РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.08.2020Справа № 910/8340/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участі

секретаря судового засідання Максимець В.О., розглянувши в порядку загального

позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діонісій VN»

про стягнення 6 276 600, 00 грн.,

за участі представників:

позивача - не з`явились,

відповідача - не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діонісій VN» про стягнення 6 276 600, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань з повернення кредиту за договором № 010/Д»-1КБ/273 від 07.08.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/8340/20. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 07.07.2020.

З метою забезпечення процесуальних прав учасників справи підготовче засідання відкладено на 28.07.2020.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 20.07.2020 представник відповідача подав клопотання про передачу справи за підсудністю до Господарського суду Миколаївської області, у задоволенні якого суд відмовив, у зв`язку з тим, що справа прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності.

За результатами підготовчого засідання 28.07.2020 судом оголошено ухвалу, не виходячи до нарадчої кімнати, про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті у судовому засіданні 11.08.2020.

Сторони у судове засідання 11.08.2020 не з`явилися, своїх уповноважених представників не направили, про місце, час та дату судового засідання повідомлялись належним чином.

Станом на день ухвалення рішення у даній справі відповідачем відзиву суду не надано.

Згідно з частиною другою статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 15.03.2011 укладено генеральний договір на здійснення кредитних операцій № 01/42-0-1/11-025, за яким позивач зобов`язався здійснювати на користь відповідача кредитні операції у межах сум загального ліміту та сублімітів, а відповідач - повністю погасити заборгованість у межах строку кредитної операції відповідного виду.

Пунктом 2.1 генерального договору № 01/42-0-1/11-025 від 15.03.2011 встановлено, що кредитні операції здійснюються сторонами на умовах, визначених цим генеральним договором шляхом укладання відповідного договору. Договором визначаються особливості здійснення кредитної операції, зокрема, в частині ліміту кредитної операції, валюти, строків та умов погашення заборгованості відповідача.

На підставі генерального договору № 01/42-0-1/11-025 від 15.03.2011 сторонами у справі 07.08.2018 укладено кредитний договір № 010/Д2-1-КБ/273, за яким позивач зобов`язався надати відповідачу кредит для фінансування придбання нової сільськогосподарської техніки, а відповідач - повернути кредит, сплатити проценти та інші винагороди в обумовлені сторонами терміни.

Пунктом 1.1 кредитного договору № 010/Д2-1-КБ/273 від 07.08.2018 (у редакції додаткової угоди № 010/Д2-1-КБ/273/05 від 11.06.2019) встановлено, що сума ліміту кредитної операції становить 6 276 600, 00 грн.

Позивач перерахував на рахунок відповідача кредитні кошти у сумі 6 276 600, 00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 010/Д2-1-КБ/273 від 10.08.2018 та банківською випискою по рахунку відповідача.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частинами першою і другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами частин першої та третьої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно статті 9 генерального договору № 01/42-0-1/11-025 від 15.03.2011 (у редакції додаткової угоди № 01/42-0-1/11-025/47 від 11.06.2019) позивач має право вимагати дострокового повного/часткового погашення заборгованості у разі припинення відповідача чи прийняття рішення про його припинення.

У зв`язку з прийняттям рішення про припинення Товариства з обмеженою відповідальністю «Діонісій VN» позивач 28.10.2019 направив відповідачу вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитними договорами, укладеними в рамках генерального договору № 01/42-0-1/11-025 від 15.03.2011, в тому числі за кредитним договором № 010/Д2-1-КБ/273 від 07.08.2018. Відповідач відповіді на вказану вимогу не надіслав, заборгованість не сплатив.

За твердженням позивача відповідач не здійснив повернення кредиту за договором № 010/Д2-1-КБ/273 від 07.08.2018, у результаті чого на момент звернення до суду існує прострочена заборгованість у розмірі 6 276 600, 00 грн.

Враховуючи наведене, позивач просить суд стягнути з відповідача 6 276 600, 00 грн. заборгованості за кредитним договором № 010/Д2-1-КБ/273 від 07.08.2018.

Судом встановлено, що державним реєстратором 18.10.2019 внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про рішення засновників юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи (Товариства з обмеженою відповідальністю «Діонісій VN») в результаті ліквідації та зазначено строк для заявлення кредиторами своїх вимог до 18.12.2019.

Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації (стаття 104 Цивільного кодексу України).

Статтею 105 Цивільного кодексу України передбачено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 110 Цивільного кодексу України юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Згідно із частиною восьмою статті 111 Цивільного кодексу України ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, яка ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Частинами третьою та четвертою статті 112 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Виходячи із змісту статті 112 Цивільного кодексу України, у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право звернутися до суду.

Отже, законодавством передбачений спеціальний порядок задоволення кредиторами своїх вимог до особи, яка припиняється шляхом звернення із відповідними вимогами до ліквідаційної комісії такої особи. Такого способу захисту порушеного особою, що припиняється, права стягувача (кредитора) як звернення із вимогами саме про стягнення заборгованості норми статей 104-112 Цивільного кодексу України не передбачають.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем відповідно до вимог статті 112 Цивільного кодексу України та з урахуванням приписів частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, неправильно обрано спосіб захисту, оскільки жодна норма цивільного законодавства не вимагає додаткового звернення кредитора до суду з позовом про стягнення заборгованості до звернення з позовом про включення кредиторських вимог до проміжного ліквідаційного балансу боржника. Крім того, звернення позивача з позовом про стягнення заборгованості не вирішить спору щодо наявності чи відсутності підстав для включення цих вимог до ліквідаційного балансу відповідача.

Невірно обраний позивачем спосіб захисту є підставою для відмови у позові.

Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні позову про стягнення з відповідача 6 276 600, 00 грн. повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 12.08.2020.

Суддя Т.Ю.Кирилюк