ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1687/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126)
до Комунального некомерційного підприємства "Зміївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Зміївської районної ради Харківської області (63404, Харківська область, Зміївський район, м. Зміїв, вул. 6-ї Стрілецької Дивізії, буд. 1)
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства "Зміївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Зміївської районної ради Харківської області, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 10152 від 01.01.2019 у розмірі 80056,65 грн., що складається з : 3% річних в розмірі 272,19 грн. та пені в розмірі 1698,01 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.05.20 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до уточнень до прохальної частини позову із зазначенням сум з яких складається загальна сума заборгованості у розмірі 80056,65 грн., а саме зазначити суму основного боргу, 3% річних та пеню, які позивач просить стягнути з відповідача.

10.06.2020 позивачем до канцелярії суду подано заяву про усунення недоліків за вх. № 13022 разом з уточненнями прохальної частини заяви із зазначенням сум, з яких складається загальна сума заборгованості у розмірі 80056,65 грн., а саме відповідно до прохальної частини позивач просить:

- Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Зміївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги "Зміївської районної ради Харківської області, , юридична адреса: вул. 6-ої Стрілецької Дивізії, буд. 1, м. Зміїв, Зміївський район, Харківська область, 63404, на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбіт", , юридична адреса: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, заборгованість за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 10152 від 01.01.2019 у розмірі 80056 грн., 65 коп., що складається з: заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 78086,45 грн., 3% річних в розмірі 272,19 грн. та пені в розмірі 1698, 01 грн. на п/р НОМЕР_1 в АТ "Мегабанк", МФО 351629, ;

- покласти витрати зі сплати судового збору згідно зі ст. 129 ГПК України на відповідача, зобов`язавши сплатити на п/р НОМЕР_1 в АТ "Мегабанк", МФО 351629, .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1687/20. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачеві, згідно ст. 251 ГПК України, встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. Роз`яснено, що у разі ненадання відзиву на позов у встановлений судом строк, справа згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України буде розглянута за наявними в ній матеріалами. Також, роз`яснено сторонам, що відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

24.06.2020 від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позов за вх. № 14396, в якому відповідач заперечує проти позову та зазначає, що окрім договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 10152 від 01.01.2019, між позивачем та відповідачем було укладено договір про закупівлю електричної енергії № 10152/1 від 18.02.2019, умовами якого визначено обсяг електричної енергії, який Замовник зобов`язався купити та оплатити. Додатковою угодою № 8 від 28.01.2020 до Договору № 10152/1 від 18.02.2019 продовжено строк дії Договору до 29.02.2020 на суму 122281,99 грн. Відповідач також зазначає, що до додатку до № 1 до Додаткової угоди обсяг електричної енергії, яку Замовник зобов`язався купити та оплатити становить 44975 кВт*г. Із них 37000 кВт*г- січень 2020 року, а на лютий 2020 року передбачено лише 7975 кВт*г. Окрім того, відповідач вказує, що з урахуванням положень статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", обсяг постачання електричної енергії не може перевищувати 20 відсотків суми, визначеної у договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку. А отже, відповідач наполягає на тому, що він виконав свої зобов`язання по договору № 10152/1 від 18.02.2019 року та додатковій угоді від 28.01.2020 року, сплативши постачальнику за постачання електричної енергії у обсягах, що передбачено умовами договору і на які було затверджено в установленому порядку видатки на такі послуги, проте позивач на свій власний розсуд поставив у лютому 2020 року значно більший обсяг електричної енергії, ніж передбачено умовами договору. За твердженнями відповідача, позивач намагається стягнути кошти за зобов`язанням, яке не виникло між сторонами взагалі, оскільки відповідач не мав затверджених видатків понад обсяги, які були встановлені у Договорі та не виявляв бажання продовжувати дію договору.

Відзив долучений судом до матеріалів справи.

