ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2020 р. м.Київ Справа№ 910/18112/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Куксова В.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Майданевич Г.А.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 04.08.2020 року у справі №910/18112/19 (в матеріалах справи).

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали апеляційної скарги акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2020, повний текст якого підписано 27.04.2019

у справі №910/18112/19 (суддя Котков О.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу"

до акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання договору укладеним.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі-відповідач) про зобов`язання відповідача укласти договір та визнати укладеним договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, в редакції викладеній в п.2 прохальної частини позовної заяви.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм діючого законодавства та Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" відмовляється укладати з позивачем договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, чим порушує його права та інтереси.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.03.2020 у справі №910/18112/19 позов задоволено частково.

Визнано укладеним договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ між Товариством з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в наступній редакції:

Типовий договір про

реструктуризацію заборгованості за

спожитий природний газ затверджений

Постановою КМ України від

29.03.2017р. № 222

ДОГОВІР

про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ

м.Київ "__" _________ 2019 року

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" в особі _________________________________________________________що діє на

підставі _______________----------------------------------------------- (далі - кредитор), з однієї сторони,

та Товариство з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" в особі директора Тарасенко Володимира Григоровича, що діє на підставі Статуту, (далі - боржник), з іншої сторони, (далі - сторони), уклали договір про таке.

Предмет договору

1. У порядку та на умовах, визначених договором, кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію кредиторської заборгованості за спожитий природний газ, використаний боржником для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з опалення та постачання гарячої води, що виникла у боржника перед кредитором станом на 1 липня 2016 р. та не погашена до 31 грудня 2016 р. згідно з договором постачання природного газу від 15.12.2015р. № 2267/16-БО-32 (далі - заборгованість), шляхом розстрочення на 12 календарних місяців без відстрочення її погашення.

2. До складу заборгованості, реструктуризація якої здійснюється згідно з договором, не включаються суми неустойки (штрафів, пені), процентів річних, інфляційних нарахувань в обсязі 0 (нуль) гривень 00 копійок, нарахованих на заборгованість, в тому числі підтверджені судовим рішенням.

Умови та порядок реструктуризації заборгованості

3. Сума заборгованості, що підлягає реструктуризації відповідно до пунктів 1 і 2 договору, становить 1 093 933 (один мільйон дев`яносто три тисячі дев`ятсот тридцять три) гривні 07 копійок, що підтверджується актом звіряння взаєморозрахунків, який в обов`язковому порядку додається до договору та є його невід`ємною частиною.

4. Боржник зобов`язується виплатити у повному обсязі заборгованість, зазначену в пункті З договору, шляхом перерахування щомісяця коштів з поточного рахунка боржника на поточний рахунок кредитора рівними частинами починаючи з першого числа місяця, в якому укладено договір, відповідно до графіка погашення заборгованості згідно з додатком, який є його невід`ємною частиною, не пізніше останнього числа відповідного місяця.

5.Зобов`язання боржника із сплати чергового платежу вважаються виконаними за умови надходження на рахунок кредитора коштів у строк та сумі, що встановлені графіком погашення заборгованості на відповідний місяць.

6. У разі коли у боржника існує прострочена сума оплати щомісячних платежів за попередні місяці, кредитор зараховує кошти, що надійшли від боржника, як погашення заборгованості за простроченими платежами незалежно від зазначеного в платіжному дорученні, призначення платежу.

7. Боржник має право на дострокове погашення заборгованості.

8. Боржник здійснює перерахування коштів на поточний рахунок кредитора № НОМЕР_1 , відкритий в АБ "Укргазбанк", м. Київ, код банку 320478, код кредитора згідно з .

У разі зміни будь-яких реквізитів відповідна сторона зобов`язана повідомити про це іншій стороні не пізніше трьох календарних днів з дати виникнення змін.

У разі зміни платіжних реквізитів кредитора боржник повинен здійснювати перерахування коштів відповідно до зобов`язань, передбачених договором, з урахуванням нових реквізитів.

Сторони погоджуються, що під час перерахування коштів боржником посилання на номер договору в призначенні платежу є обов`язковим.

9. Реструктуризація заборгованості боржника станом на " 09" вересня 2019р. забезпечується банківською гарантією згідно абзацу другому частини 4 статті 5 Закону України від 03.11.2016р. № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

10. Банк, що надає банківську гарантію, гарантує виконання боржником зобов`язань за договором на суму заборгованості, що підлягає реструктуризації та існує станом на " 10" жовтня 2019р. в розмірі 656360,03 (шістсот п`ятдесят шість тисяч триста шістдесят) гривень 03 коп. Строк дії банківської гарантії - 13 місяців.

