ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2020 р. Справа № 910/1258/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Ходаківської І.П.

Владимиренко С.В.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційні скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2020 (суддя Мудрий С.М.)

у справі № 910/1258/20 Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 6 143,48 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» (далі - ТОВ «Грейнсвард», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця», відповідач) про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 6 143,48 грн. Також, позивач просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань щодо перевезення вантажу залізничним транспортом доставив вантаж за залізничними накладними №№ 40896805, 40896813, 40896821 з простроченням строку на 4 доби, за залізничними накладними №№ 40950438, 40950446, 40950487, 40960825 з простроченням строку на 2 доби.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.04.2020 у справі № 910/1258/20 (суддя Мудрий С.М.) позов ТОВ «Грейнсвард» задоволено повністю. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ТОВ «Грейнсвард» штраф за несвоєчасну доставку в розмірі 6 143,48 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.

4. Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідач мав доставити вантаж згідно з залізничними накладними №№ 40896805, 40896813 та 40896821 - 27.07.2019, а доставив 01.08.2019, чим допустив прострочення доставки на 4 доби, згідно з залізничним накладними №№ 40950438, 40950446, 40950487, 40960825, 40960841 - 29.07.2019, а доставив 29.07.2019, чим допустив прострочення доставки на 2 доби. Таким чином, за висновком місцевого господарського суду, позивач правомірно нарахував штраф у розмірі 6 143,48 грн.

5. Крім того, господарський суд першої інстанції дійшов висновків про те, що, враховуючи обставини справи, предмет та підстави позовних вимог, заперечення відповідача проти розміру витрат на професійну правову допомогу, визначений позивачем розмір витрат на послуги адвоката є завищеним, а тому до стягнення підлягає 3 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнення їх доводів.

6. Не погодившись із вказаним рішенням, АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2020 у справі № 910/1258/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

7. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що господарським судом першої інстанції не було взято до уваги доводи залізниці щодо накопичування вагонів на станції Сокаль із вини відповідача, через навантаження на станційних коліях вагонами, які прибули на адресу позивача.

8. Апелянт зазначив, що позивачем не було долучено до матеріалів справи заявок на переадресацію, а тому ним не доведено, яка відстань перевезення та на яку станцію прибув вантаж.

9. Також відповідач зазначив, що заявлені до стягнення 5 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу є завищеними, не обґрунтовані належним чином, що суперечить принципу судових витрат, оскільки виконані адвокатом Драченком В.В. роботи (надані послуги) та терміни їх виконання є аналогічними у даній справі та у справах №№910/36/20, 910/41/20, 910/366/20, 910/406/20, 910/408/20, 910/811/20, 910/367/20, а тому адвокату не потрібно було вчиняти повторні дії під час підготовки матеріалів.

10. Відповідач не погоджується також із витратами на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн, посилаючись на критерії співмірності складності справи, обсягу та складності виконаної адвокатом роботи, та критерію необхідності послуг адвоката. Більше того, як зазначив апелянт, вагони затримано з вини позивача.

11. Також, не погоджуючись із прийнятим рішенням, ТОВ «Грейнсвард» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2020 у справі № 910/1258/20 в частині відмови у стягненні 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу скасувати та прийняти у цій частині нове рішення, яким стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь ТОВ «Грейнсвард» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

12. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що господарським судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зокрема, ст.ст. 7, 77, 78, 80, 161, 165, 170, 172, 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки судом прийнято до розгляду відзив без належних доказів його надсилання позивачу.

13. Також, позивач не погодився із висновком господарського суду першої інстанції щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, оскільки, по-перше, відповідач, як монополіст, проігнорував заявлені позивачем претензії, тим самим взявши на себе тягар понесення додаткових судових витрат; по-друге, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; по-третє, обов`язок доведення неспівмірності витрат на оплату правничої професійної допомоги покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру таких витрат, з наданням відповідних доказів, проте, докази подані з порушенням ч. 9 ст. 80 ГПК України, а тому не можуть братися судом до уваги.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті.

14. Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2020 справу № 910/1258/20 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий, Ходаківська І.П., Владимиренко С.В.

15. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2020 у справі № 910/1258/20; розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 30.06.2020.

16. Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) апеляційну скаргу ТОВ «Грейнсвард» передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий, Ходаківська І.П., Владимиренко С.В.

17. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Грейнсвард» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2020 у справі № 910/1258/20. Об`єднано апеляційні скарги АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» та ТОВ «Грейнсвард» в одне апеляційне провадження для спільного розгляду. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 07.07.2020.

Позиції сторін.

18. 24.06.2020 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов письмовий відзив ТОВ «Грейнсвард» на апеляційну скаргу відповідача, який надіслано до суду засобами поштового зв`язку 22.06.2020, в якому позивач проти вимог апеляційної скарги АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» заперечує і просить суд залишити її без задоволення, та задовольнити апеляційну скаргу ТОВ «Грейнсвард».

19. 02.07.2020 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив АТ «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» на апеляційну скаргу ТОВ «Грейнсвард», в якому відповідач проти вимог апеляційної скарги позивача заперечує і просить залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

20. Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 07.02.2018 року між позивачем (далі - замовник) та відповідачем (далі - перевізник) укладено договір про надання послуг № 07153/ПЗ-2018 (далі - Договір), за умовами якого перевізник зобов`язався здійснювати перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, а замовник - оплачувати надані послуги. (а.с. 13-20).

21. Згідно з п. 8.1 Договору сторони домовились про використання електронного документообігу.

22. 20.07.2019 згідно з залізничними накладними №№ 40896805, 40896813, 40896821 відповідачем прийнято до перевезення по станції Чорноморськ-Порт Одеської залізниці вантаж - вагони залізничні, на власних осях, не поіменовані в алфавітному порядку. Станція призначення - Красне Львівської залізниці. Одержувач - ТОВ «Грейнсвард». (а.с. 22-24).

23. 23.07.2019 вантаж за вказаними перевізними документами переадресовано на станцію Городенка-Завод Львівської залізниці.

24. 22.07.2019 згідно з залізничними накладними №№ 40950438, 40950446, 40950487, 40960825, 40960841 відповідачем прийнято до перевезення по станції Чорноморськ-Порт Одеської залізниці вантаж - вагони залізничні, на власних осях, не поіменовані в алфавітному порядку. Станція призначення - Красне Львівської залізниці. Одержувач - ТОВ «Грейнсвард». (а.с. 26-30).

25. 23.07.2019 вантаж за вказаними перевізними документами переадресовано на станцію Городенка-Завод Львівської залізниці.

26. Відповідачем вантаж згідно з залізничними накладними №№ 40896805, 40896813, 40896821, 40950438, 40950446, 40950487, 40960825, 40960841 було доставлено 01.08.2019, про що свідчить календарний штемпель прибуття та видачі вантажу на вказаних накладних.

27. Позивачем 29.08.2019 виставлено відповідачу претензію № 2908-305 про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу на суму 3 949,38 грн згідно з залізничними накладними №№40896805, 40896813, 40896821. (а.с. 21).

28. 29.08.2019 позивач виставив відповідачу претензію № 2908-305 про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу на суму 2 194,10 грн згідно з залізничними накладними №№40950438, 40950446, 40950487, 40960825, 40960841. (а.с. 25).

29. Доказів надсилання претензій матеріали справи не містять.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

30. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

31. Згідно зі ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

32. Відповідно до ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

33. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань (ч. 5 ст. 307 ГК України).

34. Відповідно до ч. 1 ст. 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

35. Згідно з ч. 1 ст. 313 ГК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

36. Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

37. Згідно з п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, (далі - Статут) Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

38. Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (далі - залізничні під`їзні колії) (ст. 3 Статуту).

39. Відповідно до ст. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

40. Згідно з п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, а також статтею 23 Статуту передбачено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

41. Відповідно до ст. 22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

42. Згідно зі ст.ст. 44, 45 Статуту залізниця може на заяву відправника, одержувача змінити станцію призначення вантажу, прийнятого до перевезення (переадресувати вантаж), з оплатою витрат за договірним тарифом. За час затримки вагонів (контейнерів) в очікуванні переадресування справляється плата, встановлена згідно із статтею 119 цього Статуту. Час затримки обчислюється з моменту, коли минуло дві години після повідомлення про прибуття вантажу. В усіх випадках зміни одержувача або станції призначення вантажу підприємство, організація, громадяни, за заявою яких здійснено таку зміну, є відповідальними перед попереднім одержувачем за наслідки такої зміни і зобов`язані відрегулювати розрахунки між відправниками, попередніми адресатами та фактичними одержувачами.

