вх.№1603 Д/2 стосуються апеляційних вимог щодо скасування ухвали від 05.06.2020 (як це було вказано заявником у вступній частині скарги).

Апелянт у скарзі також просив суд звільнити його від сплати судового збору за подання скарги згідно з ч.1, 2 ст.8 Закону України "Про судовий збір" з таких підстав: 1) незадовільний майновий стан; 2) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача. На підтвердження відповідних обставин заявником надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2019 рік.

Будь-яких інших підстав для звільнення від сплати судового збору апелянтом не наведено.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.07.2020 відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки заявником в порушення вимог п.2 ч.3 ст.258 ГПК України не надано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги, розмір якого у відповідності до пп. 4, 10 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви з кредиторськими вимогами до боржника, тобто 6306,00 грн. (150 відсотків від двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020), а також не дотримано вимог п.3 ч.3 ст.258 ГПК України та не надано доказів надіслання копії апеляційної скарги жодній із сторін даної справи (боржникові та кредиторам, чиї вимоги на момент подання скарги визнані господарським судом Донецької області). Встановлено заявнику десятиденний строк з дня вручення йому копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги (з урахуванням положень пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України). Роз`яснено апелянту, що у разі неусунення недоліків у строк, встановлений судом, буде застосовано процесуальні наслідки, визначені статтями 174, 260 ГПК України.

Як вбачається з отриманого судом повідомлення відділення зв`язку про вручення поштового відправлення, копію ухвали від 08.07.2020 про залишення апеляційної скарги без руху заявником отримано 11.07.2020.

З урахуванням положень пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України у нині чинній редакції, а також строків, визначених п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-IX (20 днів після набрання чинності цим Законом, тобто після 17.07.2020) строк для усунення недоліків апеляційної скарги закінчився 06.08.2020.

Однак станом на 12.08.2020 вищевказаних недоліків апелянтом усунуто не було.

Натомість 10.08.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою (вх.№7416), що має назву "Заява про усунення недоліків", в якій зазначає про незгоду з необхідністю сплати судового збору, посилаючись на відсутність коштів.

Разом з тим, як було вказано вище, в ухвалі від 08.07.2020 Східний апеляційний господарський суд надав оцінку аргументам заявника щодо його незадовільного фінансового стану та відмовив ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Зокрема, суд зазначив, що відповідно до ст.8 Закону України "Про судовий збір", на яку посилається заявник, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

2. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Виходячи зі змісту вказаної норми, підстава для звільнення від сплати судового збору, на яку посилається заявник, а саме, розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача, може бути застосовано виключно в тому разі, коли вказана особа має процесуальний статус позивача.

Натомість у даному випадку ОСОБА_1 звернувся з заявою із кредиторськими вимогами у справі про банкрутство.

Як вбачається зі змісту Закону України "Про судовий збір", законодавець розрізняє відповідні процесуальні статуси - позивача (або іншого учасника) у справах позовного провадження та кредитора у справах про банкрутство.

Зокрема, у п.15 ч.1 ст.5 вказаного Закону міститься норма, згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються фізичні особи (крім суб`єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Як було встановлено вище, кредиторські вимоги ОСОБА_1 мотивовано іншими підставами (переплатою за послуги з постачання гарячої води), отже, заявник не є особою, що звільнена від сплати судового збору в силу закону.

Щодо підстав для надання йому відповідної пільги в порядку ст.8 Закону України "Про судовий збір", суд зазначає, що у разі передбачення законодавцем такої можливості вказана норма містила б спеціальні положення щодо кредиторів у справі про банкрутство.

Проте вичерпний перелік підстав для звільнення від сплати судового збору, що наведений у ст.8 Закону України "Про судовий збір", стосується виключно позивачів.

На думку суду апеляційної інстанції, відповідне виключає можливість розширеного тлумачення даної статті закону та поширення приписів щодо звільнення від сплати судового збору позивачів (тобто учасників справ позовного провадження), на учасників справи про банкрутство.

Отже, ухвалу від 08.07.2020 мотивовано посиланням на розмір і порядок сплати судового збору, що визначено законодавцем (а не судом) та на відсутність установлених законом підстав для звільнення заявника як особи, що подала заяву з кредиторськими вимогами у справі про банкрутство, від його сплати.

Однак відповідний недолік, що підлягав усуненню згідно з ухвалою суду від 08.07.2020, апелянтом усунуто не було.

Колегія суддів також зазначає, що, як було встановлено вище, на підтвердження скрутного матеріального стану заявником надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2019 рік. Разом з тим, і в апеляційній скарзі, і в заяві від 10.08.2020 ОСОБА_1 вказує на те, що він отримує пенсію.

За таких обставин, належним доказом підтвердження матеріального стану заявника, окрім довідки податкового (фіскального) органу про його доходи за весь попередній календарний рік (як про це зазначено в пункті 1 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір"), має бути відповідна довідка органу Пенсійного фонду про розмір отриманої пенсії за цей же період, як про це зазначено в пункті 1 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір". Відповідний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в ухвалі від 07.08.2020 у справі №120/3037/19-а.

Однак довідки органу Пенсійного фонду щодо розміру пенсії, отриманої у 2019 році, заявником не додано ні до апеляційної скарги, ні до заяви про усунення недоліків.

У заяві від 10.08.2020 ОСОБА_1 посилається на неможливість надіслання копій скарги всім кредиторам у даній справі, стверджуючи, що їх кількість змінюється щодня.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в ухвалі від 08.07.2020 було вказано, що копії апеляційної скарги мають бути надіслані боржникові та кредиторам, чиї вимоги на момент подання скарги визнані господарським судом Донецької області. Заявник не був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами даної справи (зокрема, з ухвалами про визнання кредиторських вимог, наявними у справі станом на дату звернення з апеляційною скаргою) та був зобов`язаний направити копії скарги іншим учасникам справи, як це передбачено п.3 ч.3 ст.258, ст.259 ГПК України.

Твердження ОСОБА_1 у заяві від 10.08.2020 про те, що він не зобов`язаний надсилати копії скарги іншим учасникам справи в паперовій формі, оскільки скаргу подано через підсистему "Електронний суд", колегія суддів не вважає переконливими аргументами, оскільки заявником не наведено посилань на жодну норму процесуального законодавства, що звільняла б апелянта від виконання вимог п.3 ч.3 ст.258, ст.259 ГПК України у разі подання апеляційної скарги до суду в електронному вигляді.

Тобто, вищевказаний недолік заявником також не усунуто.

Як уже зазначалося, в ухвалі від 08.07.2020 було роз`яснено апелянту, що у разі неусунення недоліків у строк, встановлений судом, буде застосовано процесуальні наслідки, визначені статтями 174, 260 ГПК України.

Проте, як вбачається з заяви від 10.08.2020, яка має назву "Заява про усунення недоліків", ОСОБА_1 фактично заперечує проти необхідності усунення недоліків апеляційної скарги, не погоджуючись з ухвалою суду від 08.07.2020.

Відповідно до ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч.2 ст.260 ГПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст. 174, 234, 260 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернути заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Порядок і строки її оскарження передбачено ст.286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток заявникові - матеріали апеляційної скарги на 8 аркушах.

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.О. Крестьянінов