11. Відповідальність гаранта перед кредитором обмежується сумою заборгованості (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої здійснюється за рахунок видатків державного бюджету), яка становила станом на 31.12.2016р. 1 093 933,07 (один мільйон дев`яносто три тисячі дев`ятсот тридцять три) гривні 07 копійок та існує станом на " 10" жовтня 2019р. в розмірі 656360,03 (шістсот п`ятдесят шість тисяч триста шістдесят) гривень 03 коп.

Відповідальність сторін

12. За повне або часткове нездійснення платежів згідно з графіком погашення заборгованості у розмірі, що дорівнює сумі тримісячних платежів, кредитор має право достроково розірвати договір в односторонньому порядку, здійснювати заходи щодо дострокового стягнення непогашеної суми заборгованості згідно з договором, нараховувати на непогашену суму заборгованості неустойку (штраф, пеню), проценти річних, інфляційні нарахування.

12.1. Розірвання договору реструктуризації здійснюється шляхом направлення письмового повідомлення боржнику цінним листом з описом вкладення засобами поштового зв`язку на адресу боржника, зазначену в даному договорі.

12.2. Датою розірвання вказаного договору вважається дата отримання боржником письмового повідомлення про його розірвання в порядку, визначеному підпунктом 12.1 пункту 12 цього Договору.

У разі розірвання договору з причин, визначених цим пунктом, або дострокового погашення заборгованості кредитор повинен письмово повідомити про це Мінрегіону протягом п`яти робочих днів з дати розірвання або припинення дії договору.

Форс-мажорні обставини

13. Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків згідно з договором внаслідок настання форс-мажорних обставин, які виникли після укладення договору.

14. Сторона, щодо якої настали форс-мажорні обставини, зобов`язана негайно повідомити про це іншій стороні та протягом 14 календарних днів з дати їх виникнення подати підтвердні документи відповідно до законодавства.

Вирішення спорів

15. Усі спори, пов`язані з договором, вирішуються шляхом проведення переговорів між сторонами.

16. Якщо спір неможливо вирішити шляхом проведення переговорів, він вирішується у судовому порядку згідно із законодавством.

Інші умови

17. Договір укладається в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному примірнику для кожної із сторін та один примірник для гаранта.

18. Будь-які зміни до договору вносяться шляхом укладення додаткової угоди до нього у письмовій формі. Усі додаткові угоди до договору є його невід`ємними частинами.

19. Сторони підтверджують, що договір підписано ними з усвідомленням його предмета та умов, а також уповноваженими на його підписання представниками сторін.

20. Кредитор має статус платника податку на прибуток на загальних підставах, передбачених Податковим кодексом України, а також є платником податку на додану вартість.

Боржник має статус платника податку на прибуток на загальних підставах, передбачених Податковим кодексом України, а також є платником податку на додану вартість.

Строк дії договору

21. Договір набирає чинності з моменту підписання і діє 12 місяців.

22. У разі дострокового погашення заборгованості договір вважається виконаним.

Місцезнаходження та банківські реквізити сторін

Кредитор

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" вул. Б. Хмельницького, 6 м. Київ, 01601, Україна,

Поточний рахунок НОМЕР_4 в АБ "Укргазбанк" м. Київ, код банку 320478

ІПН 58

телефон , Факс

_____________________ __________________________

(підпис уповноваженої особи) (ініціали та прізвище)

М.П.

Боржник ТОВ "Котельні лікарняного комплексу"

Адреса - 61018, м. Харків,

вул. Балакірєва,3

Код

Рахунок № НОМЕР_2 в Філії Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк" м. Харків, код банку 351823.

Рахунок № НОМЕР_3 в АТ "АЛЬФА-БАНК" у м. Київ, код банку 300346.

Тел.057-754-67-31; факс 057-754-37-06

ІПН 99

Директор ________________ Тарасенко В.Г.

М.П.

Додаток до договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ за договором постачання природного газу від 15.12.2015р. № 2267/16-БО-32.

ГРАФІК погашення заборгованості за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з опалення та постачання гарячої води, що виникла станом на 1 липня 2016 р. та не погашена до 31 грудня 2016 року.

Загальна сума заборгованості, що підлягає реструктуризації відповідно до договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ за договором постачання природного газу від 15.12.2015р. № 2267/16-БО-32 , становить 1 093 933 (один мільйон дев`яносто три тисячі дев`ятсот тридцять три) гривні 07 копійок.

