РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.07.2020Справа № 910/8095/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Вегера А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 298 893, 30 грн.,

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач) про стягнення 298 893, 30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань зі своєчасної доставки вантажу до пункту призначення, внаслідок чого позивачем було нараховано відповідачу штраф відповідно до статті 116 Статуту залізниць України. У зв`язку з цим позивач вирішив звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.06.2019 відкрито провадження у справі № 910/8095/19, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

23.08.2019 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано відзив на позов, відповідно до змісту якого відповідач проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що:

- позивачем неправильно здійснено розрахунок штрафу за накладними № 45224938, 45548492, 45675402, 45731122, 45821113, 45901527, 46021838, 46021873, 46662714, 46682688, 46976411, 47039037, 47131388, 48062665, 48062699, 48133698, 48137681, 48138382, 48139414, 48306344, 48828537, 53797825, 53816567, 53816658, 53932208, 48269294, оскільки штраф на підставі ст. 116 Статуту залізниць України повинен розраховуватися, виходячи з суми провізної плати, яка зазначена в графі 31 залізничної накладної, без врахування договірних плат за використання вагона перевізника і компенсації витрат перевізника за перевезення вагона у порожньому стані. Відповідач посилається на п. 3 Загальних положень Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 317 від 26.03.2009, та зазначає, що провізна плата - це державно врегульований тариф, який нараховується відповідно до Збірника. При цьому, на думку відповідача, такі складові як компенсація витрат на перевезення у порожньому вагоні власних вагонів перевізника та плата за використання власних вагонів перевізника є послугами, пов`язаними з перевезеннями вантажів, які надаються за вільними тарифами та мають стягуватися на договірних засадах. Відтак, відповідач стверджує, що нарахування позивачем штрафу на загальну суму платежів, сплачених за перевезення вантажу, є неправомірним;

- позивачем неправомірно нараховано штраф в сумі 1 815, 00 грн. по накладній № 48077549 від 29.01.2019, оскільки прострочення терміну доставки вантажу склало 1 добу, за що відповідно до статті 116 Статуту залізниць України штраф не нараховується;

- позивачем неправомірно нараховано штраф в сумі 6 255, 88 грн. за накладними № 48469621, 48469639, 48469589, оскільки невраховано, що затримка вантажу на шляху спрямування виникла не з вини залізниці, що підтверджується відповідними комерційними актами.

03.09.2019 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до змісту якої позивач вказує на те, що до провізної плати, погодженої сторонами, входять три компоненти, а саме плата за перевезення навантаженого вагону перевізника, компенсація витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника та плата за використання вагонів перевізника, а тому сума штрафу, заявлена до стягнення, розрахована правомірно та обґрунтовано. Також позивач звертає увагу на те, що нестача вантажу не може бути розцінена як поважна причина затримки.

16.09.2019 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано заперечення на відповідь на відзив. Крім того, у запереченнях на відповідь на відзив відповідачем викладено клопотання про зменшення розміру штрафу до 50%.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.09.2019 підготовче засідання відкладено на 22.10.2019 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/8095/19 до судового розгляду по суті на 13.11.2019 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.11.2019 судове засідання відкладено на 11.12.2019 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.12.2019 у судовому засіданні оголошено перерву до 24.12.2019 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.12.2019 провадження у справі № 910/8095/19 зупинено до перегляду у касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах в іншій справі № 910/1524/19.

Постановою об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2020 касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" задоволено, постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2019 та рішення господарського суду міста Києва від 11.07.2019 у справі № 910/1524/19 скасовано, справу № 910/1524/19 направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.03.2020 поновлено провадження у справі № 910/8095/19, судове засідання призначено на 31.03.2020 року.

Проте, згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Водночас, Рада суддів України звернулась до громадян, які є учасниками судових процесів, з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін. Також Рада суддів України просить громадян утриматися від відвідин суду, якщо у них є ознаки будь-якого вірусного захворювання (заява Голови Ради суддів України щодо карантинних заходів від 11.03.2020 р.).

В Україні станом на 19.03.2020 року зафіксовано нові випадки інфікування коронавірусом COVID-19. Крім того, мають місце летальні випадки.

Людина, її життя і здоров`я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (стаття 3 Конституції України).

Крім того, Рада суддів України рекомендувала у період з 16 березня до 3 квітня 2020 року встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам (http://rsu.gov.ua/uploads/news/no9rs-18620-vid-16032020-verhovn-92b86c6546.pdf)).

