РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.07.2020Справа № 910/2445/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Бараненко Н.І., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НІРА" (01001, м.Київ, вул.Хрещатик 13, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Апекс Інвест Україна" (04128, м.Київ, вул.Академіка Туполєва,буд.18-В,оф.4, )

про стягнення 996 518,87 грн.

Представники сторін:

Від позивача: Нестеришин Т.С. адвокат

Від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НІРА" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Апекс Інвест Україна" про стягнення 953 017,00 грн коштів, отриманих в якості оплати транспортно-експедиційних послуг, які надані не були, 43 501,87 грн збитків, як додаткової оплати послуг зберігання майна третьою особою.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 24.02.2020 відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 24.03.2020.

Призначене на 24.03.2020 підготовче засідання не відбулося у зв`язку з необхідністю попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 № 211, з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України від 16.03.2020 9/рс-186/20, про що сторони були повідомлені відповідним оголошенням на сайті Судової влади України.

Ухвалою суду від 22.04.2020, враховуючи право сторін на доступ до суду, процесуальні строки розгляду справи, призначено підготовчого засідання на 19.05.2020.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, ухвали суду від 24.02.2020, 22.04.2020, 19.05.2020, 02.06.2020 були надіслані відповідачу на адресу згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 04128, м.Київ, вул.Академіка Туполєва,буд.18-В,оф.4, та повернені до суду із зазначенням причини повернення: «не знаходиться», «неправильно зазначена (відсутня) адреса». Відповідач будь-яких заяв щодо зміни місцезнаходження до суду не подавав.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

02.06.2020 відповідач засобами електронного зв`язку подав до суду клопотання про перенесення підготовчого засідання у справі у зв`язку із неможливістю явки уповноваженого представника та намірами бути присутнім при розгляді справи.

19.05.2020, 02.06.2020 підготовче засідання судом відкладено на 02.06.2020, 02.07.2020 відповідно.

02.07.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду до суті спору на 21.07.2020.

У судовому засіданні 21.07.2020 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник відповідача не з`явився, про дату та час розгляду справи по суті спору повідомлявся належним чином відповідно до ст.120 ГПК України.

Жодних пояснень, клопотань від відповідача, у т.ч. щодо неможливості реалізації процесуальних прав через запровадження карантину, продовження процесуальних строків, до суду не надходило.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи, за відсутності клопотань учасників справи про продовження процесуальних строків, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

21.07.2020 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач у позовній заяві, між ним - ТОВ «НІРА», як замовником та відповідачем - ТОВ «АПЕКС ІНВЕСТ УКРАЇНА», як перевізником були досягнуті домовленості щодо перевезення зернових культур ТОВ «НІРА», розміщених на елеваторі ТОВ «Зачепилівське хлібоприймальне підприємство ()», вагонами-зерновозами за маршрутом «Дубно - ТІС», позивач гарантував оплату за надані транспортні послуги.

Відповідач виставив для оплати рахунки на оплату № 37 від 04.11.2019 на суму 706 034,00 грн (транспортно-експедиційні послуги по ст.Зачепиловка) та № 10 від 08.11.2019 на суму 581 680,00 грн (плата за перевезення Дубно-ТІС (зерновози).

За платіжними дорученнями № 933 від 05.11.2019 на суму 353 017,00 грн, № 977 від 12.11.2019 на суму 300 000,00 грн, № 1176 від 20.12.2019 на суму 300 000,00 грн позивач перерахував відповідачу кошти по рахунках №10, 37, всього на загальну суму 953 017,00 грн.

Листом б/н бд, копія якого долучена до справи, відповідач звернувся до позивача із проханням здійснити доплату по рахунку № 37 від 04.11.2019 для резерву 14 вагонів-зерновозів у період з 21 по 25 грудня по ст.Зачепилівка під завантаження.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що зі змісту листа відповідача, строк виконання зобов`язання щодо перевезення зернових культур ТОВ «НІРА», розміщених на елеваторі ТОВ «Зачепилівське хлібоприймальне підприємство ()», вагонами-зерновозами за маршрутом «Дубно - ТІС» настав 25.12.2019, проте відповідач свої зобов`язання щодо здійснення перевезення не здійснив, отримані кошти попередньої оплати у сумі 953 017,00 грн у т.ч. на вимогу за вих.№ 27/01-20-АІУ від 27.01.2020 не повернув, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 953 017,00 грн коштів, крім того позивач стверджує, що у зв`язку із діями позивача він поніс збитки у розмірі 43 501,87 грн додаткової оплати послуг зберігання майна третьою особою, яке мало бути вивезене з елеватора відповідачем у спірних правовідносинах.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як визначено частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Таким чином, позивач шляхом оплати послуг, а відповідач шляхом прийняття оплати, взяття на себе зобов`язань щодо виконання домовленостей організації перевезення вантажу зерновозами за маршрутом Дубно-ТІС, створили певні права та обов`язки, які аналогічні цивільним правам та обов`язкам сторін за договором транспортного експедирування.

Відповідно до статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

У позовній заяві позивач вказує, що строк надання послуг на спірну суму попередньої оплати 953017,00 грн є таким, що настав 25.12.2019.

