ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07 серпня 2020 року Справа № 903/407/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О. Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Свобода- Світенко Оксани Андріївни

до відповідача Фізичної особи-підприємця Перегудова Віталія Ігоровича

про стягнення 32552грн. 66коп.

без виклику сторін

встановив: позивач - ФОП Свобода-Світенко О.А. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача - ФОП Перегудова В.І. 32552,66грн., в тому числі 25950грн. основного боргу, 1218,57грн. пені, 5190грн. штрафу та 194,09грн. - 3% річних. Також просить стягнути 2102грн. витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати отриманого товару згідно умов укладеного між сторонами договору поставки №22 від 03.12.2019 та видаткової накладної №PPY00000418/20 від 29.01.2020.

Ухвалою суду від 10.06.2020 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу встановлено строк до 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позов в порядку ст.ст. 165, 178 ГПК України. Також, відповідачу встановлено строк в 5 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі, для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч.4 ст.176 ГПК України. Роз`яснено відповідачу, що в разі ненадання у встановлений судом строк без поважних причин відзиву, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами.

15.07.2020р. представник позивача надіслав на адресу суду заяву (вх.№01-57/4301/20), в якій зазначив, що у позовній заяві позивачем зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести у наведеній справі, зокрема, в розмірі 10000.00грн.

Між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ЛЮРЦ» укладено договір про надання правової допомоги № 20/8-15 від 22 травня 2020 року (надалі - Договір).

Також сторонами договору укладено додаткова угода від 22 травня 2020 року до договору у якій визначено умови про розмір та строки сплати гонорару адвокату.

На виконання умов договору про надання правової допомоги № 20/8-15 від 22 травня 2020р. та додаткової угоди від 22 травня 2020 року, між Фізичною особою-підприємцсм Свобода-Світснко Оксаною Андріївною та Адвокатським об`єднанням «ЛЮРЦ» для підтвердження обсягу наданої правової допомоги та фактичної вартості таких послуг, складено відповідний документ - Акт приймання-передачі наданих послуг від 07 липня 2020 року (із зазначення детального опису робіт (наданих послуг), викопаних адвокатом, витраченого часу та вартості).

Остаточна сума судових витрат на правову допомогу, понесених позивачем у справі № 903/407/20 становить 8408грн. Детальний опис наданих послу наведено в Акті приймання-передачі наданих послу від 07 липня 2020 року із зазначенням найменування послуги, витраченого часу та вартості послуг.

У вказаній заяві представник позивача просить суд долучити до матеріалів справи документи, що підтверджують витрати позивача на професійну правничу допомогу та вирішити питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу при ухваленні рішення по суті позовних вимог у справі № 903/407/20 у розмірі 8408,00грн.

Згідно ч.5 ст.252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Вказана ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 16.07.2020р., про що зазначено у витязі з сайту «Укрпошта» та повідомленні про вручення поштового відправлення. Відповідач відзиву на позов та заяви з запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження суду не подав.

Згідно ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для подання сторонами доказів.

Відповідно до ч.4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідач не подав відзиву на позовну заяву та інших письмових заяв чи клопотань, суд дійшов висновку про проведення розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх в сукупності, господарський суд встановив наступне.

03 грудня 2019 року між позивачем- ФОП Свобода-Світенко Оксаною Андріївною (Постачальник) та відповідачем- ФОП Перегудовим Віталієм Ігоровичем (Покупець) укладено договір поставки №22 (а.с. 6-9).

Згідно п. 1.1. договору постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що предметом договору є поставка запасних частин до транспортних засобів (Товар) згідно за погодженою кількістю, асортиментом та ціною, згідно виставленого рахунку-фактури постачальника.

Згідно п. 1.3 договору, товар передається покупцю партіями на підставі замовлень на кожну партію (далі - замовлення). Замовлення передається засобами факсимільного зв`язку або електронною поштою. У замовленні Покупця зазначається найменування товару, кількість за кожним видом товару.

Пунктом 1.4. договору сторони передбачили, що тара (упаковка) входить в вартість товару. Підтвердженням факту узгодження сторонами найменувань, асортименту, кількості, ціни товару є прийняття Покупцем товару по видатковій накладній, виданій постачальником, яка після її підписання сторонами має юридичну силу специфікації, в розумінні ст.266 Господарського Кодексу України. товар, прийнятий покупцем по видатковій накладній або узгоджений сторонами в рахунку-фактурі, переданому по факсу чи електронній пошті, не підлягає поверненню по ініціативі покупця, крім випадків його невідповідності якості, або якщо кількість переданого товару перевищує кількість, заявлену покупцем.