30.06.2020 позивачем до канцелярії суду подано відповідь на відзив за вх. № 14819, в якій позивач спростовує доводи відповідача та зазначає, що позов пред`явлено про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 10152 від 01.01.2019, а не за Договором про закупівлю електричної енергії № 10152/1 від 18.02.2019, на який посилається відповідач.

Відповідь на відзив долучена до матеріалів справи.

01.07.2020 до канцелярії суду від позивача надійшла заява за вх. № 14987, в якій позивач просить долучити до матеріалів справи докази направлення на адресу відповідача відповіді на відзив.

Заява з додатком долучена до матеріалів справи.

Відповідач своїм правом на подання заперечень на відповідь на відзив, передбаченим ст. 251 ГПК України, не скористався.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заявлені позовні, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (далі по тексту - позивач), як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01 січня 2019 року у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Розрахунки за поставлену електроенергію зі споживачем позивач проводить на підставі переданих від оператора системи розподілу показів приладу обліку у відповідності до наведених вимог згідно з умовами договору.

Згідно з частини 4 статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

Згідно з пунктом 13 розділу ХVII зазначеного Закону, фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

У відповідності до підпункту 4.12, 4.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 (далі -Правила) розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з пунктом 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Згідно з вимогами пункту 1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку обмін даними між адміністратором комерційного обліку, постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється у вигляді електронних документів відповідно до стандартів інформаційного обміну Датахаб, що розробляються адміністратором комерційного обліку та затверджуються Регулятором.

Пункт 10 Постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 наголошує, що до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу, яким на території Харківської області є АТ Харківобленерго.

Таким чином, у відповідності до встановлених норм оператором системи розподілу АТ "Харківобленерго" адмініструє точки комерційного обліку електроенергії, отримує від споживача або самостійно здійснює зняття показників засобів обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії, спожитої споживачем, та надає цю інформацію постачальнику електроенергії, на підставі яких ПрАТ "Харківенергозбут" і проводить розрахунки зі споживачами згідно з умовами договору.

За переданими даними від оператора системи розподілу Акціонерного товариства "Харківобленерго" з 01 січня 2019 року відповідач споживає електричну енергію у постачальника універсальних послуг (позивача по даній справі) за адресою: с. Чемужівка, вул. Селянська, буд. 2-Б, та відповідно, подавши заяву-приєднання, є таким, що акцептував, розміщений за посиланням zbutenergo.kharkov.ua договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01 січня 2019 року за № 10152 (далі - Договір) на умовах комерційної пропозиції № 2 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів (є невід`ємним додатком до договору).

Згідно з умовами даного договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (пункт 2.1 договору).

За змістом пунктів 5.1, 5.8 договору споживач розраховується с постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до п.5.5. Договору ціна на електричну енергію встановлюється з дотриманням вимог, передбачених Законом України "Про ринок електричної енергії" і ПРРЕЕ.

Згідно п. 5.6 Договору інформація про діючу ціну на електричну енергію Постачальника має бути розміщена на офіційному веб-сайті Постачальника не пізніше ніж за 20 днів до дати її застосування із зазначенням порядку її формування.

Пунктом 5.7. Договору встановлено, що ціна (тариф) на електричну енергію має визначатись Постачальником у рахунках на оплату спожитої енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.

Пунктами 5.9 та 5.13 договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через постачальника.

При цьому, відповідно до пункту 3 комерційної пропозиції № 2 для установ, які утримуються з державного та місцевого бюджетів, що є невід`ємним додатком до договору (далі за текстом комерційна пропозиція) розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії. Рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу протягом 5 робочих днів від дня закінчення розрахункового періоду. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення. Звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії здійснюється шляхом фактичного обсягу спожитої електричної енергії оформлення між споживачем та постачальником "Акту прийому-передачі електричної енергії", сформованого згідно з даними на останній день розрахункового періоду споживача (пункт 4-5 комерційної пропозиції).