Згідно графіка з вересня 2017р. по вересень 2019р. сума 437 573,04 грн. була сплачена Боржником.

Залишилось до сплати 656 360,03 грн., які Боржник повинен сплатити рівними частинами по 54696,67 грн. кожного місяця з початку дії договору на протязі 12 місяців.

Боржник ТОВ "Котельні лікарняного комплексу"

Директор _______________ Тарасенко В.Г.

М.П.

Кредитор ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ"

_________________________ _________________

(підпис уповноваженої особи) (ініціали та прізвище) М.П.".

Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" судовий збір - 1921,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Приймаючи вказане судове рішення суд першої інстанції вказав на наявність підстав для укладання договору в порядку Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і володіння за спожиті енергоносії», оскільки позивачем вчинено всіх необхідні дії для його укладання та він відповідає Типовому договору про реструктуризацію заборгованості за природний газ.

Не погодившись з вказаним рішення суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2020 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим, прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушення норм процесуального права.

Скаржник стверджує, що висновок суду першої інстанції про те, що запропонований у проекті договору про реструктуризацію заборгованості період розстрочення 12 місяців не суперечить вимогам Закону України «Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі - Закон №1730), оскільки в ч.2 ст. 5 цього Закону передбачено можливість дострокового погашення заборгованості боржника, є помилковим. Частина 2 статті 5 Закону №1730 містить імперативну вимогу про здійснення реструктуризації заборгованості шляхом розстрочення на 60 календарних місяців. Названа норма не передбачає права сторін вносити зміни до умов договору про реструктуризацію в частині строку розстрочення, але при цьому надає право боржнику здійснити дострокове погашення боргу.

Також скаржник стверджує, що у проекті договору про реструктуризацію заборгованості ані сторонами, ані судом першої інстанції не врегульовано таку істотну умову договору, як його ціна, оскільки в пункті 3 проекту договору вказано, що реструктуризації підлягає заборгованість у сумі 1 093 933,07 грн, проте умови п.3 останнього суперечать сумі, що підлягає реструктуризації.

Крім того скаржник посилається на те, що судом першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не зазначено на якій правовій підставі було встановлено, що з вересня 2017 року по вересень 2019 рік позивач сплатив 437 573,03 грн саме на виконання договору реструктуризації, коли останній не був укладений між сторонами, а затверджений судом договір набирає чинності у відповідності до ч.2 ст.187 ГК України з дня набрання чинності рішення суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Також, відповідач вказує на те, що суд першої інстанції в порушення ст.86 ГПК України не надав оцінки доданій банківській гарантії виконання зобов`язань у розмірі 656 360,03 грн до договору, визнаного укладеним оскаржуваним судовим рішення, щодо відповідності її вимогам ст.ст.563, ст.568 ЦК України та вимогам Закону №1730.

До того ж, відповідач стверджує, що він не відмовляв в укладанні договору реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ, а пропонував узгодити його умови відповідно до вимог Закону №1730 та постанови КМУ №222, з урахуванням строків визначених в ч.8 ст.8 Закону №1730.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2020, справу №910/18112/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2020 у справі №910/18112/19 та розгляд апеляційної скарги акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2020 у справі №910/18112/19 призначено на 04.08.2020 о 10:00 год.

22.06.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України. Також від позивача надійшло до суду клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 04.08.2020 о 10 год. 00 хв., в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2020 клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

04.08.2020 в судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в даному судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги та підтримав доводи викладенні у відзиві на апеляційну скаргу.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 15.12.2015 року між відповідачем, як постачальником, та позивачем, як покупцем, був укладений договір №2267/16-БО-32 постачання природного газу (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцю у 2016 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.2 Договору газ, що постачається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води бюджетним установам/організаціям та іншим споживачам.

Пунктом 6.1 Договору сторони погодили, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Наказом Мінрегіону від 12.07.2017 року № 173 ТОВ "Котельні лікарняного комплексу" (позивача) було внесені до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Листом №337 від 25.07.2017 року позивач звернувся до відповідача щодо врегулювання заборгованості з метою участі у процедурі врегулювання заборгованості та укладення договорів реструктуризації.

У відповідь відповідач листом №26-7213/1.8-17 від 03.10.2017 повідомив про списання неустойки 72 905,34 грн та готовність за умови надання гарантії реструктурувати заборгованість (основний борг) на загальну суму 3 316 324,60 грн, а саме: за договором постачання природного газу №3236/15-БО-32 від 19.12.2014 року у розмірі 1 094 498,09 грн, за договором постачання природного газу №3237/15-КП-32 від 19.12.2014 року у розмірі 1 127 893,44 грн, за договором постачання природного газу №2267/16-БО-32 від 15.12.2015 року у розмірі 1 093 933,07 грн.