Враховуючи вищевикладене, ухвалою від 19.03.2020 господарський суд міста Києва повідомив учасників справи про те, що судове засідання, призначене на 24.03.2020 року, не відбудеться та зазначив, що про дату і час судового засідання учасників справи буде повідомлено додатково.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.05.2020 повідомлено учасників справи про те, що судове засідання у справі № 910/8095/19 призначено на 02.06.2020 року.

02.06.2020 року на електронну пошту господарського суду міста Києва представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 02.06.2020 року оголошено перерву до 23.06.2020 року.

23.06.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва відповідачем подані письмові пояснення у справі, а також клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.06.2020 у судовому засіданні оголошено перерву до 15.07.2020 року.

14.07.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 15.07.2020 року оголошено перерву до 29.07.2020 року.

21.07.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 29.07.2020 року не з`явились, проте на електронну пошту господарського суду міста Києва направили клопотання про відкладення розгляду справи, мотивовані неможливістю прибути у судове засідання через запровадження на території України карантину.

Судом розглянуті вищевказані клопотання представників сторін та вирішено відмовити в їх задоволенні, враховуючи наступне.

Так, відповідно до частини 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Отже, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.

При цьому, частиною 3 статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

В даному випадку, враховуючи неявки представників позивача або відповідача суд неодноразово оголошував перерву у судових засіданнях з метою дотримання процесуальних прав сторін, рівності сторін перед законом і судом, змагальності, дотримання принципів диспозитивності та пропорційності, закріплених положеннями статей 7, 8, 13-15 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України № 343 від 04.05.2020 було внесено зміни до вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України та послаблені карантинні обмеження, а саме дозволено здійснення професійної діяльності адвокатами та нотаріусами.

Постановою Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Києві). Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 перевезення пасажирів метрополітенами.

За приписами статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Між тим відповідач, який знаходиться у місті Києві, тобто у тому ж населеному пункті, що й господарський суд міста Києва, з урахуванням обставин послаблення в місті Києві протиепідемічних заходів та здійсненням з 25.05.2020 перевезення пасажирів метрополітенами, не зазначив причин, які безпосередньо перешкоджають йому з`явитися у судове засідання та не навів достатнього обґрунтування неможливості участі його представників у судовому засіданні (якщо він вважав таку участь необхідною), тоді як саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів.

Позивач також не навів жодних переконливих аргументів на підтвердження неможливості направити свого представника у судове засідання 29.07.2020 з урахуванням послаблення карантину.

При цьому, суд зазначає, що згідно з частиною 4 статті 197 Господарського процесуального кодексу України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України № 540-ІХ від 30.03.2020) під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України.

На виконання Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» та відповідно до пункту 10 частини 1 статті 152, частини 5 статті 153 Закону України «Про судоустрій і статус судів» Державна судова адміністрація України наказом № 169 від 08.04.2020 затвердила Порядок роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду.

Тобто, як позивач, так і відповідач, бажаючи взяти участь у судовому засіданні 29.07.2020 року відповідно до приписів статті 197 Господарського процесуального кодексу України мали право взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду, а також поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Проте відповідного клопотання сторонами заявлено не було.

При цьому, судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (частина 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.02.2018 року між позивачем (Замовник) та відповідачем (Перевізник) було укладено Договір № 00076/ЦТЛ-2018 (далі - Договір), предметом якого згідно з пунктом 1.1. є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до пункту 1.2. Договору поняття перевезення вживається у такому значені - послуга, в процесі надання якої Перевізник зобов`язується доставити довірений Замовником вантаж до пункту призначити та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а Замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим Договором порядку. Перевезення оформляється залізничною накладною відповідно до цього Договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 317 від 26.03.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356 (далі - Збірник тарифів), Правил перевезення вантажі, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 873 від 09.12.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно.

Поняттям послуги пов`язані з організацією перевезення вантажів вживається у значені - послуги, що надається Перевізником Замовнику, у тому числі на підставі окремої заявки з переліку, погодженого Сторонами у Додатку № 1 до Договору.

Відповідно до пункту 1.3. Договору надання послуг за цим Договором підтверджується залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Згідно з п. 8.1. Договору сторони домовились про використання електронного документообігу.

За умовами п. 8.5.1. Договору Замовник формує електронний перевізний документ (далі - ЕПД) та передає їх Перевізнику через АС Клієнт - УЗ не пізніше часу пред`явлення вантажу для приймально-здавальних операцій відповідно до режиму роботи товарної контори станції.