43. Відповідно до п. 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

44. Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції, вантаж згідно з залізничними накладними №№ 40896805, 40896813, 40896821, 40950438, 40950446, 40950487, 40960825, 40960841 був відправлений зі станції Чорноморськ-Порт та, враховуючи переадресацію, прибув на станцію Городенка-Завод з порушенням терміну доставки, що підтверджено штемпелем станції призначення у графі 51 залізничних накладних. Відстань перевезення зазначена у графі 30 залізничних накладних - 850 км.

45. Згідно з залізничними накладними №№ 40896805, 40896813, 40896821, враховуючи переадресацію, було допущено прострочення доставки вантажу на 4 доби, а згідно з залізничними накладними №№40950438, 40950446, 40950487, 40960825, 40960841, враховуючи переадресацію, було допущено прострочення доставки вантажу на 2 доби.

46. Відповідно до п. 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу (ст.ст. 41, 116 Статуту залізниць України), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, (далі - Правила) термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

47. Згідно з пп. 1.1.1 п. 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км., 200 км., та 150 км.

48. Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. (п. 2.1. Правил).

49. Відповідно до п. 2.4 Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу; у разі переадресування вантажів.

50. Згідно з п. 2.9 Правил про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

51. Відповідно до п. 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

52. Згідно з ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

53. Відповідно до ст. 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

54. З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованих висновків про порушення відповідачем терміну доставки вантажу та правомірне нарахування штрафу на суму 6 143,48 грн відповідно до ст. 116 Статуту.

55. Доказів оплати матеріали справи не містять.

56. Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист (Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 у справі № 15-рп/2002).

57. За таких обставин, місцевий гсподарський суд дійшов вірних висновків про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

58. Разом з цим, ст. 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

59. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

60. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

61. Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

62. Господарським судом першої інстанції встановлено, що визначений позивачем розмір витрат на послуги адвоката є завищеним та не відповідає критеріям розумності та співрозмірності.

63. Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

64. Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

65. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (зазначена правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18).

66. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015).

67. Згідно з висновком ЄСПЛ, викладеним у рішенні від 02.06.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

68. Клопотання позивача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, яке міститься у тексті відзиву на позов, обґрунтоване тим, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є не співмірним із фактично наданими послугами.

69. Касаційний господарський суд у додатковій ухвалі від 21.07.2020 у справі №915/1654/19 зробив висновок про те, що, оцінюючи обґрунтованість заяви відповідача, заперечення та відзиву позивача в контексті положення пункту 4 частини четвертої статті 126 ГПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена відповідачем сума є необґрунтованою. При цьому колегія суддів погоджується з доводами позивача про необґрунтованість та неспівмірність заявленої до стягнення суми витрат на професійну правову допомогу відповідача з реальним обсягом такої допомоги у суді касаційної інстанції, часом, витраченим на надання таких послуг (незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду у Касаційному господарському суді та тривалість судових засідань), критерію реальності таких витрат.

70. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц зазначила, що процесуальним законодавством передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності та фінансового стану учасників справи.

71. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до матеріалів справи надано ордер на надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про надання правової допомоги № 81-02 від 06.02.2020, акт № 81-02/27 виконаних робіт (наданих послуг) від 27.01.2020, рахунок на оплату № 81-02/27 від 27.01.2020 та платіжне доручення № 331від 27.01.2020. (а.с. 31-38).

72. На переконання колегії суддів Північного апеляційного господарського суду, враховуючи предмет спору та складність справи розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та не співмірним із ціною позову.

73. У справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002, за результатом її розгляду ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

74. Разом з цим, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

75. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

76. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18.

77. Зазначене спростовує доводи позивача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу.

78. Доводи відповідача щодо вини позивача не можуть бути прийняті апеляційним господарським судом до уваги, оскільки переадресацію вагонів було враховано при розрахунку термінів доставки вантажу, про що наявна відмітка у залізничних накладних. Стосовно доказів на підтвердження відстані, то відстань відображена у залізничних накладних.

79. ЄСПЛ також зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

80. ЄСПЛ в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

81. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

82. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг, оскільки господарським судом першої інстанції прийнято рішення із дотриманням норм процесуального права та з правильним застосуванням норм матеріального права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

83. Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

84. Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

85. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2020 у справі № 910/1258/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Судові витрати.

86. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційних скарг витрати за подання апеляційних скарг у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2020 у справі № 910/1258/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційних скарг покласти на скаржників.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 10.08.2020.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.П. Ходаківська

С.В. Владимиренко