Листом №455 від 25.10.2019 року позивач направив до відповідача договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ по договору №2267/16-БО-32 з додатками, а саме: графіком погашення заборгованості та копіями актів звіряння розрахунків станом на 30.06.2016, 31.12.2016, 31.08.2019, а також оригінал гарантії АТ "Альфа-Банк" №IG27/2019532/DKBO від 25.10.2019 року на залишок боргу 656 360,03 грн.

Проте, відповідач листом №26-6213/1.8-19 від 07.11.2019 повернув проект договору при реструктуризацію та оригінал банківської гарантії без оформлення з мотивів нечіткого формулювання в договорі реструктуризації щодо суми заборгованості та того, що реструктуризація повинна бути лише на 60 місяців.

На думку позивача, безпідставна відмова відповідача від підписання договору про реструктуризацію порушує його права та інтереси, що і стало підставою для звернення до господарського суду з даним позовом.

Як зазначалося вище, оскаржуваним судовим рішенням суд першої інстанції визнав укладеним договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, в редакції викладеній в п.2 прохальної частини позовної заяви, оскільки позивачем вчинено всіх необхідні дії для його укладання та він відповідає Типовому договору про реструктуризацію заборгованості за природний газ.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

30.11.2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" №1730-VIII (далі-Закон №1730), яким регламентовано комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

У відповідності до ст.1 Закону №1730 заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Дія Закону №1730 поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (ст.2 Закону №1730).

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №1730 для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Частинами 1-4 ст. 5 Закону №1730 передбачено, що реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року.

Реструктуризація заборгованості за спожитий природний газ, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, здійснюється шляхом розстрочення на 60 календарних місяців рівними частинами з першого числа місяця укладення договору без відстрочення погашення заборгованості та з можливістю дострокового погашення.

На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до цього Закону.

Виконання зобов`язань теплопостачальної або теплогенеруючої організації за договором про реструктуризацію заборгованості забезпечується шляхом прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду, до комунальної власності якої належить така теплопостачальна або теплогенеруюча організація, та який виступає гарантом виконання такого договору на суму реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету).

Для підприємств, що не належать до комунального сектору економіки, фінансові та/або інші гарантії на суму реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету) надає державний орган, підприємство, установа, організація, до сфери управління якого (якої) належить така теплопостачальна або теплогенеруюча організація, або будь-який вид забезпечення, передбачений законодавством України, на виконання договору реструктуризації надається суб`єктом господарювання, заборгованість якого підлягає реструктуризації, на суму реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету).

З огляду на що, оскільки сторони у даній справі є учасниками процедури врегулювання заборгованості за Законом №1730, то укладення договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий газ між ними є обов`язковим в силу вимог цього Закону.

Відповідно до п.4 Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії та користування зазначеним реєстром, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 року № 93, формування та ведення реєстру здійснюється Мінрегіоном шляхом: збирання та оброблення інформації про підприємства; внесення даних до реєстру та змін до них, а також виключення таких даних з реєстру.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 року №222 "Про затвердження Типового договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ" затверджено Типовий договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ.

Наказом Мінрегіону від 12.07.2017 №173 позивача було внесені до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивача на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №173 від 12.07.2017 було включено до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств центрального водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб`єктів господарювання по сумі кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно Закону у розмірі 3 316 324,60 грн, яка складається з обсягу заборгованості, утвореної до 01.07.2016 року, та яка залишилася не погашеною до 31.12.2016 року, за спожитий природний газ згідно договору постачання природного газу №2267/16-БО-32 від 15.12.2015 року у розмірі 1 093 933,07 грн, договору постачання природного газу №3236/15-БО-32 від 19.12.2014 року у розмірі 1 094 498,09 грн та договору постачання природного газу №3237/15-КП-32 від 19.12.2014 року у розмірі 1 127 893,44 грн.

Запропонований позивачем текст договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ за договором №2267/16-БО-32 відповідає Типовому договору.

Як встановлено вище, позивачем було отримано від АТ «Альфа-Банк» належним чином оформлену банківську гарантію виконання ним зобов`язань за договором про реструктуризацію заборгованості та направлено її кредитору.