Відповідно до пункту 8.5.4. Договору підтвердження приймання вантажу до перевезення за ЕПД проводиться шляхом проставляння в ЕПД дати приймання вантажу до перевезення та накладання ЕЦП. На вимогу Замовника Перевізник засвідчує дату приймання вантажу до перевезення шляхом проставляння календарного штемпелю в роздрукованій копії ЕПД. Друк паперової копії ЕПД накладної виконується замовником або на його вимогу Перевізником.

У пункті 12.1. Договору сторонами погоджено, що Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання Замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ», або вчинення Замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії Договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей Договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього Договору.

Протягом січня-березня 2019 року на адресу АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (вантажоодержувач ДТЕК ЗАПОРІЗЬКА ТЕС - відокремлений структурний підрозділ АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО») залізницею відправлення та призначення виступає ПАТ «Українська залізниця» була відвантажена вугільна продукція за залізничними накладними №№ 53637104, 53708681, 47822028, 47814504, 53981528, 48061857, 48062657, 48062665, 48062699, 48077549, 45548492, 45548500, 45548518, 45701836, 45839651, 45839677, 45847043, 45966421, 45966363, 48301253, 48306120, 48306310, 48306344, 48306369, 48484851, 48484869, 48484984, 48619290, 48619316, 48626345, 48627467, 47034848, 47034962, 47478284, 53694329, 53696159, 45014248, 53816575, 53817995, 53818001, 53818050, 53903365, 45359197, 45514502, 48131676, 45673480, 48321467, 48324065, 48324081, 48324099, 48469589, 48469621, 48469639, 46662664, 46662714, 48813778, 53787776, 53816567, 53816658, 53817961, 53817987, 53899399, 53901872, 53932091, 53932158, 53932182, 53932208, 53932463, 53932489, 53932497, 53932505, 53939559, 53940227, 45571841, 48128631, 48128706, 48128714, 48129126, 48129134, 48129142, 48129217, 48131502, 48131536, 48131668, 48131676, 48131684, 48133698, 48133714, 48133722, 48137681, 48138382, 48139208, 48139232, 48139349, 48139414, 45821113, 45839651, 48264808, 48269245, 48269278, 48269294, 48270896, 45874898, 45901527, 48494702, 46861688, 48710792, 48717920, 48717946, 48718126, 46970851, 48892988, 48960108, 48960116, 48963136, 48963235, 48963268, 48965487, 48965537.

Позивач зазначає, що згідно з вищевказаними накладними відповідач припустив прострочення строку доставки вантажу, що є порушенням зобов`язання, статті 41 Статуту залізниць України, а також Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000.

У зв`язку з цим, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші угоди.

Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Положеннями статті 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із статтею 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Частиною першою статті 919 Цивільного кодексу України передбачено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Відповідно до частини 1 статті 313 Господарського кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Згідно із статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (стаття 2 Статуту).

Відповідно до статті 5 Статуту на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує:

а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила);

б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів;

в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів);

г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно із статтею 6 Статуту накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Абзацами першим, другим і п`ятим статті 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1. і 1.2. Правил термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. пункту 1.1 Правил у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Пунктом 2.1. Правил передбачено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на число місяць».

Згідно з пунктом 2.4. Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до пункту 2.10. Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

За приписами частини 2 статті 313 Господарського кодексу України розмір штрафів, що стягуються з перевізників за прострочення в доставці вантажу, визначається відповідно до закону.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до статті 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною першою статті 23 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Згідно із частини 1 статті 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Відповідно до частини 2 статті 116 Статуту зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/420/2012 від 04.04.2012 нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно з пунктом 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладних, доданих до позовної заяви, вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що вантаж прибув з порушенням строків доставки вантажу, а саме:

Вантаж у напіввагонах №№ 56557820, 56185044, 53524757, 53526323, 53744868, 60934544, 56863277, 63129068, 67913632, 68749738, 68535764, 60461340, 61654083, 60419231, 67892026, 52373057, 63897243, 63897177, 53536504, 56108285, 58916743, 53420444, 62966304, 61670261, 60762416, 65884652, 65302150, 67922708, 63094452, 63094353, 56765902, 52244357, 63447528, 53529400, 60364247, 59956003, 56082043, 53129557, 53748406, 53485975, 63129084, 56512429, 60729142, 53527776, 62610423, 63523351, 52171246, 60725975, 56388903, 56625734, 68353382, 63379655, 60397031, 57911448 який надійшов у адресу вантажоодержувача із запізненням на 2 доби, що підтверджується залізничними накладними №№ 53637104, 53708681, 47822028, 47814504, 53981528, 48061857, 48062657, 48062665, 48062699, 48077549, 45548492, 45548500, 45548518, 45701836, 45839651, 45839677, 45847043, 45966421,45966363, 48301253, 48306120, 48306310, 48306344, 48306369, 48484851, 48484869, 48484984, 48619290, 48619316, 48626345, 48627467, 47034848, 47034962, 47478284 та досильними накладними №№ 47786678, 47786660, 45407673, 45553831, 4543228, 45731122, 45959822, 45972825, 46601613, 46493417, 47039037, 47131388. Враховуючи зазначене, позивачем нараховано за несвоєчасну доставку вантажів на 2 доби штраф у розмірі 10 % від провізної плати в сумі 35 126, 82 грн.

