ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" серпня 2020 р. Cправа № 902/451/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши заяву представника першого та другого відповідачів б/н від 09.07.2020 року про відвід судді Господарського суду Вінницької області Міліціанова Р.В. від розгляду справи №902/451/20

за позовом: Акціонерного товариства "ОТП Банк", вул. Жилянська, 43, м. Київ, 01601, код - 21685166

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемешівка Агро Плюс", вул. Академічна, 16, м. Вінниця, 21008, код - 39978332

до: Фермерського господарства "Лемешівка-Агро", вул. Академічна, 16, с. Агрономічне, Вінницький район, Вінницька область, 23227, 28309199

до: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1

до: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , код - НОМЕР_2

про стягнення 3 345 717,25 грн

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області (судя Міліціанов Р.В.) перебуває справа за позовом Акціонерного товариства "ОТП Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемешівка Агро Плюс" до Фермерського господарства "Лемешівка-Агро" до ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3 345 717,25 грн заборгованості, з яких 2 933 459,53 грн заборгованості по тілу кредиту, 205 907,36 грн заборгованості по відсоткам, 206 350,36 грн пені за Договором про надання банківських послуг № CR 18-44228-1 від 11.12.2018 року.

Так, ухвалою суду від 25.05.2020 року справу № 902/451/20 прийнято до провадження суддею Міліціановим Р.В.; відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 17.06.2020 року об 11:00 год.

У судовому засіданні 17.06.2020 року судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/451/20 на 02.07.2020 року об 11:00 год., яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 23.06.2020 року повідомлено сторін про дату наступного судового засідання.

02.07.2020 року на адресу суду від третього відповідача ( ОСОБА_1 .) надійшло клопотання (б/н від 01.07.2020 року), в якому останній просить суд в зв`язку з введеними карантинними заходами відкласти розгляд справи на іншу дату.

02.07.2020 року на електронну адресу суду від представника першого відповідача (ТОВ "Лемешівка Агро Плюс") надійшло клопотання б/н від 02.07.2020 року, в якому останній просить суд у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засідання визнати причини неявки поважними та відкласти розгляд справи на іншу дату.

У судовому засіданні 02.07.2020 року судом розглянуто клопотання учасників процесу, закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 03.07.2020 року повідомлено учасників, що розгляд справи по суті відбудеться 06.08.2020 року об 11:30 год. в приміщенні Господарського суду Вінницької області; судом встановлено відповідачам строк на подачу відзиву, процесуальних заяв по суті спору та наявних доказів до 01.08.2020 року; запропоновано позивачу надати додаткове правове обґрунтування відносно нарахування процентів та пені з 12.03.2020 року по 24.03.2020 року.

10.07.2020 року на електронну адресу суду надійшла заява представника першого та другого відповідачів (ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" та ФГ "Лемешівка-Агро") адвоката Аваєвої Н.В. б/н від 09.07.2020 року про відвід судді Міліціанова Р.В.

Ухвалою суду від 03.08.2020 року (суддя Міліціанов Р.В.) визнано необґрунтованою заяву представника першого та другого відповідачів (ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" та ФГ "Лемешівка-Агро") адвоката Аваєвої Н.В. б/н від 09.07.2020 року (вх. №01-47/13/2020 від 10.07.2020) про відвід судді Міліціанова Р.В. у справі № 902/451/20. Матеріали справи № 902/451/20 передано до канцелярії Господарського суду Вінницької області з метою визначення судді у порядку, передбаченому ст. 32 ГПК України.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2020 року, зазначену вище заяву передано для розгляду судді Тісецькому С.С.

За приписами ч.ч. 7, 8 ст. 39 ГПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши заяву представника першого та другого відповідачів (ТОВ "Лемешівка Агро Плюс" та ФГ "Лемешівка-Агро") про відвід судді Міліціанова Р.В. від розгляду справи № 902/451/20, встановив наступне.

Як вбачається зі змісту заяви, остання окрім іншого, мотивована тим, що клопотання представника відповідачів від 02.07.2020 року про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із зайнятістю у іншому судовому засіданні - відхилено судом без належного обґрунтування, не враховано обставин не вручення відповідачам ухвали про відкриття провадження у справі.

На переконання заявника, суд втрутився у діяльність адвоката, чим перешкодив здійсненню адвокатської діяльності.

Такими діями, судом порушено суддівську етику, вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, принципи рівності та змагальності сторін, звужено права відповідачів на захист.

На думку представника відповідачів, суд знівелював стадію підготовчого провадження, порушив права відповідачів, що не може гарантувати об`єктивного та справедливого рішення, ставить під сумнів неупередженість судді при здійсненні судочинства.

Так, зважаючи на наведені у заяві обставини, з метою уникнення сумніві з боку сторони по справі щодо неупередженості та об`єктивності судді Міліціанова Р.В. при розгляді даної справи, представник першого та другого відповідачів просить задоволити заяву про відвід судді Міліціанова Р.В. від розгляду справи № 902/451/20.

Так, за приписами ст. 35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч.ч. 1, 11 ст. 39 ГПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2016 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді (п. 2.5).

люцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді (п. 2.5).За змістом рішення у справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на свою усталену практику зазначив, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.У пункті 52 вищевказаного рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення від 24.05.1989 р. у справі №11/1987/134/188 "Hauschildt v. Denmark", пункт 48).

