ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 серпня 2020 року Справа № 903/260/20

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи справу №903/260/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельної фірми Фармаком, м.Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю Пакко Холдинг, м.Луцьк

про стягнення 36 751,36 грн.,

в с т а н о в и в:

16.04.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма Фармаком звернулося з позовною заявою б/н від 14.04.2020 до господарського суду, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Пакко Холдинг 36 751,36 грн. заборгованості за переданий на підставі договору поставки №080618-01/1п від 08.06.2018 товар.

На обгрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №080618-01/1п від 08.06.2018 щодо повного та своєчасного розрахунку за переданий товар.

Ухвалою від 21.04.2020 суд постановив відкрити провадження у справі, справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; запропонувати відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; запропонувати позивачу подати суду відповідь на відзив не пізніше 3-х днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу; відповідачу - заперечення на відповідь позивача, протягом 3-х днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу.

Ухвалу суду від 21.04.2020 було надіслано сторонам рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення.

Сторони отримали ухвалу суду про відкриття провадження у справі : позивач 28.04.2020, відповідач - 23.04.2020., що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Як передбачено ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 зі змінами від 16.03.2020 № 215 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12.03.2020 до 03.04.2020 на усій території України було встановлено карантин.

Відповідно до Рекомендацій Ради суддів України щодо встановлення особливого режиму роботи судів України задля убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб, затверджених рішенням Ради суддів України №19 від 17.03.2020р., громадянам та іншим особам рекомендовано: всі необхідні документи (позовні заяви, заяви, скарги, відзиви, пояснення, клопотання тощо) надавати суду в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі "Електронний суд", поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку; учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; утриматися від відвідування приміщення суду, особливо за наявності захворювання (слабкість, кашель, задуха, утруднення дихання тощо).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 № 239 затверджено зміни, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України, відповідно до яких, зокрема, продовжено карантин до 24.04.2020 та запроваджено режим надзвичайної ситуації на всій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 №291 затверджено зміни, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України, відповідно до яких, зокрема, продовжено карантин до 11.05.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 № 343 затверджено зміни, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України, відповідно до яких, зокрема, продовжено карантин до 22.05.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 затверджено зміни, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України, відповідно до яких, зокрема, продовжено карантин до 22.06.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 №500 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392 та продовжено дію карантину до 31.07.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 продовжено на всій території України дію карантину з 01.08.2020 по 31.08.2020.

Разом з цим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" було внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України, зокрема, розділу Х "Прикінцеві положення" та доповнено його пунктом 4 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Відповідні положення п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України у визначеній редакції були чинними до 16.07.2020 року включно.

З 17.07.2020 року набули чинності зміни до ГПК України, внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" №731-ІХ від 18.06.2020р.

Відповідно до положень вказаного законодавчого акту пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" ГПК України було викладено в наступній редакції: "4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020р. № 731-ІХ було визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Отже, процесуальні строки, що були продовжені на час дії карантину, закінчилися 06.08.2020.

Проте, відповідач у цей строк не подав ні відзиву на позов, ні клопотань про продовження чи поновлення процесуальних строку на подачу відзиву.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак, у зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, оскільки сторонам, в тому числі відповідачу, було надано процесуальну можливість для реалізації ними процесуальних прав.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, а тому суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті заявлених вимог.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю з огляду на наступне.

08.06.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельною фірмою Фармаком як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю Пакко Холдинг як покупцем було укладено договір поставки № 080618-01/1п, згідно з п. 1.1. якого постачальник зобов`язується передавати товар у власність покупця у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобов`язується приймати його та проводити оплату за товар на умовах даного договору.

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3. договору поставка товару здійснюється на підставі накладної (их) згідно замовлення покупця, яка (і) є невід`ємною частиною договору. Загальна вартість даного договору становить суму всіх накладних на відпуск товару, виписаних протягом терміну дії даного договору.

Згідно з п.п. 5.4. договору оплата за поставлений товар сум у розмірах понад ліміт, встановлений п. 5.5. даного договору здійснюється покупцем в українській національній валюті гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський район постачальника кожні 14 (чотирнадцять) календарних днів після його реалізації.

У відповідності до п. 9.1. договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, але в будь-якому випадку до моменту його остаточного виконання.