Відповідно до п. 2.1 договору товар передається Постачальником Покупцю за асортиментом, ціною та якістю відповідно до замовлення останнього

Згідно п.2.2. договору передбачено, що кількість фактично переданого товару вказується у видатковій накладній, що видається |на кожну партію товару.

Пунктом 4.3. договору, передача товару оформляється видатковою накладною, в якій зазначається найменування, його кількість, ціна та загальна вартість.

Відповідно до п.5,9. договору моментом отримання товару вважається момент підписання представником покупця видаткової накладної на проданий товар, чи здача товару перевізникові, або організації зв'язку для доставки покупцеві (кур`єрським фірмам) у порядку п. 2 ст. 664 Цивільним кодексом України.

Згідно п.п. 3.3.1. Покупець зобов`язаний прийняти товар та своєчасно його оплатити.

Пунктом 5.5. договору сторони передбачили, що оплата товару здійснюється покупцем на основі даного договору і видаткових накладних до нього шляхом безготівкового перерахунку коштів на рахунок постачальника чи шляхом внесення готівки в касу постачальника.. Покупець здійснює оплату протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання товару.

На виконання умов договору №22 від 03.12.2019р. позивач передав відповідачу товарно- матеріальні цінності на загальну суму 25950грн., що підтверджується підписаною та пропечатаною видатковою накладною № РРУ00000418/20 від 29 січня 2020 року.

Згідно вказаної видаткової накладної № РРУ00000418/20 від 29 січня 2020р. сторони дійшли згоди внести зміни до строків оплати за поставлений товар, шляхом відтермінування такої до 26 лютого 2020 року.

Тобто, строк оплати за товар згідно умов Договору поставки №22 від 03 грудня 2019 року по видатковій накладній № РРУ00000418/20 від 29 січня 2020 року сплив 26 лютого 2020 року.

В порушення умов зазначеного договору відповідачем не здійснено розрахунків за переданий товар, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 25950грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1, 7 ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що на день розгляду спору заборгованість відповідача перед позивачем за переданий та неоплачений товар становить 25950грн., не погашена, не оспорена, підтверджена матеріалами справи та підлягає до стягнення.

Крім цього, згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст.ст.230-232 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 нього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.1. укладеного між сторонами договору поставки №22 від 03.12.2019р. визначено, що у випадку порушення строків оплати товару, встановлених умовами цього договору, Покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочення до моменту закінчення такого прострочення, а у випадку, коли прострочення триває - до моменту звернення постачальника до суду.

Відповідно до п. 6.3. договору, у випадку прострочення оплати поставленого товару понад 30 календарних днів покупець окрім пені сплачує постачальнику штраф у розмірі 20 % від вартості неоплаченого товару.

За таких обставин, нарахована позивачем пеня в розмірі 1218грн. 57коп. за період з 27.02.2020р. по 27.05.2020р. та штраф у розмірі 20% вартості перевезення за порушення строків оплати поставленого товару, що становить 5190грн. є підставними та підлягають до стягнення.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, відповідачу нараховано 194грн. 09коп. -3% річних за період з 27.02.2020р. по 27.05.2020р., які є підставними та підлягають до стягнення.

Крім того, в заяві від 15.07.2020р., поданій представником позивача, останній просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 8408грн.

Відповідно до п.1 ч.3. ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1-3 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність," порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір витрат на правову допомогу в розмірі 8408грн. підтверджений поданими позивачем: копією договору про надання правової допомоги №20/8-15 від 22 травня 2020р.; копією додаткової угоди від 22 травня 2020р. укладеними між Фізичною особою-підприємцем Свобода-Світснко Оксаною Андріївною та Адвокатським об`єднанням «ЛЮРЦ»; копією Акта приймання-передачі наданих послуг 07 липня 2020 року з описом робіт (наданих послуг) з зазначенням витраченого часу та вартості.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Дослідивши подані позивачем докази про надання правової допомоги, враховуючи відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу є обгрунтованим у розмірі 8408грн.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8408грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 126, 129, 233, 236- 238, 252 ГПК України, господарський суд,-

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Перегудова Віталія Ігоровича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Свобода- Світенко Оксани Андріївни ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) 32552,66грн., (з яких: 25950грн. основного боргу, 1218,57грн. пені, 5190грн. штрафу та 194,09грн. - 3% річних), а також 2102грн. витрат по сплаті судового збору та 8408грн. витрат на професійну правову допомогу.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно- західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 07.08.2020р.

Суддя О. Г. Слободян