Відповідно до п. 5.11. Договору якщо Споживач не здійснив оплату за цим Договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку визначеному ПРРЕЕ (з урахуванням особливостей встановлених для вразливих споживачів). У разі порушення Споживачем строків оплати Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день за цим Договором. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

За змістом пункту 7 комерційної пропозиції, у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених пунктом 4 комерційної пропозиції постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки; 3% річних з простроченої суми. Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 10 робочих днів від дня його отримання споживачем.

Відповідно до п. 13.1. Договору цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання. Умови цього Договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної Споживачем у заяві-приєднанні.

Пунктом 10 комерційної пропозиції встановлено, що договір укладається на 1 календарний рік та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 20 днів до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії.

В подальшому, 18.02.2019 між сторонами було укладено Договір про закупівлю електричної енергії № 10152/1. Умовами вказаного договору, а саме п. 1.1 передбачено, що постачальник постачає електричну енергію (код ДК 021:2015-09310000-5- електрична енергія), як різновид товару для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги (далі по тексту - Договорі про постачання електричної енергії ПУП.

Сторони склали цей договір для врегулювання правових та економічних засад (умов, порядку та процедури) здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави або територіальної громади в особі Споживача по Договору про постачання електричної енергії ПУП.

Всі умови зазначеного Договору про постачання електричної енергії ПУП залишаються чинними та обов`язковими для виконання їх сторонами. В разі виникнення спірних питань між умовами цього договору та умовами Договору про постачання електричної енергії ПУП пріоритет має Договір про постачання електричної енергії ПУП.

Окрім того, п. 3.2. Договору № 10152/1 сторони визначили, що споживач зобов`язаний зменшувати загальну вартість цього договору залежно від реального фінансування видатків. У такому разі Сторони вносять відповідні зміни до цього договору. Вартість 1кВт*год. електричної енергії визначається єдиним роздрібним тарифом на відповідний розрахунковий період згідно нормативно-правовими актами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

Додатковою угодою № 8 від 28.01.2020 до Договору № 10152/1 від 18.02.2019 продовжено строк дії Договору до 29.02.2020 на суму 122281,99 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, на виконання умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 10152 від 01.01.2019, протягом лютого 2020 року здійснював постачання на користь відповідача електроенергії. Згідно з переданими даними від АТ "Харківобенерго" проведені нарахування та за результатами розрахункового періоду позивачем було сформовано рахунок на оплату електричної енергії за лютий 2020 року у розмірі 78086, 45 грн. Рахунок на оплату позивачем виставлено представнику відповідача 02.03.2020. Окрім того, 02.03.2020 між сторонами підписано акт приймання-передачі електричної енергії за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 № 10152 на суму 78086, 45 грн. за лютий 2020 року.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язань, що мали місце в процесі виконання умов договору, позивачем на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства України, нараховано до стягнення з відповідача 3% річних та пеню. Рахунки на оплату пені та 3% річних направлені на адресу відповідача.

В позовній заяві позивач зазначає, що згідно листа АТ "Харківобенерго" вих. № 56к-03/07-1363 від 24.02.2020, у споживача Комунальне некомерційне підприємство "Зміївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Зміївської районної ради Харківської області, змінено електропостачальника з 01.03.2020.

Однак, враховуючи те, що відповідачем не було сплачено заборгованість за спожиту електроенергію перед позивачем, останній звернувся до суду з відповідним позов, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 10152 від 01.01.2019 у розмірі 80056 грн., 65 коп., що складається із: заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 78086,45 грн., 3% річних в розмірі 272,19 грн. та пені в розмірі 1698, 01 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, Законом України "Про ринок електричної енергії". Порядок постачання електричної енергії та взаємовідносин зі споживачами усіх форм власності регулюється спеціальним законодавством, що передбачає здійснення постачання (продаж) електричної енергії споживачу за договором про постачання електричної енергії.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (частина 1 статті 63 вказаної Закону).

