номер провадження справи 5/217/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2020 Справа № 908/3541/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі Соколові А.А., розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (30068, Хмельницька область, Славутський район, с. Крупець, вул. Богдана Хмельницького, буд. 43, )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "РАНКОВА ЗІРКА" (70600, Запорізька область, Пологівський район, м. Пологи, вул. Незалежності, буд. 54, )

про стягнення 3 554 071,62 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні Господарського суду Запорізької області перебуває справа № 908/3541/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "РАНКОВА ЗІРКА" про стягнення 3 554 071,62 грн.

Ухвалою суду від 06.07.2020 продовжено процесуальний строк розгляду справи № 908/3541/19 по суті до 15.08.2020. Перенесено (відкладено) судове засідання з розгляду справи по суті на 03.08.2020 о 10 год. 30 хв.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Хід судового процесу фіксувався шляхом складання протоколу судового засідання, який долучений до матеріалів справи.

Представник позивача у судове засідання 03.08.2020 не з`явився.

Представник відповідача у судове засідання вкотре не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Запропонованих ухвалами від 23.12.2019, від 22.01.2020, від 16.03.2020, від 06.04.2020, від 27.04.2020, від 18.05.2020 та від 02.06.2020 документів суду не надіслав. Про дату, час та місце призначеного судового засідання був повідомлений належним чином шляхом направлення на його адресу відповідних ухвал суду. Клопотань про розгляд справи без уповноваженого представника або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Як вбачається з позовної заяви в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 03.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ранкова Зірка» укладено договір поставки № . На виконання вищевказаних умов Договору ТОВ «Суффле Агро Україна» здійснило поставку товару на загальну суму 2 980 131,04 грн, що підтверджується видатковими накладними. Відповідач в особі керівника прийняв товар. Оплату товару відповідач не здійснив. Після відкриття провадження у справі відповідач погасив частину основного боргу в сумі 400 000,00 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 2 580 131,04 грн., пеню за період 01.11.2019 по 15.12.2019 у розмірі 112 918,39 грн., штраф у розмірі 447 019,66 грн. на підставі п. 8.4. договору, 3 % річних за період 01.11.2019 по 15.12.2019 у розмірі 11 022,40 грн. та втрати від інфляції у розмірі 2 980,13 грн. Просить позовні вимоги задовольнити. Також, позивач просить суд застосувати в рішенні ч. 10 ст. 238 ГПК України.

Відзив на позовну заяву відповідач на адресу суду не надіслав. Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Ранкова зірка» є: 70600, Запорізька область, Пологівський район, м. Пологи, вул. Незалежності, 54. Саме за цією адресою здійснювалось листування з відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п. 2).

Наявні матеріали дозволяють розглянути справу по суті.

03.08.2020 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 03.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна» (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ранкова Зірка» (далі - покупець) укладено договір поставки № (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1.1 вищевказаного Договору, Продавець зобов`язується поставляти, а Покупець приймати та оплачувати вартість сільськогосподарських товарів: насіння: ячменю, кукурудзи, ріпаку, соняшника, пшениці, сої, гороху, сорго, люцерни та жита; засоби захисту рослин; мінеральні добрива; добрива для позакореневого підживлення.

Пунктами 1.2., 1.3. Договору передбачено, що загальний об`єм поставки - означатиме плановий об`єм поставки, визначений у специфікаціях до даного Договору, або фактичний об`єм поставки відповідно до видаткових документів, що повинен відповідати плановому об`єму поставки +/- 5 %. Загальна вартість поставки означатиме загальний об`єм поставки, помножений на ціну.

Умови даного Договору встановлюють загальні правила поставки вищезазначених сільськогосподарських товарів та поширюються на усі додаткові умови продажу товарів, укладені у 2019, незалежно від того, чи містять вони посилання на даний договір, чи ні. При цьому умови договору застосовуються в об`ємі, що не суперечить вказаним додатковим угодам, додаткам чи специфікаціям. Дана норма, однак, не виключає можливості щодо інших додатків на продаж товарів не застосовуватимуться умови даного договору, якщо про це прямо зазначено у такому додатку.

Відповідно до п. 3.1., 3.1.1. Договору поставка здійснюється автомобільним транспортом на умовах EXW (склад продавця), якщо інше не передбачено в специфікації. Умови поставки викладено у відповідності з вимогами ІНКОТЕРМС 2010, за виключенням тих особливостей, що притаманні зовнішньоекономічній діяльності. Право власності на товар переходить до покупця в момент відвантаження, що відповідає даті оформлення товарно-транспортної накладної.