Вказані твердження суд оцінює критично, оскільки матеріалами справи встановлено, що відповідачем виставлено позивачу для оплати рахунки на оплату №10, № 37 на загальну суму 1287714,00 грн, з яких позивачем за платіжними документами сплачено 953 017,00 грн. Водночас, позивач вимогу відповідача щодо здійснення оплати рахунку № 37 у повному обсязі з метою здійснення перевезення у період з 21 по 25 грудня не здійснив.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Доказів узгодження сторонами конкретних строків перевезення зернових культур ТОВ «НІРА», розміщених на елеваторі ТОВ «Зачепилівське хлібоприймальне підприємство ()», вагонами-зерновозами за маршрутом «Дубно - ТІС», у т.ч. шляхом вказівка у рахунках на оплату № 10, № 37, суду не надано.

Лист б/н б/д відповідача за відсутності його задоволення в частині оплати рахунку № 37 у повному обсязі також не є доказом узгодження сторонами перевезення у період з 21-25.12.2019.

Положеннями ст.538 ЦК України визначено, що виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Таким чином, проаналізувавши надані документи як підставу спірних договірних відносин сторін, суд дійшов висновку, що сторонами не узгоджено істотні умови договору в частині розрахунків та строку виконання, відповідач шляхом виставлення рахунків на оплату, проте не виконання перевезення та позивач шляхом оплати рахунків не у повному обсязі, у т.ч. на вимогу відповідача, не виконали належним чином свої зобов`язання.

Стаття 526 цього ж Кодексу визначає загальні умови виконання зобов`язання. В розумінні наведеної норми зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору, Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Аналогічні вимоги до виконання господарських зобов`язань закріпленні і в статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання щодо надання транспортно-експедиційних послуг у період 21-25.12.2019 не виконав.

Листом за вих. № 27/01-20-АІУ від 27.01.2020 позивач звернувся до відповідача із вимогою негайно повернути сплачені за платіжними дорученнями № 977, 933, 1176 кошти у загальному розмірі 953 017 грн на банківський рахунок ТОВ «НІРА» та здійснити відшкодування незапланованих витрат на додаткову оплату послуг елеватора ТОВ «Зачепилівське хлібоприймальне підприємство ()» зі зберігання кукурудзи, яка мала бути вивезена ТОВ «АПЕКС ІНВЕСТ Україна» оплаченими ТОВ «НІРА» вагонами на суму 43 501,87 грн, що підтверджується рахунками на оплату № 5 від 22.01.2020 та платіжним дорученням № 1145 від 23.01.2020. вказана вимога залишена відповідачем без задоволення.

У відповідності до частини 2 статті 570 Цивільного кодексу України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Водночас, згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Оскільки спірна сума 953 017,00 грн оплати була перерахована позивачем по рахунках № 10, 37 відповідно до призначення платежів, вказаних у цих рахунках, на виконання домовленостей сторін, яке відповідачем не виконано, враховуючи вимогу позивача про повернення коштів, за відсутності доказів надання відповідачем послуг на цю суму, та її повернення, вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "НІРА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Апекс Інвест Україна" про стягнення 953 017,00 грн коштів, отриманих в якості оплати транспортно-експедиційних послуг, які надані не були, визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідач письмового відзиву на позов, належних та допустимих доказів на підтвердження підстав утримання спірних коштів у своєму розпорядженні, суду не надав, стверджувань позивача не спростував.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 43 501,87 грн збитків, як додаткової оплати послуг зберігання майна третьою особою, суд зазначає таке.

В розумінні ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, на яку посилається позивач, збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Водночас статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Враховуючи те, що позивачем були заявлені вимоги як збитки відповідно, то останній зобов`язаний довести протиправність поведінки Відповідача у спірних правовідносинах, заподіяння майну шкоди, що відповідає положенням статті 22 Цивільного кодексу України, статтям 224, 225 Господарського кодексу України, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; відповідач повинен довести обставини, які звільняють його від відповідальності відповідно до норм законодавства.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку, є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Позивачем не надано належних та допустимих в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження протиправних дій, неправомірної поведінки, порушення договірних зобов`язань відповідачем, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та понесеними позивачем збитками, вини відповідача у завданні збитків, понесенні витрат у заявленому розмірі.

На підтвердження понесеного розміру заявлених збитків позивачем надано рахунок на оплату ТОВ «Зачепилівське хлібоприймальне підприємство» № 5 від 22.01.2020, адресований ТОВ «НІРА» на суму 185 273,95 грн, платіжне доручення № 1145 від 23.01.2020 на суму 185 273,95 грн оплати за зберігання та відвантаження зерна зг.рах.№ 5 від 22.01.2020.

Проте, надані документи свідчать про здійснення господарської операції між двома контрагентами, проте не приймаються судом в якості доказів понесення позивачем у зв`язку із діями позивача збитків у розмірі 43 501,87 грн додаткової оплати послуг зберігання майна третьою особою.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "НІРА" в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Апекс Інвест Україна" 953 017,00 грн коштів, отриманих в якості оплати транспортно-експедиційних послуг. Вимоги позивача про стягнення з відповідача 43 501,87 грн збитків судом не задовольняються у звязку із необґрунтованістю та недоведеністю підстав.

Згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 86, 123, 129, 233, 236-240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Апекс Інвест Україна" (04128, м.Київ, вул.Академіка Туполєва,буд.18-В,оф.4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НІРА" (01001, м.Київ, вул.Хрещатик 13, ) 953 017 (дев`ятсот пятдесят три тисячі сімнадцять) грн. боргу, 14 295 (чотирнадцять тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн. 26 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили та може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 27.07.2020

Суддя О.М.Ярмак