Згідно з статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України визначено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, однією із основних умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Так, згідно з пункту 4 Комерційної пропозиції рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем.

Необхідно зазначити, що платіжний документ - рахунок на оплату, за своїм сутнісним змістом засвідчує факт отримання споживачем електроенергії, та зобов`язує останнього сплатити грошові кошти за спожиту електричну енергію, відповідно до укладеного договору.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що згідно з переданими даними від АТ "Харківобенерго", позивачем проведені нарахування та за результатами розрахункового періоду сформовано рахунок на оплату електричної енергії відповідачем за лютий 2020 року у розмірі 78086, 45 грн. Рахунок на оплату позивачем виставлено представнику відповідача 02.03.2020. Також, 02.03.2020 між сторонами підписано акт приймання-передачі електричної енергії за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 № 10152 на суму 78086, 45 грн. за лютий 2020 року.

Разом з цим, не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач у відзиві на позов посилається на договір про закупівлю електричної енергії № 10152/1 від 18.02.2019, умовами якого визначено обсяг електричної енергії. Зокрема, відповідачем зазначено, що Додатковою угодою № 8 від 28.01.2020 до Договору № 10152/1 від 18.02.2019 продовжено строк дії Договору до 29.02.2020 на суму 122281,99 грн. Відповідач також зазначає, що до додатку до № 1 до Додаткової угоди обсяг електричної енергії, яку Замовник зобов`язався купити та оплатити становить 44975 кВт*г. Із них 37000 кВт*г- січень 2020 року, а на лютий 2020 року передбачено лише 7975 кВт*г. Враховуючи вказане, відповідач наполягає на тому, що він виконав свої зобов`язання по договору № 10152/1 від 18.02.2019 року та додатковій угоді від 28.01.2020 року, сплативши постачальнику за постачання електричної енергії у обсягах, що передбачено умовами договору і на які було затверджено в установленому порядку видатки на такі послуги, проте позивач на свій власний розсуд поставив у лютому 2020 року значно більший обсяг електричної енергії, ніж передбачено умовами договору.

Однак, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що договір про закупівлю електричної енергії № 10152/1 від 18.02.2019 був укладений між сторонами для врегулювання правових та економічних засад (умов, порядку та процедури) здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави або територіальної громади в особі Споживача по Договору про постачання електричної енергії ПУП.

Водночас, умовами Договору № 10152/1 передбачено, що всі умови зазначеного Договору про постачання електричної енергії ПУП залишаються чинними та обов`язковими для виконання їх сторонами. В разі виникнення спірних питань між умовами цього договору та умовами Договору про постачання електричної енергії ПУП пріоритет має Договір про постачання електричної енергії ПУП.

А отже, суд звертає увагу, що позивачем пред`явлено позов про стягнення заборгованості за Договором про постачання електричної енергії універсальних послуг № 10152 від 01.01.2019, а не за договором про закупівлю електричної енергії № 10152/1 від 18.02.2020.

Рахунок на оплату електричної енергії за лютий 2020 року у розмірі 78086, 45 грн. був виставлений позивачем саме за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 № 10152.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає посилання відповідача на договір про закупівлю електричної енергії № 10152/1 від 18.02.2019 необгрунтованим.

Окрім того, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів про те, що відповідач звертався до позивача з заявою про неправильне визначення обсягу спожитої електроенергії в отриманому ним рахунку. Акт приймання - передачі за лютий 2020 року за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 № 10152 не містить жодних зауважень відповідача щодо здійснених розрахунків, підписаний уповноваженим представником відповідача та скріплений печаткою підприємства - відповідача.

У розділі 5 Комерційної пропозиції № 2, який є додатком № 3 до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 № 10152 зазначено, що звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії здійснюється шляхом оформлення між споживачем та постачальником "Акту прийому - передачі електричної енергії", сформованого згідно з даними на останній день розрахункового періоду споживача.