Вантаж у напіввагонах №№ 56624513, 63522882, 56265317, 52538758, 60945680, 56120504, 5908677, 63366371, 60931144, 62197926, 53511689, 56219132, 53171716, 5345,565, 53544375, 56329378, 56871163, 56965809, 54778584, 53169512, 63652051, 66936121, 61076014, 53017109, 60319878, 62243340, 68803543, 68974336, 56857063, 62049408, 56943962, 54787379, 52023835, 58331430, 56970031, 60461605, 56963341, 51805984 який надійшов у адресу вантажоодержувача із запізненням на 3 доби, що підтверджується залізничними накладними №№ 53694329, 53696159, 45014248, 53816575, 53817995, 53818001, 53818050, 53903365, 45359197, 45514502, 48131676, 45673480, 48321467, 48324065, 48324081, 48324099, 48469589, 48469621, 48469639, 46662664, 46662714, 48813778 та досильними залізничними накладними №№ 47606843, 47890785, 45224870, 45328721, 45430972, 45678539, 45675402, 46021879, 46021853, 46021838, 46601621, 48849798. Враховуючи зазначене, позивачем нараховано за несвоєчасну доставку вантажів на 3 доби нарахував штраф у розмірі 20 % від провізної плати в сумі 51 062, 42 грн.

Вантаж у напіввагонах №№ 53797825, 68747930, 68534940, 60938941, 61224648, 5694619, 68748532, 62784715, 54753256, 56991227, 53026878, 56166630, 61259974, 59725903, 56626419, 56334113, 61298642, 55113385, 56089568, 62009378, 56108657, 56871700, 60726767, 62110721, 62966619, 62294277, 52228269, 67622050, 53745030, 56009822, 56744089, 53544920, 62650551, 56448459, 58940305, 55025522, 61264727, 61078549, 63309470, 63030456, 60519501, 52797396, 56857444, 56968936, 62966767, 65366411, 61191318, 56944135,61297164, 53589339, 67167627, 66041419, 56350473, 54122346, 56850274, 66735127, 64635154, 59085555, 63378525, 63246086, 53544532, 56120629, 59786087, 59783027, 60599347, 53512620, 53545489, 53561544, 61017182, 61014460, 66812843, 65448459, 54781307, 50062298, 53419578, 56046501, 62004601, 63316905, 63489652, 61999413, 61949103, 56957517, 53522843, 66686965, 61849821, 63129563, 65251258, 53419552, 56219157, 56262033, 560041056, 50051697, 56256241, 607263338, 61920260, 55590657, 62256268, 56743560, 53454526, 63424352, 56319569, 62315064, 62059407, 56079163, 56389869, 57578205, 57579708 який надійшов у адресу вантажоодержувача із запізненням на 4 більше діб, що підтверджується залізничними накладними №№ 53787776, 53816567, 53816658, 53817961, 53817987, 53899399, 53901872, 53932091, 53932158, 53932182, 53932208, 5932463, 53932489, 53932497, 53932505, 53939559, 53940227, 45571841, 48128631, 48128706,48128714, 48129126, 48129134, 48129142, 48129217, 48131502, 48131536, 48131668, 48131676, 48131684, 48133698, 48133714, 48133722, 48137681, 48138382, 48139208, 48139232, 48139349, 48139414, 45821113, 45839651, 48264808, 48269245, 4826278, 48269294, 48270896, 45874898, 45901527, 48494702, 46861688, 48710792, 48717920, 48717946, 48718126, 46970851, 48892988, 48960108, 48960116, 48963235, 48963268, 48965487, 48965537 та досильними залізничними накладними №№ 53797825, 45224904, 45224938, 45678521, 45891959, 45932464, 45891918, 46682688, 46863734, 48828537, 46976411. Враховуючи зазначене, позивачем нараховано за несвоєчасну доставку вантажів на 2 доби штраф у розмірі 30 % від провізної плати в сумі 212 704, 06 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу судом встановлено, що він є арифметично невірним та не відповідає положенням чинного законодавства.

