Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/639/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Степанченко О.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Рум`янцев О.В., дов. від 02.01.2020;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик"

до Фізичної особи - підприємця Остратюк Наталії Миколаївни

про стягнення 21 375,21 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" звернулося до господарського суду із позовом до Фізичної особи-підприємця Остратюк Наталії Миколаївни про стягнення 21 375,21грн, із яких 12 531,74грн - основного боргу, 1 132,44грн - 24% річних, 6 495,87грн - 50% штрафу, 1 042,38грн - пені, 172,78грн - інфляційних нарахувань.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №2466 від 08.06.2018 в частині повної оплати отриманого товару.

В якості правових підстав позову позивач зазначає ст.526, 611, 612, 625, 692 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 10.06.2020 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначити на 14.07.2020.

В судовому засіданні 14.07.2020 оголошено перерву до 04.08.2020.

В судовому засіданні 04.08.2020 брала участь Остратюк Н.М. та оголошено перерву до 10.08.2020.

В судовому засіданні 10.08.2020 представник позивача надав довідку, згідно якої повідомляє про часткову оплату заборгованості відповідачем на суму 2 331,74грн. Вказує, що заборгованість відповідача становить 10 200,00грн основного боргу, 1 132,44грн - 24% річних, 6 495,87грн - 50% штрафу, 1 042,38грн - пені, 172,78грн - інфляційних нарахувань.

Відповідач уповноваженого представника в судове засідання не направила, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с.41).

Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

08.06.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (позивач, постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Остратюк Наталією Миколаївною (відповідач, покупець) укладено договір поставки №2466 (далі - договір) (а.с.8-11), за умовами якого Постачальник зобов`язується передати, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити алкогольну продукцію (напої) та інші товари (далі за текстом Договору разом - Товар) на умовах, визначених в ньому Договорі.

Найменування, асортимент та кількість Товару визначаються у видаткових накладних, які складаються Сторонами при прийманні-передачі кожної партії Товару (п.1.2. договору).

Згідно п.2.1. договору ціна кожної одиниці Товару визначається Постачальником та вказується у видаткових накладних.

Вартість однієї партії Товару являє собою вартість Товару зазначену у видатковій накладній, за якою ця партія поставляється (п.2.2. договору).

В п.3.6. договору сторони передбачили, що датою поставки партії Товару є дата підписання уповноваженим представником Покупця видаткової накладної або іншого товаросупроводжувального документу, який був пред`явлений до підпису під час приймання-передачі Товару.

Розрахунки за Товар здійснюються за кожною поставленою партією Товару шляхом оплати Покупцем вартості партії товару протягом 14 календарних днів з дати поставки такої партії (п.4.1. договору).

Відповідно до п.4.5. договору Постачальник має право без згоди Покупця та незалежно від призначення платежу, зараховувати кошти, які Покупець перерахував за отриману продукцію в рахунок погашення боргу за накладними на продукцію, яка була поставлена раніше.

Пунктом 10.2 сторони визначили, що Договір набирає чинності з моменту підписання і діє на протязі двох років з моменту укладання, а відносно грошових зобов`язань - до повного їх виконання.

По закінченню терміну дії даний Договір вважається автоматично пролонгованим строком на кожен наступний календарний рік на тих самих умовах при відсутності письмового повідомлення про його припинення, направленого однією Стороною іншій. Таке письмове повідомлення направляється другій Стороні не пізніше ніж за один місяць до дати фактичного припинення (розірвання) даного Договору.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 12 991,74грн, із яких:

- За видатковою накладною №49893/44040 від 11.12.2019 на суму 2 812,92грн (а.с.13-14);

- За видатковою накладною №49891/44038 від 11.12.2019 на суму 10178,82грн (а.с.15).

Відповідачем частково здійснено оплату за отриманий товар на загальну суму 460грн, із яких 06.03.2020 на суму 100грн, 10.03.2020 на суму 150грн, 11.03.2020 на суму 100грн, 17.03.2020 на суму 110грн (а.с.16).

Оплата зарахована позивачем в погашення заборгованості за поставлений товар згідно видаткової накладної №49893/44040 від 11.12.2019.

Згідно позовної заяви позивач вказує, що відповідачем неналежним чином виконано умови Договору поставки №2466 від 08.06.2018, що стало підставою для звернення до суду із позовом про стягнення 21 375,21грн, із яких 12 531,74грн - основного боргу, 1 132,44грн - 24% річних, 6 495,87грн - 50% штрафу, 1 042,38грн - пені, 172,78грн - інфляційних нарахувань.

В судових засіданнях 14.07.2020 та 04.08.2020 відповідач не заперечувала проти фактичних обставин справи, викладених позивачем у позовній заяві.

Однак, в судовому засіданні 10.08.2020 представник позивача надав довідку, згідно якої повідомив про часткову оплату заборгованості відповідачем на суму 2 331,74грн. Вказав, що заборгованість відповідача становить 10 200,00грн основного боргу, 1 132,44грн - 24% річних, 6 495,87грн - 50% штрафу, 1 042,38грн - пені, 172,78грн - інфляційних нарахувань.

2. Норми права, які застосував господарський суд.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

За ст.173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Беручи до уваги зміст правовідносин, які склалися між сторонами, та характер взятих ними зобов`язань, суд дійшов висновку про те, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з договору поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ГПК України).