На виконання умов договору поставки № 080618-01/1п від 08.06.2018 позивач передав відповідачу товар на загальну суму 66 355,46 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних № РН-0051453 від 27.06.2018; № РН-0051458 від 27.06.2018; № PH- 0055571 від 07.08.2018; № PH- 0055572 від 07.08.2018; № PH- 0055573 від 07.08.2018; № PH- 0056715 від 20.08.2018; № PH- 0056717 від 20.08.2018; № PH- 0056718 від 20.08.2018; № PH- 0057876 від 03.09.2018; № PH- 0057878 від 03.09.2018; № PH- 0057880від 03.09.2018; № PH- 0057884 від 03.09.2018; № PH- 0057887 від 03.09.2018; № PH- 0057891 від 03.09.2018; № PH- 0057895 від 03.09.2018; № PH- 0057896 від 03.09.2018; № PH- 0057899 від 03.09.2018; № PH- 0057904 від 03.09.2018; № PH- 0057907 від 03.09.2018; № PH- 0057908 від 03.09.2018; № PH- 0057983 від 04.09.2018; № PH-0060612 від 02.10.2018; № PH- 0060614 від 02.10.2018; № PH- 0060616 від 02.10.2018; № PH- 0060617 від 02.10.2018; № PH- 0060618 від 02.10.2018; № PH-0060619 від 02.10.2018; № PH- 0060620 від 02.10.2018; № PH- 0060622 від 02.10.2018; № PH- 0060623 від 02.10.2018; № PH- 0060624 від 02.10.2018; № PH- 0060625 від 02.10.2018; № PH- 0060626 від 02.10.2018; № PH- 0060627 від 02.10.2018; № PH- 0060629 від 02.10.2018; № PH- 0062099 від 17.10.2018; № PH-0063296 від 01.11.2018; № PH- 0063297 від 01.11.2018; № PH- 0063298 від 01.11.2018; № PH-0063299 від 01.11.2018; № PH- 0063300 від 01.11.2018; № PH- 0063301 від 01.11.2018; № PH- 0063303- № PH- 0063331 від 01.11.2018; № PH- 0065190 від 14.11.2018; № PH- 0065193 від 14.11.2018; № PH- 0065195 від 14.11.2018; № PH- 0065196 від 14.11.2018; № PH- 0065198 - № PH- 0065214 від 14.11.2018; № РН-0066445- № РН-0066448 від 03.12.2018; № РН-0066450 від 03.12.2018; № РН-0066453 від 03.12.2018; № РН-0066451 від 03.12.2018; № РН-0066454 - № PH -0066459 від 03.12.2018; № РН-0067926- № РН-0067930 від 13.12.2018; № РН-0067932 від 13.12.2018; № РН-0067934 від 13.12.2018; № РН-0067935 від 13.12.2018 (а.с. 15-125).

Видаткові накладні підписані представниками сторін, скріплені печатками підприємств, є належними доказами на підтвердження факту передачі товару.

Як пояснив позивач у позовній заяві частину продукції відповідач повернув позивачу, частину продукції оплатив.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за переданий товар на час розгляду справи становить 36 751,36 грн.

Окрім цього, позивач приєднав до позовної заяви копію акту звірки взаєморозрахунків (а.с.126), згідно з яким заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.01.2018 по 25.06.2019 становить 36 751,36 грн. Акт звірки взаєморозрахунків підписаний головними бухгалтерами товариств, скріплений печатками, додатково підтверджує факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530, ст.655 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

За умовами укладеного між сторонами у справі договору оплата за поставлений товар сум у розмірах понад ліміт, встановлений п. 5.5. договору, здійснюється покупцем в українській національній валюті гривні в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника кожні 14 (чотирнадцять) календарних днів після його реалізації.

Пунктом 5.5. договору ліміту встановлено не було.

Аналіз наведених норм матеріального права у сукупності з умовами договору про поставку № 080618-01/1п від 08.06.2018 дає підстави для висновку про те, що нереалізація товару впродовж 14 календарних днів з моменту його прийняття покупцем та невчинення покупцем (відповідачем) дій щодо повернення товару постачальникові, тягне за собою обов`язок покупця оплатити товар.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.03.2017 у справі № 911/4620/15, у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 905/1776/17.

Відповідач не подав суду доказів, які б свідчили про те, що товар на суму 36751,36 грн. не було реалізовано або повернуто.

За таких обставин, коли відповідач не подав доказів, які б свідчили про те, що товар на суму 36 751,36 грн. не реалізований і не подав доказів про його повернення, вимога позивача про стягнення з відповідача 36 751,36 грн. заборгованості обгрунтована і підлягає до задоволення.

Разом з цим, вирішуючи питання про те, чи настав у відповідача строк для виконання зобов?язання з оплати, судом взято до уваги те, що позивач звертався до відповідача з претензією №719 від 09.10.2019 про перерахування суми заборгованості в розмірі 36751,36 грн. Відповідач претензію отримав 15.10.2019, що за змістом ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України також є підставою виникнення обов?язку оплатити товар.

У зв`язку із задоволенням позову на підставі ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 599, 610, 611, 612, 625, 655 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст. 73, 74, 77, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пакко Холдинг» (43005, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Клима Савура, 21 А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма «ФАРМАКОМ» (юридична адреса: 61050, Харківська обл., місто Харків, вул. Юр`ївська, буд. 17, ) 36 751 грн. 36 коп. заборгованості, 2 102 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено: 13.08.2020.

Суддя І. О. Якушева