Пунктами 3.5., 3.5.1., 3.6. Договору передбачено, що під час поставки продавець зобов`язаний передати покупцю всю документацію на товар згідно з законодавством. Покупець повинен про відсутність усіх необхідних товаросупровідних документів завчасно, до прийняття поставки. Претензії про відсутність документів після поставки не беруться до уваги. При поставці продавцем надаються наступні документи: видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, накладна. Рахунок-фактура надається при передоплаті, якщо інше не зазначено в договорі. Свідоцтво на насіння / сертифікат якості надається на вимогу покупця.

Рахунок-фактура є дійсним для оплати протягом 3 робочих днів з дати його виставлення продавцем. У випадку, якщо продавець не отримав від покупця передплату протягом 3 робочих днів з дати виставлення рахунку-фактури, покупець зобов`язаний звернутися до продавця за новим рахунком-фактурою.

У зв`язку з тим, що постачання за договором має характер централізовано-кільцевих перевезень, підписання видаткової накладної представником покупця можливе без довіреності на отримання матеріальних цінностей шляхом скріплення свого підпису на документах печаткою покупця, відміченою в даному договорі в пункті «Реквізити та підписи сторін».

Відповідно до п.п 4.1., 4.3., 4.4. Договору номенклатура товару, його кількість та ціна зазначається у специфікаціях до даного договору. При оплаті товару покупець обов`язково повинен вказати номер та дату рахунку чи видаткової накладної, в іншому разі продавець залишає за собою право зараховувати кошти на закриття будь-якої існуючої заборгованості.

Якщо інші умови оплати не будуть погоджені сторонами, покупець зобов`язується сплатити вартість товару не пізніше 31.10.2019. якщо в додатках до договору буде вказана дата із зазначенням лише дати та місяця, вважатиметься, що мова йде про 2019 рік.

У разі поставки товару продавцем без отримання погодженої попередньої оплати від покупця, кінцевою датою розрахунків (в т.ч. для цілей обчислення штрафних санкцій) сторони домовились рахувати день підписання видаткової накладної.

Відповідно до п. 8.1 Договору, Покупець сплачує пеню Продавцеві в разі несвоєчасної оплати за товар. Розмір пені визначений як подвійна облікова ставка НБУ від несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення без врахування положень п.6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що покупець додатково сплачує штраф у розмірі 15% від суми прострочення за кожен один повний місяць прострочення.

Відповідно до п. 8.4 Договору Продавець не відповідає за врожайність та показники сільськогосподарських культур, вирощених з насіння, отриманого в якості товару за договором, що залежать від вжиття необхідних агротехнічних заходів при їх вирощуванні та існуючих при цьому кліматичних умов.

На виконання вищевказаних умов Договору ТОВ «Суффле Агро Україна» здійснило поставку товару на загальну суму 2 980 131,04 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

- ВН № від 05.07.2019 на суму 26 780,95 грн.;

- ВН № від 18.06.2019 на суму 46 175,30 грн.;

- ВН № від 12.06.2019 на суму 141 869,12 грн.;

- ВН№ від 07.06.2019 на суму 276 612,98 грн.;

- ВН № від 21.05.2019 на суму 110 699,58 грн.;

- ВН № від 11.05.2019 на суму 55 874,12 грн.;

- ВН№ від 11.05.2019 на суму 198 121,50 грн.;

- ВН № від 06.05.2019 на суму 261 387,88 грн.;

- ВН № від 02.05.2019 на суму 628 530,10 грн.;

- ВН № від 26.04.2019 на суму 82 152,64 грн.;

- ВН № від 26.04.2019 на суму 38 389,21 грн.;

- ВН № від 24.04.2019 на суму 66 039,76 грн.;

- ВН № від 12.04.2019 на суму 10 313,32 грн.;

- ВН № від 11.04.2019 на суму 721 560,58 грн.;

- ВН № від 11.04.2019 на суму 10 711,69 грн.;

- ВН № від 11.04.2019 на суму 232 310,64 грн.;

- ВН № від 11.04.2019 на суму 72 601,67 грн.

Вказані видаткові накладні підписані та скріплені печатками обох сторін.

В порушення умов договору поставки № від 03.04.2019 відповідач оплату за отриманий товар не здійснив.

Як зазначено позивачем у заяві № б/н від 24.02.2020, після відкриття провадження у справі відповідач погасив частину основного боргу в сумі 400 000,00 грн., у зв`язку з чим позивачем подано заяву про закриття провадження у справі в цій частині.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача суму основної заборгованості у розмірі 2 580 131,04 грн., пеню за період 01.11.2019 по 15.12.2019 включно на суму 112 918,39 грн., штраф у розмірі 447 019,66 грн. на підставі п. 8.2. договору, 3 % річних за період 01.11.2019 по 15.12.2019 включно на суму 11 022,40 грн. та втрати від інфляції за листопад 2019 у розмірі 2 980,13 грн.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи № 908/3541/19 та додаткові письмові пояснення, суд при прийнятті рішення враховує наступне.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.3 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання, або не виконав його у строк встановлений договором, або законом.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Аналогічна норма закріплена у ст. 265 ГК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Факт поставки товару на загальну суму 2 980 131,04 грн. підтверджується наступними видатковими накладними:

- ВН № від 05.07.2019 на суму 26 780,95 грн.;

- ВН № від 18.06.2019 на суму 46 175,30 грн.;

- ВН № від 12.06.2019 на суму 141 869,12 грн.;

- ВН№ від 07.06.2019 на суму 276 612,98 грн.;

- ВН № від 21.05.2019 на суму 110 699,58 грн.;

- ВН № від 11.05.2019 на суму 55 874,12 грн.;

- ВН№ від 11.05.2019 на суму 198 121,50 грн.;

- ВН № від 06.05.2019 на суму 261 387,88 грн.;

- ВН № від 02.05.2019 на суму 628 530,10 грн.;

- ВН № від 26.04.2019 на суму 82 152,64 грн.;

- ВН № від 26.04.2019 на суму 38 389,21 грн.;

- ВН № від 24.04.2019 на суму 66 039,76 грн.;

- ВН № від 12.04.2019 на суму 10 313,32 грн.;

- ВН № від 11.04.2019 на суму 721 560,58 грн.;

- ВН № від 11.04.2019 на суму 10 711,69 грн.;

- ВН № від 11.04.2019 на суму 232 310,64 грн.;

- ВН № від 11.04.2019 на суму 72 601,67 грн.

Після відкриття провадження у справі відповідач погасив частину основного боргу в сумі 400 000,00 грн., у зв`язку з чим позивач просить суд закрити провадження в цій частині.

Позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 2 580 131,04 грн. Вказана сума підтверджена матеріалами справи та підлягає стягненню.

Провадження у справі в частині стягнення 400 000,00 грн. підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку із відсутністю предмету спору, на підставі заяви позивача.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за період 01.11.2019 по 15.12.2019 у розмірі 112 918,39 грн. на підставі п. 8.1. договору та штраф у розмірі 447 019,66 грн. на підставі п. 8.2. договору

Відповідно до п. 8.1 Договору, Покупець сплачує пеню Продавцеві в разі несвоєчасної оплати за товар. Розмір пені визначений як подвійна облікова ставка НБУ від несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення без врахування положень п.6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що покупець додатково сплачує штраф у розмірі 15% від суми прострочення за кожен один повний місяць прострочення.

Згідно з вимогами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Частиною 2 ст. 343 ГК України визначено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом перевірено розрахунки пені та штрафу позивача за допомогою інформаційно-пошукової системи «Законодавство», розрахунки є вірними, заявлені суми пені та штрафу підлягають стягненню.

Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за період 01.11.2019 по 15.12.2019 у розмірі 11 022,40 грн. та втрати від інфляції за листопад 2019 у розмірі 2980,13 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат позивача за допомогою інформаційно-пошукової системи «Законодавство», розрахунки є вірними, заявлені суми пені та штрафу підлягають стягненню.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1). Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За приписами ст. ст. 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Як вбачається із заяви позивача про закриття провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 400 000,00 грн. Позивач не підтримує позовні вимоги в сумі 400 000,00 грн., оскільки вони були задоволені відповідачем після звернення позивача до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Щодо застосування ч. 10 ст. 238 ГПК України суд зазначає, що це є правом, а не обов`язком суду. Розглянувши та дослідивши подані позивачем матеріали, суд не вбачає підстав для застосування положень вказаної норми.

Відповідач заперечень щодо заявлених позовних вимог суду не надав.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76-79, 86, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 233, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РАНКОВА ЗІРКА" (70600, Запорізька область, Пологівський район, м. Пологи, вул. Незалежності, буд. 54, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (30068, Хмельницька область, Славутський район, с. Крупець, вул. Богдана Хмельницького, буд. 43, ) основну заборгованість за договором поставки № від 03.04.2019 у розмірі 2 580 131 (два мільйони п`ятсот вісімдесят тисяч сто тридцять одна) грн. 04 коп., пеню за період 01.11.2019 по 15.12.2019 включно у розмірі 112 918 (сто дванадцять тисяч дев`ятсот вісімнадцять) грн. 39 коп., 3 % річних за період 01.11.2019 по 15.12.2019 включно на суму 11 022 (одинадцять тисяч двадцять дві) грн. 40 коп., штраф на підставі п. 8.2. договору у розмірі 447 019 (чотириста сорок сім тисяч дев`ятнадцять) грн. 66 коп., втрати від інфляції за листопад 2019 на суму 2 980 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят) грн. 13 коп. та судовий збір у розмірі 53 311 (п`ятдесят три тисячі триста одинадцять) грн. 07 коп. Видати наказ.

3. Закрити провадження у справі в частині стягнення 400 000 (чотириста тисяч) грн. 00 коп. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано: 12.08.2020.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.