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

За ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

3. Щодо письмових пояснень позивача (а.с.43) суд зазначає наступне.

За приписами п.2 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Предметом спору в даній справі є стягнення 21 375,21грн, із яких 12 531,74грн - основного боргу, 1 132,44грн - 24% річних, 6 495,87грн - 50% штрафу, 1 042,38грн - пені, 172,78грн - інфляційних нарахувань.

Позивачем повідомлено, що відповідачем станом на 10.08.2020 сплачено заборгованість у загальному розмірі 2 331,74грн, що підтверджується квитанцією №8 від 04.08.2020 (а.с.40). Таким чином, відповідач добровільно погасив частину основного боргу, що вказує на відсутність предмету спору в цій частині вимог.

Зважаючи на вищевикладене, провадження у справі №906/639/20 в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 2331,74грн підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

4. Щодо вимоги позивача про стягнення 10 200,00грн основного боргу.

Суд зазначає, що позивачем доведено суду обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення основного боргу у сумі 10200,00грн належними та допустимими доказами у справі.

В свою чергу, відповідач доказів сплати заборгованості суду не надав.

За наведених обставин, суд задовольняє вимогу про стягнення із відповідача 10200,00грн основного боргу.

5. Щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення 1 042,38грн пені та 6 495,87грн штрафу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як передбачено ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно п.7.2.2. у разі, якщо заборгованість не буде погашено протягом 10 днів з дати її виникнення, Покупець зобов`язаний сплатити на користь Постачальника штраф у розмірі 50% від суми поставки, строк розрахунків по якій було порушено.

Зважаючи на вищенаведені обставини, оскільки відповідачем порушено строки оплати за договором більше ніж на 10 днів, суд вважає вимогу позивача про стягнення 6 495,87грн штрафу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За несвоєчасну оплату Товару Покупець додатково сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день погашення боргу за весь час, а також 24 % річних від суми заборгованості (п.7.2.1. Договору).

Перевіривши розрахунок пені, поданий позивачем, суд вважає його арифметично вірним та обґрунтованим, а вимогу про стягнення 1 042,38грн пені за період з 26.12.2019 по 08.05.2020 такою, що підлягає задоволенню.

Клопотання щодо зменшення розміру неустойки відповідач не заявляла.

6. Щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення 1132,44грн 24% річних та 172,78грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як зазначалося вище, відповідно до п.7.2.1 Договору за несвоєчасну оплату Товару Покупець додатково сплачує Постачальнику 24 % річних від суми заборгованості.

Перевіривши розрахунок, поданий позивачем, суд зазначає, що задоволенню в повному обсязі підлягає вимога про стягнення 1132,44грн 24% річних за період з 26.12.2019 по 08.05.2020.

Під час перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат судом встановлено наступне.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

При цьому слід мати на увазі, що індекс інфляції має нараховуватися в наступному місяці за місяцем, в якому мав бути здійснений платіж.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Тобто, враховуючи викладене, інфляційні втрати необхідно нараховувати лише за умови існування заборгованості повний місяць.

Відповідно до ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат, суд зазначає, що інфляційні втрати за накладною №49893/44040 від 11.12.2019 за період січня - квітня 2020 становлять 34,97грн.

Позивачем заявлено до стягнення за вказаний період 19,67грн. Зважаючи на вимоги ст.14 ГПК України суд задовольняє вимогу про стягнення заявленої позивачем суми інфляційних втрат за даною накладною.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за видатковою накладною №49891/44038 від 11.12.2019, суд вважає його обґрунтованим, а вимогу про стягнення 153,11грн інфляційних за період січня - квітня 2020 такою, що підлягає задоволенню.

Таким чином, загальний розмір інфляційних втрат, який підлягає задоволенню, становить 172,78грн за період січня - квітня 2020 року (19,67грн + 153,11грн).

7. Висновок господарського суду за результатами розгляду позовної заяви.

Враховуючи факт неналежного виконання ФОП Остратюк Наталією Миколаївною своїх зобов`язань на підставі договору поставки №2466 від 08.06.2018, позовні вимоги підлягають задоволенню на загальну суму 19043,47грн, із яких: 10200,00грн - основного боргу; 1132,44грн - 24% річних; 6495,87грн - 50% штрафу; 1042,38грн - пені; 172,78грн - інфляційних втрат.

8. Розподіл судових витрат.

Розподіл судових витрат врегульовано ст.129 ГПК України. Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч. 9 ст. 129 ГПК України).

Оскільки сплата боргу ФОП Остратюк Н.М. в розмірі 2331,74грн відбулася після пред`явлення позову до суду, а спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, зокрема, порушення відповідачем своїх зобов`язань, суд вважає за необхідне судовий збір в цій частині покласти на відповідача.

На підставі вищевикладеного, судовий збір в повному обсязі покладається на відповідача.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 252, п.2 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі №906/639/20 в частині стягнення 2331,74грн основного боргу, в зв`язку з відсутністю предмету спору.

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Остратюк Наталії Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (02088, м.Київ, вул.Харченка Євгенія, буд.42, ідентифікаційний код 35871504):

- 10 200,00грн - основного боргу;

- 1 132,44грн - 24% річних;

- 6 495,87грн - 50% штрафу;

- 1 042,38грн - пені;

- 172,78грн - інфляційних втрат;

- 2 102,00грн - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 13.08.20

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2, 3 - сторонам (рек. з пов.)