Банківська гарантія відповідає вимогам відповідача, що зазначені в листі №26-6633/1.8-17 від 13.09.2017.

В силу положень ч.8 ст.5 Закону №1730 кожна із сторін зобов`язана укласти договір про реструктуризацію заборгованості у строк, що не перевищує 10 календарних днів з дня його отримання, якщо сума за таким договором підтверджена актами звіряння між учасниками процедури врегулювання заборгованості.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач виконав всі необхідні дії для укладання договору про реструктуризацію заборгованості за природний газ, передбачені Законом №1730, а саме: товариство включено до Реєстру; отримано гарантії виконання ним зобов`язань за договором про реструктуризацію заборгованості; проект договору про реструктуризацію заборгованості складено у відповідності до Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 року №222; заборгованість, яка включена у проект договору про рекструктуризацію відповідає вимогам Закону №1730; сума боргу, вказана у проекті договору підтверджена актом звіряння між сторонами.

Згідно з ч.3 ст.179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо, зокрема, існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів - господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Закон №1730 - є спеціальним законом, прийнятим з метою поліпшення фінансового становища підприємств теплоенергетики та підприємств водопостачання і водовідведення України, запобігання їх банкрутству та підвищення рівня інвестиційної привабливості шляхом впровадження механізмів врегулювання їх кредиторської заборгованості за спожиті енергоносії.

Цим законом прямо передбачено обов`язок відповідача укласти договір про реструктуризацію заборгованості у строк, що не перевищує 10 календарних днів з дня його отримання, якщо сума за таким договором підтверджена актами звіряння між учасниками процедури врегулювання заборгованості (ч.8 ст.5 Закону №1730).

Укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених ст. 179 ГК України, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами ст.181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору (ч.3 ст.184 ГК України).

Враховуючи положення ст. 179 Господарського кодексу України, відповідачу не надано права відмови в укладенні договору реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ, а всі розбіжності повинні узгоджуватись відповідно до вимог ст.181 ГК України, з урахуванням строків, зазначених в ч. 8 ст. 5 Закону № 1730.

У відповідності до ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Спори, що виникають при укладанні Господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше (ч.ч.1, 2 ст.187 ГК України).

З огляду на що, особа, яка отримала договір про реструктуризацію заборгованості зобов`язана укласти договір у строк, що не перевищує 10 календарних днів з дня його отримання, якщо сума за таким договором підтверджена актами звіряння між учасниками процедури врегулювання заборгованості. Натомість, як встановлено судом та не спростовано відповідачем, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у визначений Законом № 1730 строк не надав заперечень щодо змісту запропонованого договору про реструктуризацію заборгованості, не склав протокол розбіжностей та не уклав договір, тобто не виконав обов`язку, прямо передбаченого в Законі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем виконано всі необхідні дії для укладення договору про реструктуризацію заборгованості за природний газ, передбачені Законом №1730, проект договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ складено у відповідності до Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 №222, а заборгованість, включена у спірний договір, відповідає вимогам Закону №1730 та підтверджена актом звіряння між позивачем та відповідачем.

Твердження скаржника про те, що позивачем листом від 25.10.2019 №4565 направлено лише пропозицію щодо укладання договору, проте не було подано необхідний пакет документів, колегією суддів відхиляються, оскільки як свідчать матеріали справи до вказано листа позивачем були додані наступні документи: договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ по договору №2267/16-БО-32, графік погашення заборгованості, копії актів звіряння розрахунків станом на 30.06.2016, 31.12.2016, 31.08.2019 та оригінал гарантії АТ "Альфа-Банк" №IG27/2019532/DKBO від 25.10.2019 року на залишок боргу 656 360,03 грн. Крім того, додатково позивачем листом №465 від 07.11.2019 направлено відповідачу акт звіряння розрахунків заборгованості за природний газ, що виникла на розрахункову дату (01.07.2016) та не погашена станом на 04.11.2019 з розміром боргу 656 360,03 грн. Також у вказаному листі наведені пояснення щодо реструктуризації боргу на один рік, а не на п`ять років.

Також колегією суддів відхиляються доводи відповідача про те, що період реструктуризації заборгованості складає 12 місяців, а не 60 місяців, як визначено у Типовому договорі, оскільки Типовим договором не встановлено заборон на укладення договору на менший строк. Крім того ч.2 ст.5 Закону №1730 передбачено право дострокового погашення заборгованості. До того ж, відповідачем не обґрунтовано, в чому саме полягає порушення його інтересів у випадку погашення позивачем заборгованості не протягом 60 місяців, а у термін, який є в п`ять разів коротший, тобто протягом 12 місяців.