Зокрема, позивачем невірно здійснено розрахунок штрафу за накладними № 45224938, 45548492, 45675402, 45731122, 45821113, 45901527, 46021838, 46021879, 46662714, 46682688, 46976411, 47039037, 47131388, 48062665, 48062699, 48133698, 48137681, 48138382, 48139414, 48306344, 53797825, 53816567, 53816658, 53932208, 48269294, враховуючи наступне.

Приписами частини 1 статті 916 ЦК України визначено, що за перевезення вантажу стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Частиною 1 статті 307 ГК України встановлено обов`язок вантажовідправника сплатити перевізнику за перевезення вантажу встановлену плату. Статтею 311 ГК України передбачено, що плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов`язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

За змістом пунктів 2, 3 Розділу I Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (далі - Збірник тарифів), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, вбачається, що тарифи, збори та плати, наведені у цьому Збірнику, застосовуються на всіх лініях залізниць широкої, вузької та європейської колій мережі залізниць України загального користування для всіх суб`єктів господарювання, які беруть участь у процесі організації та здійснення перевезень вантажів залізничним транспортом. Державні регульовані тарифи встановлюються, зокрема, на внутрішні вантажні перевезення, що здійснюються на лініях широкої та європейської колій загальної мережі залізниць України, користування вагонами і контейнерами перевізника, роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких наведено в розділі III цього Збірника.

Пунктами 6, 11 Розділу I Збірника тарифів визначено, що тарифи застосовуються при визначенні плати за перевезення вантажів вантажною і великою швидкістю та пасажирськими поїздами за відстань залізницями України у внутрішньому сполученні - від станції відправлення до станції призначення, які відкриті від виконання комерційних операцій згідно з Тарифним керівництвом № 4 залізниць України; плата за перевезення визначається згідно з Правилами застосування тарифів, наведеними в Розділі II цього Збірника. Для розрахунку плати за перевезення вантажів потрібно визначити належність вагона - перевізника, власний або орендований, у якому пред`являється до перевезення вантаж або перевезення у порожньому стані, і вибрати тарифну схему; при перевезенні вантажів у вагоні перевізника, крім транспортерів, базова ставка плати визначається як сума інфраструктурної для вагонів перевізника та вагонної складових плати (тарифу), що передбачено підпунктом 1.1.5. пункту 1.1. Розділу II Збірника тарифів. Після встановлення номера тарифної схеми, що відповідає даному виду відправки та перевезенню, необхідно звернутись до таблиць Розділу IV цього Збірника, в яких наведені базові ставки плати за перевезення відповідно до відстані перевезення (підпункт 1.1.11. пункту 1.1. Розділу II Збірника тарифів).

Отже, законодавцем передбачено встановлення державних регульованих тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом, що зумовлює визначення плати за перевезення вантажу залізницею із застосуванням тарифних схем, що встановлені Розділом IV. Ставки плати за перевезення Збірника тарифів на перевезення вантажів.

Пунктом 1.2. Розділу IV Збірника тарифів передбачено, що плата за тарифними схемами визначається залежно від відстані перевезення, а, відтак, є провізною платою, що справляється перевізником за доставку вантажу залізницею до станції призначення.

Пунктом 6 Статуту залізниць визначено, що тарифи на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу є системою цінових ставок та правил їх застосування, за якими провадяться розрахунки за перевезення залізницями, тоді як збори - цінові ставки, за якими провадяться розрахунки за виконання підприємствами залізничного транспорту робіт та послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу.

За змістом пункту 3 Розділу I Збірника тарифів вбачається, що поряд з платою за перевезення (провізною платою) державні регульовані тарифи також встановлюються на користування вагонами перевізника та роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких наведено в Розділі III цього Збірника. Плата за користування вагонами та збори нараховуються за ставками, які діяли в ті дні, коли надавалися послуги, а додаткові витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені тарифами і викликані причинами, що не залежали від перевізника, нараховуються за ставками, що діють на дату виникнення цих витрат (пункт 9 Розділу I Збірника тарифів.

