ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"10" серпня 2020 р. Справа № 911/2212/20

Господарський суд Київської області в особі судді Лопатіна А.В., розглянувши матеріали

позовної заяви Гостомельської селищної ради Київської області, Київська область, м. Ірпінь,

смт. Гостомель

до Комунального підприємства "Гостомель Житлоінвест" Гостомельської селищної ради, Київська область, м. Ірпінь, смт. Гостомель

про стягнення 30303,72 грн., розірвання договору оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку

встановив:

Гостомельська селищна рада Київської області (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Гостомель Житлоінвест" Гостомельської селищної ради (відповідач) про стягнення заборгованості за договором оренди землі від 22.07.2015 р., розірвання договору оренди землі від 22.07.2015 р. та зобов`язання повернути земельну ділянку площею 0,2000 га з кадастровим номером :01:095:0357, яка розташована в селищі Гостомель, вул. Мисливська, 57 до земель запасу селища Гостомель.

Судом встановлено, що вказана позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав:

Згідно з п. 7 частини третьої ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити: відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Проте, позивачем в позовній заяві зазначеної інформації надано не було.

Згідно з частиною першою статті 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів; сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини другої ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною першою статті 3 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється, зокрема за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Розміри ставок судового збору встановлено ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до пп. 1 п. 2 частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із пп. 2 п. 2 частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір за ставкою 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 р. становить 2102,00 грн.

Таким чином, враховуючи, що позивачем заявлено три вимоги у позовній заяві, яка передбачає стягнення заборгованості за договором оренди землі від 22.07.2015 р., розірвання договору оренди землі від 22.07.2015 р. та зобов`язання повернути земельну ділянку, останній мав би сплатити судовий збір у розмірі 6306,00 грн., проте позивачем не додано доказів вчинення відповідних дій.

Згідно з частиною другою статті 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв`язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором.

Порядок засвідчення копій документів передбачений пунктом 5.27 Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55. Згідно з вказаним стандартом відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Разом з тим, не всі додані позивачем до позову документи подані у засвідчених у відповідності до вищевказаних вимог копіях.

Неправильно засвідчені або незасвідчені копії документів є недопустимими доказами фактичних обставин справи та є підставою для скасування судового рішення у справі (постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.07.2018 р. у справі № 904/8549/17).

Згідно з частиною першою ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Судом встановлено, що позивачем, звертаючись до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості не дотримано вимог, встановлених приписами статей 162, 164, 172 ГПК України, а саме: позовна заява не містить відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви; не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі; на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги надано не завірені у відповідності до законодавства копії документів, у зв`язку з чим, останні не є належними доказами у справі, що відповідно до статті 174 цього Кодексу є підставою для залишення вказаної позовної заяви без руху.

Суд роз`яснює Гостомельській селищній раді Київської області, що відповідно до частини третьої статті 174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, проте, згідно з частиною четвертою статті 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Вищевказані недоліки позовної заяви повинні бути усунуті позивачем у строк, що не повинен перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 162, 164, 172, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позовну заяву Гостомельської селищної ради Київської області до Комунального підприємства "Гостомель Житлоінвест" Гостомельської селищної ради про стягнення 30303,72 грн., розірвання договору оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку залишити без руху.

2. Запропонувати позивачу в строк до десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки шляхом надання суду документів, на підтвердження дотримання вимог статей 162, 164, 172 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 2 ст. 235, ч. 2 ст. 254, ст. 255 ГПК України.

Дата підписання 10.08.2020 р.

Суддя А.В. Лопатін