ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2020 р. Справа № 911/929/20

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа»

про стягнення 41966,00 грн

без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Київської області звернулось Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі позивач, НАК «Нафтогаз України») з позовом до Комунального підприємства теплових мереж «Яготинтепломережа» (далі відповідач, КПТМ «Яготинтепломережа») про стягнення 41966,00 грн, з яких: 28282,82 грн пені, 3401,06 грн 3% річних та 10282,12 грн інфляційних втрат.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу від 21.12.2015 № 1081/16-ТЕ-17 в частині своєчасної оплати вартості поставленого позивачем природного газу.

Ухвалою господарського суду Київської області від 21.04.2020 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи) та встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій у справі.

Через канцелярію суду 26.05.2020 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з норм спеціального законодавства, а саме: постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 05.01.2005 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій»; Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» № 1730 від 03.11.2016.

Відповідач зауважує, що у даному спорі між учасниками розрахунків, якими, зокрема, є позивач та відповідач, на відшкодування пільг та субсидій було підписано спільні протокольні рішення, на підставі яких позивачу було відшкодовано (перераховано) за природний газ плату в загальній сумі 686271,80 грн, тобто повністю споживання природного газу відшкодовувалось саме з Державного бюджету України. На думку відповідача, підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший, а не той, що був врегульований Договором, порядок розрахунків.

Крім того відповідач вважає, що заявлені позивачем штрафні та фінансові санкції не підлягають стягненню з відповідача з причин нарахування їх на газ, спожитий до набрання чинності Законом України № 1730, тобто до 30.11.2016, а нараховані підлягають списанню.

Станом на дату ухвалення рішення у справі позивач відповідь на відзив до суду не надіслав.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між НАК «Нафтогаз України» (постачальник) та КПТМ «Яготинтепломережа» (споживач) 21.12.2015 укладено договір постачання природного газу № 1081/16-ТЕ-17 (далі Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2016 році природний газ (надалі газ), а споживач зобов`язується оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2. Договору).

За цим Договором постачається газ власного видобутку (видобутий на території України), а у разі його нестачі, імпортований газ (за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України) (п. 1.3. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2016 (включно) газ обсягом до 380,0 тис. куб. м, у тому числі по місяцях (тис. куб. м): січень 140,0; лютий 130,0; березень 110,0.

Згідно з п. 3.4. Договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу споживача.

За умовами п. 5.2. Договору ціна за 1000 куб. м газу за цим Договором в період з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) для підприємств, які приєднані до газорозподільних мереж, становить 1770,74 грн, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до ціни на природний газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20%. До сплати за 1000 куб. м природного газу 1806,15 грн, крім того ПДВ 20% 361,23 грн, всього з ПДВ 2167,38 грн.

Загальна сума вартості природного газу за цим Договором складається із сум вартості місячних поставок газу (п. 5.4. Договору).

Пунктом 6.1. Договору обумовлено, що оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п. 8.2. Договору у разі невиконання споживачем пункту 6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01.01.2016 до 31.03.2018), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 12 Договору).

До Договору між сторонами укладалися додаткові угоди: № 1 від 31.12.2015, № 2 від 29.01.2016, № 3 від 31.03.2016, № 4 від 16.06.2016.

Зокрема, додатковою угодою № 3 від 31.03.2016 до Договору сторони внесли зміни до Договору, у тому числі:

- додано пункт 2.1. статті 2 «Кількість та фізико-хімічні показники газу» Договору абзацом у наступній редакції: «Постачальник передає споживачу з 01.04.2016 по 30.04.2016 (включно) газ обсягом до 55 тис. куб. м» (п. 1 додаткової угоди);

- викладено абзац другий пункту 6.1 статті 6 2Порядок та умови проведення розрахунків» Договору у наступній редакції: «Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.» (п. 6 додаткової угоди);

- викладено статтю 12 «Строк дії договору» Договору у наступній редакції: «Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01.01.2016 до 30.04.2016 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 10 додаткової угоди).

Відповідно до п. 12 додаткової угоди № 3 від 31.03.2016 до Договору дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє з 01.04.2016, а в частині пунктів 4, 7, 8, 9 поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2016.

Додатковою угодою № 4 від 16.06.2016 сторони внесли зміни до Договору, у тому числі:

- в пункт 6.1 Договору додано останній абзац в наступній редакції: «Сторони погодили, що з урахуванням п. 11.3 цього Договору укладення договору(ів) про організацію взаєморозрахунків, крім того, підписання Сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не змінює строків, термінів та умов розрахунків за цим Договором, не звільняє Споживача від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, включаючи, але не обмежуючись обов`язком Споживача сплатити на користь Постачальника неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.»;

- статтю 8 «Відповідальність сторін» Договору доповнено пунктом 8.6 в наступній редакції: «Сторони погодили, що з урахуванням п. 11.3 цього Договору укладення договору(ів) про організацію взаєморозрахунків, крім того, підписання Сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє споживача від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, включаючи, але не обмежуючись обов`язком споживача сплатити на користь Постачальника неустойку (штраф, пеню), платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості, в тому числі на суму заборгованості, яка є предметом регулювання договором(ами) про організацію взаєморозрахунків та спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ, за весь час прострочення до повного погашення заборгованості за цим Договором.».

