РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.08.2020Справа № 911/161/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Управління з питань економічного розвитку, комунального господарства та самоврядного контролю Новокодацької районної у місті Дніпрі ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екологія Україна" про відшкодування збитків 58 750,00 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року позивач звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до відповідача про відшкодування 58 750,00 грн. збитків завданих шляхом незбереження майна, яке було передане відповідачу на відповідальне зберігання за договором зберігання №04/04-08 від 04.04.2008 року на підставі ст. ст. 104, 105, 525, 610, 611, 614, 623, 626, 629, 936, 949, 951, 953 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.01.2020 року справу передано за підсудністю до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано. Відповідач відзив на позов не надав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.04.2008 року між Відділом комунального господарства Ленінської районної у місті ради, правонаступником якого є позивач (далі - поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екологія Україна" (далі - зберігач) було укладено договір зберігання № 04/04-08 (далі - договір), за умовами якого (п. 1.1. договору) поклажодавець передає, а зберігач приймає на зберігання майно на безоплатній основі згідно акту прийому - передачі який є невід`ємною частиною цього договору, а саме: сміттєвоз КО 431 Зіл -130, державний номер НОМЕР_1 , балансова вартість становить 58750, 00 грн.

Відповідно до п. 2.1.4. договору зберігач зобов`язаний повернути майно поклажодавцеві за першою вимогою останнього.

Згідно п. 3.2. договору поклажодавець має право у будь-який час вимагати у зберігача повернення майна, яке знаходиться на зберіганні (всього або його частини).

Пунктом 5.2. договору визначено, що зберігач несе відповідальність за збереження і цілісність майна, з моменту передання майна на зберігання і до моменту його повернення поклажодавцеві. У випадку втрати (нестачі) або пошкодження майна, яке передане на зберігання, або його частини, зберігач повинен відшкодувати поклажодавцеві всі пов`язані з цим збитки.

Згідно п. 7.2. договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до моменту повернення майна поклажодавцеві у повному обсязі.

Як вбачається з акту приймання-передачі від 04.04.2008 року, копія якого міститься в матеріалах справи, позивачем передано, а відповідачем отримано на зберігання сміттєвоз на шасі ЗІЛ-130 КО - 431, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі, майно), балансовою вартістю 58 750,00 грн.

Відповідно до акту комісійного огляду майна від 28.01.2016 року, який підписаний уповноваженими представниками позивача та відповідача та міститься в матеріалах справи, сміттєвоз на шасі ЗІЛ-130 КО - 431, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться на території відповідача за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізьке шоссе, 32 та перебуває у неробочому стані.

08.02.2018 року позивач направив на юридичну адресу відповідача лист з проханням повернути передане на зберігання майно, а саме: сміттєвоз на шасі ЗІЛ-130 КО - 431, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказаний лист повернуто позивачу за закінченням терміну зберігання, що підтверджується поштовим конвертом та зворотнім повідомленням ПАТ «Укрпошта» про причини невручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Доказів повернення майна поклажодавцеві (позивачеві) відповідачем суду не надано.

Частиною 1 ст. 936 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Приписами ч. 1 ст. 951 ЦК України встановлено, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

В силу ч. 2. ст. 951 ЦК України якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У відповідності до ч. І ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, як вбачається з наявних в матеріалах справи та наведених вище доказів, відповідач на умовах договору прийняв на зберігання майно вартістю 58 750 грн. та в порушення умов п.2.1.4. договору не повернув це майно позивачу (поклажодавцеві) за його першою вимогою, згідно акту комісійного огляду майна від 28.01.2016 року, який підписаний уповноваженими представниками позивача та відповідача сміттєвоз реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться на території відповідача за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Криворізьке шоссе, 32 та перебуває у неробочому стані, в позовній заяві позивач у відповідності до вимог ст. 951 ЦК України відмовляється від цієї речі і вимагає від зберігача (відповідача) відшкодування її балансової вартості 58 750,00 грн.

Доказів відшкодування позивачу 58 750,00 грн. балансової вартості речі переданої на зберігання відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги про відшкодування 58 750,00 грн. вартості речі переданої на зберігання у відповідності до вимог ч. 2 ст. 951 ЦК України є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екологія Україна" (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 2; код 32576064) на користь Управління з питань економічного розвитку, комунального господарства та самоврядного контролю Новокодацької районної у місті Дніпрі ради (49064, м. Дніпро, вул. Сергія Нігояна, 77; код 37540823) 58 750 (п`ятдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. збитків та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 12.08.2020р.

Суддя С.О. Чебикіна