Отже, Статутом залізниць та Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом визначено різновиди платежів, що сплачуються відправником вантажу на користь залізниці за перевезення вантажу до станції призначення, а саме тариф на перевезення вантажу як "провізна плата" за перевезення вантажу у вагонах перевізника, власному чи орендованих вагонах або перевезення вагонів у порожньому стані, що не включає вартості робіт і послуг залізниці, пов`язаних з перевезенням вантажу (суми зборів), а також "інші платежі", які включають збори за виконання робіт та надання послуг залізницею, пов`язаних з перевезенням вантажів (плата за користування вагонами перевізника, плата за проїзд провідників, плата за охорону та супроводження), та додаткові витрати під час перевезення вантажу, не передбачені тарифами та зумовлені причинами, що не залежать від залізниці як перевізника.

Пунктом 6 Статуту залізниць визначено накладну як основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил оформлення перевізних документів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем; відповідно до пункту 1.2. Правил оформлення перевізних документів, накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача; накладна є одночасно договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Додатком № 1 до Правил оформлення перевізних документів визначено форму накладної як перевізного документа на залізниці із розшифруванням даних, що вносяться до її граф; додатком №2 до цих Правил зазначено форму відомості вагонів. Так, до накладної залізницею-перевізником вносяться відомості щодо провізної плати (графа 31), плати за проїзд провідника (графа 32), плати за охорону вантажу залізницею (графа 33), інших платежів, сплачених на станції відправлення (графи 35, 36, 37), а також усього суми платежів, сплачених відправником (графа 34).

Відтак, у графі 34 залізничної накладної відображається загальна сума платежів, сплачених відправником на користь залізниці та зазначених у графах 31-33, 35-37 такого перевізного документа, в тому числі провізної плати, як плати за перевезення, та зборів за роботи і послуги, надані залізницею під час перевезення вантажу.

Законодавцем розмежовано поняття "провізна плата", яка є регульованим державою тарифом за надання залізницею послуг з перевезення вантажів, та "інші платежі", що справляються за надання (виконання) інших, пов`язаних з перевезенням послуг і робіт.

Згідно з пунктом 3.2. Договору розмір плати за перевезення вантажу у вагоні Перевізника (крім транспортерів Перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад) складається з:

- плати за перевезення навантаженого вагону Перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у Збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника;

- компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону Перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього Договору;

- плати за використання вагону Перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки".

Тобто усі три компонента (плата за перевезення навантаженого вагону Перевізника, компенсація витрат на перевезення у порожньому стані вагону Перевізника та плата за використання вагонів Перевізника) є платою за перевезення або провізною платою.

За фактом перевезення вантажу позивач сплачує відповідачу суму, вказану у графі 34 залізничної накладної.

Зазначений пункт 3.2. договору позивач тлумачить як такий, що визначає складові розміру плати за перевезення вантажу залізницею, яку позивач зобов`язався сплатити відповідачу за надання послуг з перевезення обумовленого в спірному договорі вантажу до станцій призначення; тому саме від суми вартості перевезення, сплаченої відправником на користь залізниці та відображеної в пунктах 34 залізничних накладних, на підставі яких здійснювалося перевезення вантажу до пунктів призначення, слід обчислювати розмір штрафу за прострочення відповідача-залізниці у доставці вантажу позивачу в порядку пункту 116 Статуту залізниць.

Суд зазначає, що пунктом 116 Статуту залізниць визначено шкалу розрахунку штрафу, що підлягає до сплати залізницею одержувачу вантажу за порушення термінів його доставки, розмір якого залежить від кількості прострочених діб доставки вантажу та розраховується у відсотковому співвідношенні від суми провізної плати, сплаченої відправником на користь залізниці-перевізника.

Тобто сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею обчислюється, виходячи із даних щодо суми провізної плати, зазначеної у конкретній залізничній накладній (графа 31), на підставі якої здійснювалося перевезення вантажу залізничним транспортом, що узгоджується з приписами частини 3 статті 313 ГК України, пунктів 6, 23 Статуту залізниць, пункту 1.2. Правил оформлення перевізних документів, пункту 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажів.

Водночас, погоджена сторонами спору в пункті 3.2. договору вартість послуги перевезення, до якої поряд з тарифом на перевезення (провізною платою) включено збори за надання залізницею послуг і виконання робіт, пов`язаних з перевезенням вантажів (зокрема, плату за користування вагонами перевізника), не є провізною платою в розумінні частини 1 статті 916 ЦК України, частин 1, 5 статті 307 ГК України та пунктів 2, 3 Розділу I, пункту 1.1. Розділу II Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, приймаючи постанову від 21.02.2020 у справі № 910/1524/19, відступила від правових позицій Верховного Суду у постановах від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18, від 09.09.2019 у справі № 910/14170/18 та від 12.09.2019 у справі № 910/10427/18 щодо обчислення суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею, виходячи із загальної суми платежів, сплаченої відправником на користь залізниці та відображеної у графі 34 залізничної накладної, та зауважила на необхідності здійснення розрахунків штрафу в порядку пункту 116 Статуту залізниць України у відсотковому співвідношенні від суми провізної плати, зазначеної у графі 31 залізничної накладної, залежно від кількості днів прострочення у доставці вантажу.