Згідно з п. 6 додаткової угоди № 4 від 16.06.2016 до Договору дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати її підписання та скріплення печатками сторін, поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склались з дати укладення цього Договору, і діє протягом дії Договору.

На виконання умов Договору, з урахуванням додаткових угод, постачальник передав споживачу у власність природний газ на загальну суму 686271,80 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: від 31.01.2016 на суму 303897,04 грн; від 29.02.2016 на суму 188636,91 грн; від 31.03.2016 на суму 175096,21 грн; від 30.04.2016 на суму 18641,64 грн. Зазначені акти приймання-передачі оформлені належним чином, підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств.

Між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області (Сторона № 1), Департаментом фінансів Київської обласної держадміністрації (Сторона № 2), КПТМ «Яготинтепломережа» (Сторона № 3) та НАК «Нафтогаз України» (Сторона остання) з метою погашення взаємної заборгованості, укладено Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України (далі Спільні протокольні рішення), предметом яких є організація проведення Сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» (далі Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20), а саме:

- Спільне протокольне рішення від 16.02.2016 № 486, яким, зокрема, обумовлено, що Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України Стороні № 1 у сумі 244200 грн з приміткою: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (п. 2.2.); Сторона № 1 перераховує на рахунок Сторони № 2 кошти у сумі 244200 грн Із записом у графі «призначення платежу»: «за січень місяць 2016 року «П» 49000 грн»; за січень місяць 2016 року «С» 195200 грн» Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (п. 2.3.); Сторона № 2 перераховує кошти Стороні № 3 через рахунки з обліку доходів районних/міських бюджетів та реєстраційні рахунки управлінь праці та соціального захисту населення РДА/МВК пільги та субсидії у сумі 244200 грн із записом у графі «призначення платежу»: «за січень місяць 2016 року «П» 49000 грн»; за січень місяць 2016 року «С» 195200 грн» Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (п. 2.4.); Сторона № 3 перераховують Стороні останній кошти у сумі 244200 грн, у тому числі ПДВ 40700,00 грн: 128169,68 грн за природний газ за 2015 рік згідно з договором від 27.11.14 №2097/15-ТЕ-17, із записом в графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ за 2015 рік, договір від 27.11.14 № 2097/15-ТЕ-17, у тому числі ПДВ 21361,61 грн»; 116030,32 грн за природний газ за 2016 рік згідно з договором від 21.12.15 №1081/16-ТЕ-17, із записом в графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ за 2016 рік, договір від 21.12.15 № 1081/16-ТЕ-17, у тому числі ПДВ 19338,39 грн» (п. 2.5.);

- Спільне протокольне рішення від 16.06.2016 № 1722, яким, зокрема, обумовлено, що Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України Стороні № 1 у сумі 398600 грн з приміткою: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (п. 2.2.); Сторона № 1 перераховує на рахунок Сторони № 2 кошти у сумі 398600 грн із записом у графі «призначення платежу»: «за травень місяць 2016 року «П» 78580 грн»; за травень місяць 2016 року «С» 320020 грн» Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (п. 2.3.); Сторона № 2 перераховує кошти Стороні № 3 через рахунки з обліку доходів районних/міських бюджетів та реєстраційні рахунки управлінь праці та соціального захисту населення РДА/МВК пільги та субсидії у сумі 398600 грн із записом в графі «призначення платежу»: «за травень місяць 2016 року «П» 78580 грн»; за травень місяць 2016 року «С» 320020 грн» Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (п. 2.4.); Сторона № 3 перераховують Стороні останній кошти у сумі 398600 грн, у тому числі ПДВ 66433,33 грн, за природний газ за 2016 рік згідно з договором від 21.12.2015 №1081/16-ТЕ-17, із записом в графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ за 2016 рік, договір від 21.12.2015 № 1081/16-ТЕ-17, у тому числі ПДВ 66433,33 грн» (п. 2.5.);

- Спільне протокольне рішення від 20.12.2016 № 3420, яким, зокрема, обумовлено, що Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України Стороні № 1 у сумі 388000 грн з приміткою: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (п. 2.2.); Сторона № 1 перераховує на рахунок Сторони № 2 кошти у сумі 388000 грн із записом у графі «призначення платежу»: «за листопад місяць 2016 року «П» 24200 грн»; за листопад місяць 2016 року «С» 363800 грн» Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (п. 2.3.); Сторона № 2 перераховує кошти Стороні № 3 через рахунки з обліку доходів районних/міських бюджетів та реєстраційні рахунки управлінь праці та соціального захисту населення РДА/МВК пільги та субсидії у сумі 388000 грн із записом у графі «призначення платежу»: «за листопад місяць 2016 року «П» 24200 грн»; за листопад місяць 2016 року «С» 363800 грн» Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20» (п. 2.4.); Сторона № 3 перераховують Стороні останній кошти у сумі 388000 грн, у тому числі ПДВ 64666,67 грн, 171641,48 грн за природний газ за 2016 рік згідно з договором від 21.12.2015 №1081/16-ТЕ-17, із записом в графі «призначення платежу»: «Постанова Уряду від 11.01.2005 № 20, за природний газ за 2016 рік, договір від 21.12.2015 № 1081/16-ТЕ-17, у тому числі ПДВ 28606,91 грн» (п. 2.5.).