Доводи скаржника про те, що у проекті договору про реструктуризацію заборгованості ані сторонами, ані судом першої інстанції не врегульовано таку істотну умову договору, як його ціна, оскільки в пункті 3 проекту договору вказано, що реструктуризації підлягає заборгованість у сумі 1 093 933,07 грн, проте умови п.3 останнього суперечать сумі, що підлягає реструктуризації, колегією суддів також відхиляються, оскільки в пункті 3 договору вказано загальну суму за договором купівлі-продажу природного газу №2267/16-БО-32 від 15.12.2015, яка підлягає реструктуризації, а саме 1 093 933,07 грн, а в пункті 11 - розмір заборгованості на час розгляду справи судом першої інстанції (10.10.2019), а саме 656 360,03 грн. Більше того, в матеріалах справи наявні акти звірки взаєморозрахунків, які підписані обома сторонами та засвідчують часткову оплату суми боргу і залишок заборгованості станом на 04.11.2019 у розмірі 656 360,03 грн.

Посилання скаржника на те, що у позивача були відсутні підстави для здійснення платежів у загальній сумі 437 573,04 грн згідно з графіком реструктуризації, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки останнім не надано доказів повернення названих платежів на рахунок позивача з вказівкою на помилковість їх перерахування. Натомість сплачені позивачем кошти були зараховані відповідачем в оплату заборгованості, про що складено відповідні акти звірки між сторонами.

Доводи відповідача щодо невизначеності судом першої інстанції з правовою підставою для початку виконання договору реструктуризації заборгованості є необґрунтованими, оскільки згідно з положеннями ч.2 ст.187 ГК України день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Стосовно тверджень скаржника про те, що надана позивачем банківська гарантія не відповідає вимогам ст.ст.563, ст.568 ЦК України та вимогам Закону №1730, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 546 ЦК України гарантія є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання.

Уповноважені банки здійснюють операції за гарантіями відповідно до вимог статей 560 - 569 ЦК України, статті 200 ГК України.

Згідно зі статтею 200 ГК України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Статтею 560 ЦК України визначено, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до розділу І Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №639, гарантійний лист - це гарантія, що оформлена належним чином на паперовому носії. Гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії.

Нормами ч.4 ст.5 Закону №1730 визначено, що для підприємств, які не належать до комунального сектору економіки, фінансові та/або інші гарантії на суму реструктуризації суб`єктом господарювання надається будь-який вид забезпечення, передбачений законодавством України, на виконання договору реструктуризації, заборгованість якого підлягає реструктуризації, на суму реструктуризації (крім суми заборгованості з різниці в тарифах, погашення якої проводиться за рахунок видатків державного бюджету).

Таким чином, банківська гарантія видається для забезпечення дійсно існуючого зобов`язання на фактичну суму боргу і в даному випадку надана позивачем банківська гарантія відповідає вимогам відповідача, які наведені останнім в листі №26-6633/1.8.-17 від 13.09.2017, а саме: АТ "АЛЬФА-БАНК" має банківську ліцензію №61 від 05.10.2011, видану Національним банком України на право надання банківських послуг, визначених ч.3 ст.47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", до яких входить надання гарантій, як кредитна операція, передбачена ст.49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та Уніфікованих правил для гарантій, розроблених Міжнародною торговельною палатою. АТ "АЛЬФА-БАНК" входить до першої двадцятки платоспроможних банків по різним видам рейтингів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем виконало всі необхідні дії для укладення договору про реструктуризацію заборгованості за природний газ, передбачені Законом №1730, а саме: позивача включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії; отримано від банку належним чином оформлену гарантію виконання позивачем зобов`язань за договором про реструктуризацію заборгованості та направлено її кредитору; проект договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ складено у відповідності до Типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 року №222; заборгованість, включена у спірний договір, відповідає вимогам Закону № 1730; сума заборгованості за договором підтверджена актом звіряння між сторонами.

Таким чином, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин та положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правомірно висновку про наявність підстав для визнання укладеним договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ, в редакції викладеній в п.2 прохальної частини позовної заяви.

Вказане вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постановах від 05.06.2019 по справі №922/1909/18 та від 23.07.2019 по справі №922/1908/18.

Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2020 у справі №910/18112/19 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2020 у справі №910/18112/19 залишити без змін.

3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

4.Матеріали справи №910/18112/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 06.08.2020.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді В.В. Куксов

Є.Ю. Шаптала