Таким чином, обчислення суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею в порядку пункту 116 Статуту залізниць України, необхідно здійснювати виходячи із відсоткового співвідношення від суми провізної плати, зазначеної у графі 31 залізничної накладної, а не із загальної суми платежів, сплаченої відправником на користь залізниці та відображеної у графі 34 залізничної накладної.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 910/2315/19, від 27.05.2020 у справі № 910/850/19.

Згідно зі статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

У частині 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, що встановлює вимоги щодо законності та обґрунтованості судового рішення, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, а також викладений відповідачем у відзиві на позов контррозрахунок штрафу, судом встановлено, що розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажу складає 259 507, 42 грн.

Також судом перевірено здійснений відповідачем контррозрахунок терміну доставки вантажів за накладною № 48077549, відповідно до якого, на переконання відповідача, у позивача відсутні підстави для нарахування штрафу в сумі 1 815, 00 грн., оскільки прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до п.п. 1.1.1 п. 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів у разі перевезення вантажною швидкістю нормативний термін доставки вантажу в залежності від виду відправок становить: маршрутними відправками - 1 доба на кожні повні та неповні 320 км; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах - 1 доба на кожні повні та неповні 200 км.

Згідно із п. 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____ число _____ місяць".

У відповідності до п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажу терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу: на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу; у разі переадресування вантажів.

Як вбачається з накладної № 48077549, відстань перевезення вантажу склала 458 км. Враховуючи те, що вантаж за означеною накладною був прийнятий 29.01.2019, він мав бути доставлений до пункту призначення за 4 доби (три доби на відстань + 1 доба на операції, пов`язані із відправленням та прибуттям вантажу), тобто до 24 год. 02.02.2019. Натомість, у накладній міститься відмітка про те, що одержувача повідомлено про прибуття вантажу 04.02.2019 у період з 21:45 год. по 22:16 год.

Приймаючи до уваги п. 3.2.1. Договору, відповідно до якого у всіх випадках за кожне перевезення (за вантажний або порожній рейси) неповна доба використання округляється до повної (в даному випадку до 24 год. 04.02.2019), суд вважає, що терміни доставки вантажу були пропущені на дві доби, а відтак позивачем правомірно здійснено нарахування штрафу за вищевказаною накладною у розмірі 10% від провізної плати в сумі 1 815, 00 грн.

Доводи відповідача в частині того, що термін доставки вантажів за залізничними накладними № 48469621, № 48469639, № 48469589 повинен бути збільшений на час тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці, зокрема у зв`язку з виявленням невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у перевізному документі, судом не приймаються з наступних підстав.

Так, пунктом 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів встановлено, що у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Крім того, про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

У п. 2.9 чітко визначено, що строк подовжується якщо буде доведено, що затримка виникла з вини відправника або одержувача, або не з вини залізниці.

Згідно п. 1.1. Правил оформлення перевізних документів затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред`явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542 , зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за № 798/5989). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Відповідно до п. 4.1 Правил оформлення перевізних документів заповнення накладної під час перевезення здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил. Під час перевезення передбачені цими Правилами відмітки зазначаються у графі 49 "Відмітки залізниці" (п. 4.2 вказаних Правил).

Згідно п. 4.3 Правил оформлення перевізних документів у разі складання акта в графі 49 "Відмітки залізниці" зазначаються його номер і коротко причина, з якої його складено (наприклад, "про нестачу ________ місць", "про нестачу маси _________ кг", "про відсутність пломб" тощо).

У Поясненнях щодо заповнення накладної, які викладені у додатку № 3 до Правил оформлення перевізних документів зазначено, що у графі 49 накладної вказуються такі відомості залізниці: повідомлення одержувача про прибуття вантажу. За необхідності вказуються: охорона залізниці, якщо вантаж підлягає обов`язковій охороні залізницею; відмітки про результати перевірки вантажу під час видачі, складання актів із зазначенням станції, яка склала акт; причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість затримки; відомості про переадресування вантажу, зміну одержувача тощо.

Правила складання актів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855.

