ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2020 р. Справа№ 910/17723/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Добрицької В.С.

учасники справи:

позивач: Вознюк О.В.

відповідач: Атаманюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Філіп Морріс Україна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб`юшн"

на ухвалу Господарського суду м. Києва

від 25.06.2020

у справі № 910/17723/19 (суддя - Картавцева Ю.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Філіп Морріс Україна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб`юшн"

до Антимонопольного комітету України

про визнання частково недійсним рішення

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Філіп Морріс Україна" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз енд Дистриб`юшн" звернулись до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання частково недійсним рішення.

Від позивачів надійшла заява про забезпечення позову. Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.06.2020 у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Філіп Морріс Україна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб`юшн" про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви місцевий господарський суд дійшов до висновку, що відповідно до антиконкурентного законодавства рішення органів Антимонопольного комітету України приймаються з метою припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а згідно з приписом частини одинадцятої статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Не погодившись із винесеною ухвалою суду, Приватне акціонерне товариство "Філіп Морріс Україна" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб`юшн" подали апеляційну скаргу, у якій просили суд поновити строк на апеляційне оскарження. Скасувати ухвалу про відмову у забезпечення позову від 25.06.2020. Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії пунктів 3 та 4 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України №697-р від 10.10.2019 до набрання законної сили судовим рішенням у справі. Розглянути цю справу за участю представників позивачів.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявники стверджують, що в силу ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зупинення нарахування пені через невиконання рішення Антимонопольного комітету України визначається періодом часу, протягом якого фактично здійснювався судовий розгляд чи перегляд, і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися, тому чинність рішення органу Антимонопольного комітету України в зазначені проміжки часу зумовлює обов`язок позивачів сплатити накладений штраф; невиконання цього обов`язку призводить до нарахування пені. Також апелянти посилаються на те, що у висновку експерта за результатами проведення економічної експертизи №2980 від 17.06.2020 установлено недостатню платоспроможність позивачів, яка б дозволяла сплатити накладені рішенням відповідача штрафи у червні-липні 2020 року при збереженні достатніх оборотних активів для покриття витрат операційної діяльності після сплати штрафів.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Філіп Морріс Україна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб`юшн" у справі №910/17723/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Андрієнка В.В., судді Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Філіп Морріс Україна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб`юшн" залишено без руху на підставі ст. ст. 174, 260 ГПК України та надано скаржнику строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.07.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Філіп Морріс Україна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб`юшн" та призначено справу до розгляду на 13.08.2020.

Розпорядженням керівника апарату суду від 11.08.2020 № 09.1-08/2413/20 у зв`язку з перебуванням судді Буравльова С.І., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/17723/19.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2020 у справі №910/17723/19 для розгляду апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Філіп Морріс Україна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб`юшн" визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Пашкіна С.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Філіп Морріс Україна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб`юшн" до провадження у визначеному складі суддів.

13.08.2020 до суду від Антимонопольного комітету України надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просив суд оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін з огляду на її законність та обґрунтованість.

Частиною 1 статті 232 ГПК України визначено, що судовими рішеннями є ухвали, рішення, постанови та судові накази.

Згідно з ч. 1 ст. 281 ГПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.

Позивачі звернулись до місцевого господарського суду із заявою вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії пунктів 3 та 4 резолютивної частини рішення Антимонопольного комітету України від 10.10.2019 у справі №697-р до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом обґрунтовано відмовлено позивачам у задоволенні вищевказаної заяви. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Апелянти стверджують, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову була викликана тим, що в силу ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зупинення нарахування пені через невиконання рішення Антимонопольного комітету України визначається періодом часу, протягом якого фактично здійснювався судовий розгляд чи перегляд, і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися, тому чинність рішення органу Антимонопольного комітету України в зазначені проміжки часу зумовлює обов`язок позивачів сплатити накладений штраф; невиконання цього обов`язку призводить до нарахування пені. При цьому, заявники указують, що у поданому висновку експерта за результатами проведення економічної експертизи №2980 від 17.06.2020 установлено недостатню платоспроможність позивачів, яка б дозволяла сплатити накладені рішенням відповідача штрафи у червні-липні 2020 року при збереженні достатніх оборотних активів для покриття витрат операційної діяльності після сплати штрафів.

При цьому особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як установлено у ч. 1 ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, у тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України не зупиняє його виконання, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, спірне рішення Антимонопольного комітету України прийняте у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції в порядку ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

При цьому згідно з ч. 4 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого: згідно з частиною першою статті 48 цього Закону, частиною першою статті 30 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"; за результатами перевірки відповідно до частини п`ятої статті 57 цього Закону; за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

З огляду на те, що відповідачем було прийнято спірне рішення про визнання дій зокрема позивачів порушенням, передбаченим пунктом 5 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються обмеження доступу інших суб`єктів господарювання (покупців) на ринок первинного продажу виробниками сигарет, у зв`язку з чим на підставі ч. 1 ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" накладено відповідні штрафи, то за відсутності визначення іншого, оскарження такого рішення до суду передбачає автоматичне зупинення його виконання (зокрема в частині сплати штрафу) на час розгляду справи.

Разом з тим, незалежно від положень частини четвертої цієї статті, у разі наявності достатніх підстав, господарський суд може зупинити дію рішення органу Антимонопольного комітету України (ч. 5 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Так, частина п`ята статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" є спеціальною нормою, яка застосовується до правових відносин, що регулюються цим Законом, і згідно з якою дія рішення органу Антимонопольного комітету України може бути зупинена господарським судом лише за наявності достатніх підстав.

Право суду зупинити дію оскаржуваного рішення органу Антимонопольного комітету України за заявою, поданою суду відповідно до частини п`ятої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", не може розглядатися як підстава для забезпечення позову.

Відповідно до антиконкурентного законодавства рішення органів Антимонопольного комітету України приймаються з метою припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а згідно з приписом частини одинадцятої статті 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №916/492/19.

На підставі вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність достатніх правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 269 ГПК України обов`язком суду апеляційної інстанції є перевірка законності та обґрунтованості прийнятого місцевим судом рішення у справі.

Відповідно до ст. 286 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про відсутність достатніх правових підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 25.06.2020 про відмову у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Філіп Морріс Україна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб`юшн" про забезпечення позову.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними доводи Приватного акціонерного товариства "Філіп Морріс Україна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб`юшн", наведені в апеляційній скарзі стосовного порушення Господарським судом м. Києва норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Філіп Морріс Україна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіп Морріс Сейлз Енд Дистриб`юшн" на ухвалу Господарського суду міста м. Києва від 25.06.2020 у справі №910/17723/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста м. Києва від 25.06.2020 у справі №910/17723/19 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції у справі № 910/17723/19 набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено на підписано 14.08.2020.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді С.А. Пашкіна

О.О. Євсіков