Тобто, сторони, виконуючи обов`язкові до застосування умови договору (а саме додатку № 3, який є невід`ємною частиною договору) у лютому 2020 року сформували акт прийому - передачі електричної енергії згідно з даними на останній день розрахункового періоду відповідача, без зауважень з боку останнього щодо фактичної вартості електричної енергії. Відповідно до викладеного, відповідач, підписавши акт прийому-передачі за лютий 2020 року без зауважень, втратив можливість заперечувати проти сформованих позивачем даних та заперечувати проти визначеної вартості використаної (купленої) електричної енергії.

Отже, підписавши акт прийому - передачі електричної енергії у лютому 2020 року, відповідач погодився із визначеними даними, та відповідно взяв на себе обов`язки щодо сплати грошової суми за спожиту електричну енергію у лютому 2020 року.

З огляду на вказане вбачається, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором та у лютому 2020 року продав відповідачу електричну енергію, у зв`язку з чим у відповідача виник зустрічний обов`язок - здійснити у визначений строк своєчасну оплату спожитої електричної енергії.

Проте, як встановлено судом, відповідач порушив взяті на себе договірні зобов`язання щодо оплати позивачу спожитої електричної енергії у лютому 2020 року, у визначений за домовленістю сторін строк.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність бюджетного фінансування, відповідно до вимог статті 629 Цивільного кодексу України, не звільняє зобов`язану сторону своєчасного виконувати зобов`язань за договором. Дана правова позиція повністю узгоджується з висновком Європейського суду з прав людини (справа "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 листопада 2005 року).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Отже, судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання (у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань і він вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати електричної енергії за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 № 10152.

Відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження оплати спожитої електричної енергії позивачу у встановлені договором строки, у зв`язку з чим, на підставі встановлених обставин, суд вважає заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 78086,45 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 1698,01 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.11. Договору у разі порушення Споживачем строків оплати Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день за цим Договором. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

За змістом пункту 7 комерційної пропозиції, у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, передбачених пунктом 4 комерційної пропозиції постачальник проводить нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюються нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочки; 3% річних з простроченої суми. Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 10 робочих днів від дня його отримання споживачем.

За порушення строків оплати за підрахунками позивача з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 1698,01 грн. за період з 18.03.2020 по 30.04.2020.

Перевіривши правильність нарахування пені, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 1698,01 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 272,19 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору, позивачем нараховано відповідачу 3% річних у розмірі 272,19 грн. за період з 18.03.2020 по 30.04.2020.

Перевіривши правильність нарахування трьох відсотків річних, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, здійснено позивачем арифметично вірно, а тому позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у розмірі 272,19 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем та визнаються судом такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим судовий збір у розмірі 2102,00 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Зміївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги "Зміївської районної ради Харківської області (, юридична адреса: вул. 6-ої Стрілецької Дивізії, буд. 1, м. Зміїв, Зміївський район, Харківська область, 63404) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (, юридична адреса: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126) заборгованість за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 10152 від 01.01.2019 у розмірі 80056 грн., 65 коп., що складається з: заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 78086,45 грн., 3% річних в розмірі 272,19 грн. та пені в розмірі 1698, 01 грн. на п/р НОМЕР_1 в АТ "Мегабанк", МФО 351629, .

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Зміївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги "Зміївської районної ради Харківської області (, юридична адреса: вул. 6-ої Стрілецької Дивізії, буд. 1, м. Зміїв, Зміївський район, Харківська область, 63404) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (, юридична адреса: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102,00 грн. на п/р НОМЕР_1 в АТ "Мегабанк", МФО 351629, .

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач: Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (, юридична адреса: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126).

Відповідач: Комунального некомерційного підприємства "Зміївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги "Зміївської районної ради Харківської області (, юридична адреса: вул. 6-ої Стрілецької Дивізії, буд. 1, м. Зміїв, Зміївський район, Харківська область, 63404).

Повне рішення складено "06" серпня 2020 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/1687/20