Слід зазначити, що відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участь у конкретній справі. Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть викликати сумнів у необ`єктивності судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Рішення у справі Газета Україна-Центр проти України, № 16695/04 від 15.07.2010 року).

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Згідно п. 1.2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", яка на даний час є чинною, сторони, треті особи або прокурор можуть заявити відвід лише тим суддям, які беруть участь у розгляді конкретної справи, а не всім взагалі суддям того чи іншого господарського суду; заявлення відводу голові господарського суду чи його заступнику можливе лише у разі прийняття ними справи до свого провадження. Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Суддя, відправляючи правосуддя, самостійно, на власний розсуд визначає, які саме процесуальні дії слід учинити виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, в тому рахунку і вирішує заявлені сторонами клопотання та заяви.

При визначенні обґрунтованості викладених у заяві підстав для відводу, суд виходить з того, що вони засновані на незгоді з постановленими судом процесуальними рішеннями стосовно направлення ухвали про відкриття провадження у справі, відхилення клопотань представника відповідачів про відкладення судового засідання, постановлення ухвали про закінчення підготовчого провадження та призначені справи до розгляду по суті.

Однак, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 35 ГПК України).

Мотиви прийнятих судом процесуальних рішень викладені у відповідних ухвалах та безпосередньо у судових засіданнях, що відповідає вимогам ч. ч. 4. 5 ст. 233, ч. 2 ст.235 ГПК України.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, доводи заявника відносно необґрунтованого та невмотивованого відхилення клопотання про відкладення судового засідання не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи, оскільки судом при вирішенні питання щодо відкладення розгляду справи було враховано обставини обізнаності відповідачів стосовно факту звернення до суду внаслідок отримання позовних заяв з додатками, відомості про що було надано представником позивача.

Ухвалу суду про відкриття провадження у справі з дотриманням вимог ГПК України направлено за місцезнаходженням відповідачів (за адресами, які вказані у позовній заяві та які згідно відомостей з ЄДР є зареєстрованим місцезнаходженням юридичних осіб). При цьому, суд не може впливати на обставини стосовно не отримання відповідної ухвали за місцезнаходженням учасника процесу.

Також, суд наголошує, що в силу положень ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 910/15442/17.

Поряд з цим, у судовому засіданні 02.07.2020 року судом частково задоволено клопотання представника відповідачів, керуючись ст. ст. 2, 7, 13, 42, 167, 198 ГПК України та надано відповідне доручення щодо здійснення повторного направлення ухвали про відкриття провадження у справі, на підставі ст. 114 ГПК України продовжено строки для подачі відзиву та доказів, що відображено у резолютивній частині ухвали від 03.07.2020 року.

Судом враховано чинні на момент складення ухвали норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)" (реєстр. №3275) від 30.03.2020 року, який набрав чинності 02.04.2020 року, якими продовжено строки на вчинення процесуальних дій на період вжитих Кабінетом Міністрів України карантинних заходів.

Отже, судом враховано можливість реалізації відповідачами та їх представником процесуальних прав на усіх стадіях судового процесу.

Таким чином, викладені у заяві про відвід обставини засновані на помилковому розумінні строків вчинення процесуальних у період карантинних заходів.

Водночас, судом враховано розуміння процесуальних строків у сенсі практики Європейського суду з прав людини у справі "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993, справі "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999) та обов`язок швидкого здійснення правосуддя саме державними судовими органами. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що формулювання в ухвалі суду від 03.07.2020 року про те, що представник відповідачів не був позбавлений можливості прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Господарським судом Черкаської області не може вважатись втручанням суду у діяльність адвоката, на що посилається представник відповідачів у свої заяві, а є лише зазначенням альтернативних можливих варіантів участі представника в судовому засіданні та жодним чином не обмежує чи зобов`язує представника у його виборі форми участі в тому чи іншому судовому засіданні.

Відтак, суд дійшов висновку, що наведені в заяві представника першого та другого відповідачів обставини не свідчать про необ`єктивність та упередженість судді та не можуть бути підставою для відводу судді від розгляду даної справи, в зв`язку з чим заява про відвід задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 35, 36, 39, 232, 233, 234, 235, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Прийняти до провадження справу № 902/451/20 в частині розгляду заяви представника першого та другого відповідачів б/н від 09.07.2020 року про відвід судді Господарського суду Вінницької області Міліціанова Р.В. від розгляду справи №902/451/20.

2. Відмовити в задоволенні заяви представника першого та другого відповідачів б/н від 09.07.2020 року про відвід судді Господарського суду Вінницької області Міліціанова Р.В. від розгляду справи № 902/451/20.

3. Ухвалу надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення; а також засобами електронного зв`язку за електронними адресами: , , .

Згідно ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала підписана суддею - 05.08.2020 року.

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Жилянська, 43, м. Київ, 01601)

3 - відповідачу 1 (АДРЕСА_1)

4 - відповідачу 2 (вул. Академічна, 16, с. Агрономічне, Вінницький район, Вінницька область, 23227)

5 - відповідачу 3 (АДРЕСА_1)

6 - відповідачу 4 (АДРЕСА_3

7 - представнику відповідачів 1, 2 адвокату Аваєвій Н.В. (за адресою вказаною у прохальній частині заяви: вул. Довнар - Запольського, 4, оф. 63, м. Київ, 04116)