Відповідно до п. 3 Правил складання актів, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: утрати документів, прикладених відправником до накладної; затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства; неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача; неочищення зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напіввагонів після наливу і зливу; подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані; відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (далі - ЗПП) на вагоні (контейнері), якщо в перевізних документах є відмітка про пломби (ЗПП), пошкодження пломб (ЗПП) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками; пошкодження або втрата наданих залізницею перевізних пристосувань; відмови вантажовласника від підписання: облікової картки виконання плану перевезень вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами); самовільного зайняття залізницею вагонів і контейнерів, що належать підприємствам, організаціям, установам або орендовані ними; затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.

Відповідач не надав до матеріалів справи жодного доказу, яким було б підтверджено, що за спірними накладними відправником або одержувачем було допущено порушення, яке призвело до затримки доставки вантажу, або відсутня вина залізниці.

Навпаки, з наданих відповідачем Актів загальної форми вбачається, що причиною затримки вантажу була нестача вантажу.

Згідно з комерційним актом № 453603/31 при контрольному переважуванні вагону № 68803543 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 81300 кг, тара - 19000 кг, нетто - 62300 кг, що менше вантажного документу на 6200 кг. Над 4-7 люком виявлене поглиблення вантажу довжиною 6,0 м, шириною 1,5 м, глибиною 1,4 м. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. На станції призначення у розділі Є зроблена відмітка, що вантаж виданий вантажоодержувачу згідно з цим актом. До номеру акту доданий індекс/120.

Згідно з комерційним актом № 453603/32 при контрольному переважуванні вагону № 68974336 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 88150 кг, тара -22500 кг, нетто - 65650 кг, що менше вантажного документу на 4350 кг. Над 1-7 люком виявлене поглиблення вантажу довжиною 10,5 м, шириною 1,4 м, глибиною 0,4 м. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. На станції призначення у розділі Є зроблена відмітка, що вантаж виданий вантажоодержувачу згідно з цим актом. До номеру акту доданий індекс/122.

Згідно з комерційним актом № 453603/33 при контрольному переважуванні вагону №62243340 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 90150 кг, тара - 23000 кг, нетто - 67150 кг, що менше вантажного документу на 2350 кг. Над 1-7 люком виявлене поглиблення вантажу довжиною 10,5 м, шириною 1,2 м, глибиною 0,4 м. Маркування порушене. В технічному відношенні вагон справний. Люки зачинені. Течі вантажу немає. На станції призначення у розділі Є зроблена відмітка, що вантаж виданий вантажоодержувачу згідно з цим актом. До номеру акту доданий індекс /123.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.09.2019 у справі № 904/3419/19 було встановлено наявність вини залізниці у втраті вантажу в т.ч. за залізничними накладними № 48469621, № 48469639, № 48469589 та стягнуто з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Курахівська» вартість нестачі вантажу.

За таких обставин суд вважає, що затримка вантажу за накладними № 48469621, № 48469639, № 48469589 сталася внаслідок нестачі вантажу, а відповідачем не надано суду будь-яких фактичних даних, з яких можливо було б встановити наявність достатніх правових підстав для правомірного збільшення терміну доставки вантажів та відсутність вини перевізника затримку вантажу.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 259 507, 42 грн.

Разом з цим, суд зазначає, що частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, у зв`язку з чим, на підставі встановлених під час розгляду справи обставин суд вважає заявлені позивачем вимоги обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

При цьому, під час розгляду справи відповідач просив зменшити суму штрафу, посилаючись на те, що сума штрафу є надмірно великою, оскільки прострочення терміну доставки вантажу не завдало жодних збитків вантажоодержувачу та не вплинуло на його господарську діяльність; вантаж було доставлено вантажоодержувачу без будь-яких втрат чи пошкоджень.

Частиною 1 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Правовий аналіз зазначених приписів свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 78, ч. 1 ст. 79 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Дослідивши подане відповідачем клопотання про зменшення штрафу за несвоєчасну поставку вантажу, перевіривши всі доводи, які містяться в ньому, враховуючи встановлений судом розмір несвоєчасного виконання відповідачем свого зобов`язання та розмір штрафу; а також обставини, на які посилався відповідач, як на підставу зменшення штрафу, які відповідач згідно з ст.74 ГПК України не довів, що вони є винятковими, суд вирішив відмовити у задоволенні даного клопотання.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 298 893, 30 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (69006, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Добролюбова, будинок 20; ) 259 507 (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот сім) грн. 42 коп. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, 3 892 (три тисячі вісімсот дев`яносто дві) грн. 61 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Відповідно до підпункту 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 29.07.2020 року.

Суддя В.С. Ломака