З наявних у матеріалах справи копій банківських виписок по рахунку позивача вбачається, що КПТМ «Яготинтепломережа» на підставі вказаних Спільних протокольних рішень здійснено перерахування на рахунок НАК «Нафтогаз України» грошових коштів в загальному розмірі 686271,80 грн, а саме:

22.02.2016 116030,32 грн; у призначенні платежу вказано, що оплата здійснена за газ 2016 року, згідно з ПКМУ № 20 від 11.01.2005 та спільного протокольного рішення № 486 від 16.02.2016;

29.06.2016 398600,00 грн; у призначенні платежу вказано, що оплата здійснена за газ 2016 року, згідно з ПКМУ № 20 від 11.01.2005 та спільного протокольного рішення № 1722 від 16.06.2016;

27.12.2016 171641,48 грн; у призначенні платежу вказано, що оплата здійснена за газ 2016 року, згідно з ПКМУ № 20 від 11.01.2005 та спільного протокольного рішення № 3420 від 20.12.2016.

Відповідні оплати також відображені у наданій позивачем довідці «Операції по підприємству «Яготинтепломережа КПТМ».

Підставами пред`явлення даного позову, за словами позивача, стало порушення відповідачем обумовлених Договором строків розрахунків за поставлений позивачем природний газ.

Згідно з ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що господарські правовідносини між сторонами виникли на підставі договору постачання природного газу № 1081/16-ТЕ-17 від 21.12.2015.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Позивач зазначає, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги п. 6.1. Договору.

У зв`язку з порушенням відповідачем термінів виконання грошових зобов`язань за Договором, позивачем, враховуючи часткові оплати заборгованості відповідачем, нараховано та заявлено до стягнення з останнього 28282,82 грн пені, 3401,06 грн 3% річних та 10282,12 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що 30.11.2016 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі Закон), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 вказаного Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Позивач зазначає, що оскільки заборгованість у сумі 152999,84 грн за актом березня 2016 року та 18641,64 грн за актом квітня 2016 року не була сплачена до 30.11.2016 позивач має право нарахувати штрафні та фінансові санкції з дня виникнення цієї заборгованості 25.04.2016 та 26.05.2016 відповідно до дня погашення суми боргу.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-3 ст. 12 Господарського кодексу України Держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Наведене регулювання було визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» (чинною під час дії спірних правовідносин). Цей Порядок визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз».

Відповідно до п. 7 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, Для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства, крім енергопостачальних компаній, державного підприємства «Енергоринок», які проводять розрахунки за спожиту електроенергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку. Розрахункове обслуговування цих рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та суб`єктами підприємницької діяльності. Розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Спір, що виник між сторонами, стосується стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані у зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати поставленого позивачем природного газу відповідно до укладеного між ними договору постачання природного газу № 1081/16-ТЕ-17 від 21.12.2015.

Судом встановлено, що впродовж 2016 року між позивачем, відповідачем, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області та Департаментом фінансів Київської ОДА були підписані спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету. В розділі 1 зазначених спільних протокольних рішень, предметом таких визначено організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субвенцій та компенсацій». При цьому вказано, що отримані з державного бюджету кошти призначені для перерахування відповідачем позивачу за природний газ, у тому числі за 2016 рік згідно з договором № 1081/16-ТЕ-17 від 21.12.2015.

Зі змісту Порядку від 11.01.2005 № 20 вбачається, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання із відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (надалі ПЕК), визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто, держава офіційно визнає неможливість підприємств ПЕК забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (в залежності від рівня отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами ПЕК, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулівного впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти, до яких належить і Порядок від 11.01.2005 № 20.

Таким чином, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування, чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Підписавши зазначені спільні протокольні рішення, сторони погодили, що відшкодування боргу відповідача здійснюватиметься відповідно до встановлених зазначеними рішеннями порядку. Тобто сторони, підписавши спільні протокольні рішення, погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 924/296/18.

Судом встановлено, що розрахунки за спожитий природний газ за період січень-квітень 2016 року проводилися відповідачем у порядку та на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, у зв`язку з цим суд дійшов висновку про безпідставне нарахування НАК «Нафтогаз України» пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат на заборгованість в сумі 152999,84 грн за актом березня 2016 року та 18641,64 грн за актом квітня 2016 року, яка сплачена відповідно до спільних протокольних рішень.

Враховуючи викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін