ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/346/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рокос Україна" , м. Харків

до Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків,

про визнання недійсним рішення.

за участю представників:

позивача - Шабанова С.О.

відповідача - Литвин А.Д.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рокос Україна" 06.02.2020 р. звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.06.2019 року № 80р/к про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рокос Україна" таким, що вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене п. 13 ст. 50 ЗУ "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановленні головою територіального відділення строки. Витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.02.2020 року прийнято позовну заяву ТОВ "Рокос Україна" до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/346/20 та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У підготовчому засіданні 03.03.2020 у справі задоволено клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання та постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання в порядку ч. 2 ст. 183 ГПК України до 25.03.2020 року об 11:30 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 березня 2020 року, задля дотримання карантинного режиму та недопущення поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, судом було застосовано принцип "розумного строку" тривалості провадження, повідомлено учасників справи, що підготовче засідання у справі № 922/346/20, призначене на 25.03.2020 об 11:30, не відбудеться та перепризначено проведення підготовчого засідання у справі на 09.04.2020 р. об 11:00.

В призначене на 09.04.2020 судове засідання представники сторін не прибули.

При цьому, представником відповідача через канцелярію суду подано клопотання про відкладення розгляду справи (вх. 8628 від 07.04.2020 р.) з посиланням на постанову КМУ № 211 від 11.03.2020, в якому просить відкласти розгляд справи на іншу дату.

Так, протягом підготовчого провадження, судом з метою дотримання прав сторін, виконання всіх процесуальних дій, необхідних для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд неодноразово відкладав підготовчі засідання, зокрема у підготовчому засіданні 09.04.2020 р. було постановлено ухвалу про призначення підготовчого засідання на 06 травня 2020 року на 12:30 год., з метою вжиття заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, пов`язаних з епідеміологічними обставинами, для всіх учасників розгляду та недопущенням розповсюдження коронавірусу COVID-19; у підготовчому засіданні 06.05.2020 р., у зв`язку з продовженням карантину було постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 11 червня 2020 року о 10:30 год.

Надані учасниками справи протягом підготовчого провадження заяви по суті справи та докази на підтвердження своїх правових позицій по суті спору були досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Станом на 11 червня 2020 р. від учасників справи додаткових документів (заяв або доказів) по суті спору не надходило, як і не надходило заяв на підтвердження наміру у майбутньому подати до матеріалів справи додаткові доказі щодо предмету спору або клопотання з процесуальних питань, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що сторонами у повному обсязі були використані їх процесуальні права.

А відтак, у підготовчому засіданні 11.06.2020 р. було постановлено: протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засіданні, оскільки сторонами реалізовані права на надання заяв по суті спору та доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, заявником не наведене жодних обставин які перешкоджають переходу до розгляду справи по суті (необхідність заявлення клопотань з процесуальних питань, витребування/надання доказів), та протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в порядку передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України на 08 липня 2020 р. об 11:00 год.

08.07.2020 позивачем подано до канцелярії суду клопотання про призначення судової експертизи та витребування документів (вх. № 15621) в якому заявник наголошує, що позивач не отримував від відповідача вимогу від 17.01.2019 р. № 70/-02/3-408 та з метою з`ясування обставин, за яких позивач нібито отримав вказану вимогу та рішення № 80-р/к від 25.06.2019, Шабановою С.О. було направлено низку адвокатських запитів до АТ "Укрпошта". Зокрема, 03.03.2020 адвокатом Шабановою С.О. до АТ "Укрпошта" було направлено адвокатський запит з проханням надіслати довіреність, на підставі якої позивачем нібито було отримано вимогу від 17.01.2019 № 70/-02/3-408 та рішення № 80-р/к від 25.06.2019, проте відповідь на адвокатський запит станом на 08.07.2020 р. не надано. За таких підстав, заперечуючи факт отримання вищевказаних документів від відповідача та факт належності підпису директора ТОВ "Рокос" на довіреності, якою було уповноважено отримувати кореспонденцію від ТОВ "Рокос", представник позивача просить призначити судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставити наступні питання: "Чи виконано підпис на довіреності на отримання поштової кореспонденції від ТОВ "Рокос" директором ТОВ "Рокос"?", "Чи заповнені строк дії довіреності директором ТОВ "Рокос"?". Одночасно викладено клопотання про витребування у Акціонерного товариства "Укрпошта" довіреності від ТОВ "Рокос" на отримання поштових відправлень у відділеннях АТ "Укрпошта".

Розглянувши клопотання про призначення судової експертизи та витребування довіреності (вх. № 15621), суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно ч.1 ст.100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За частиною 2 статті 98 Господарського процесуального кодексу України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Суд проаналізувавши вказані заявником підстави та наявні матеріали справи, дійшов висновку про відмову в задоволенні поданого клопотання, оскільки з урахуванням наявних у справі доказів, позивачем не обґрунтовано яким саме чином призначення вказаних експертних досліджень може вплинути на вирішення спору у даній справі. При цьому суд наголошує та враховує, що як кореспонденцію отриману від відповідача у 2019 р. (факт отримання якої заперечується позивачем) так і кореспонденцію направлену на адресу позивача у 2020 р. судом було отримано Бондар.

Одночасно суд наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 81 ГПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

В у ч.2 статті 80 ГПК України, унормовано, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

При цьому нормами ГПК України, зокрема у ст. 182 ГПК України, також унормовано, що вирішення питання щодо призначення експертизи повинно бути розглянуто у підготовчому засіданні.

А за приписами ст. 207 ГПК України, заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені в підготовчому провадженні, можуть бути розглянуті у судовому засіданні лише у разі належного обґрунтування поважності причин не подання такого клопотання у підготовчому провадженні. Разом з тим, заявником не доведено поважності причин, що завадили подачі клопотання про призначення експертизи у визначений законом строк.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення відповідного клопотання позивача, та як наслідок в його задоволенні слід відмовити.

Представник позивача у судовому засіданні 08.07.2020 р. підтримує позовні вимоги та просить суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача заперечуючи проти позовних вимог, наголошує, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, натомість позивач не подавши інформацію передбачену вимогою, у встановлений строк, не дотримався вимог статті 22, ч. 1, 2 ст. 22-1 ЗУ "Про антимонопольний комітет України".

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

У зв`язку із здійсненням державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, позивачу за його місцезнаходженням згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рекомендованим листом №852 з поштового відділення № 22 м. Харкова було направлено Вимогу № 70-02/3-408 голови Відділення про надання інформації від 17.01.2019 р., згідно якої підприємство позивача було зобов`язано у 14-тиденний строк з дня її отримання надати запитувану інформацію.

На запит голови Відділення № 70-02/3-1497 Харківська дирекція ПАТ "Укрпошта" листом від 07.03.2019 №21-06/103-2 повідомила, що рекомендований лист № 852 від 17.01.2019 на адресу ТОВ "Рокос Україна" вул. Червоножовтнева, 15 м. Харків, 61052, вручений 18.01.2019 уповноваженій особі Товариства Бондар Н.О. за довіреністю, з урахуванням чого Відділення дійшло висновку про те, що підприємство позивача отримало вимогу 18.01.2019 та не подало інформацію, запитувану Вимогою у встановлений строк - 14 днів з дня отримання, тобто до 01.02.2019 р. включно.

Крім того, позивачем не надано пояснень й на вимогу територіального відділення від 08.04.2019 № 70-02/3-2779 стосовно надання пояснень щодо причин неподання інформації на вимогу про надання інформації від 17.01.2019 р.

Як слідство неотримання відповіді на направлену вимогу, відділенням було розглянуто справу № 3/12-54-19 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Так, Адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 25.06.2019 прийнято рішення № 80-р/к у справі № 3/12-54-19 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яким визнано, що ТОВ "Рокос Україна" не надавши інформацію, передбачену вимогою голови ХОТВ Антимонопольного комітету України від 17.01.2019 №70-02/3-408, у встановлений строк, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки. За вказане порушення на ТОВ "Рокос Україна" накладено штраф у розмірі 41300,00 грн. та встановлений двомісячний строк, з дня одержання рішення, на оплату штрафу.

Вказане рішення № 80-р/к у справі № 3/12-54-19 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції отримане ТОВ "Рокос Україна" 05.07.2019 р., що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 874.

Не погодившись з рішенням АМК, ТОВ "Рокос Україна" звернулось з позовом до господарського суду про визнання недійним вищевказаного рішення Адміністративної колегії ХОТВ Антимонопольного комітету України № 80-р/к від 25.06.2019 по справі № 3/12-54-19.

Отже, причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для скасування (визнання недійсним) Рішення АМК.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

У відповідності до пункту 1 частини третьої статті 7 наведеного Закону у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Пунктом 5 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Аналогічні за змістом приписи містить й підпункт 5 пункту 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням названого Комітету №32-р від 23.02.2001.

Відповідно до підпункту 4-5 пункту 13.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" направлення органом Антимонопольного комітету України відповідного запиту буде правомірним лише у випадку, прямо передбаченому законом.

Таким чином, господарські суди під час розгляду справ зі спорів, пов`язаних з визнанням недійсними рішень Антимонопольного комітету України мають з`ясовувати, зокрема, чи відбувся збір інформації органом Антимонопольного комітету України в межах розгляду заяви або справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, чи мало місце проведення таким органом необхідної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, вимога Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 70-02/3-408 від 17.01.2019 була направлена ТОВ "Рокос Україна", в зв`язку з необхідністю надати запитувану інформацію в 14-тиденний строк з дня її отримання.

Тобто, вимога № 70-02/3-408 від 17.01.2019 мала місце під час проведення Харківським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України відповідної перевірки.

Згідно частини 2 статті 221 Закону України «Про антимонопольний комітет України», документи, статистична та інша інформація, необхідні для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, надаються на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення безкоштовно. Вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України можуть передбачати як одноразове, так і періодичне надання інформації.

Відповідно до пункту 13.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №5 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства», закон не визначає певної форми витребування інформації, у зв`язку з чим його може бути здійснено в будь-якій письмовій формі, крім тієї, щодо якої є пряма заборона закону, з урахуванням, однак, того, що в разі заперечення суб`єктом господарювання факту отримання ним запиту про надання інформації орган Антимонопольного комітету України має подати господарському суду належні докази надсилання такого запиту. Відповідні докази мають свідчити про надіслання запиту за місцезнаходженням суб`єкта господарювання, визначеним згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, і про отримання його від підприємства зв`язку уповноваженою на це особою відповідно до Правил надання поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №270 від 05.03.2009.

Згідно частини 1 статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне зазначити, що Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України діяло у межах наданих повноважень щодо витребування у позивача відповідної інформації, а позивач в свою чергу зобов`язаний був надати таку інформацію у встановлені строки. Вимогу було надіслано 17.01.2019 за місцезнаходженням підприємства позивача, що відповідає даним, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відповідним списком відправлень рекомендованих листів та фіскальним чеком.

Документ Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 70-02/3-408 від 17.01.2019, що направлявся скаржнику містить у своїй назві слово: «Вимога», та остання містила пропозицію у 14-й строк з дня отримання, надати інформацію згідно вказаного у ній переліку.

Відповідно до пункту 2 загальної частини «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009, вручення поштового відправлення, поштового переказу - виробнича операція, яка полягає у видачі поштового відправлення, виплаті коштів за поштовим переказом одержувачу.

Згідно загальної частини Правил одержувачем є - адресат або особа, уповноважена ним на одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом.

Відповідно до пункту 89 Правил №270, реєстровані поштові відправлення вручаються, кошти за поштовими переказами виплачуються одержувачам за умови пред`явлення ними паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорта іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина, інших документів, що посвідчують особу згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 96 Правил № 270 реєстровані поштові відправлення (крім рекомендованих), адресовані юридичним особам, видаються їх представникам, уповноваженим на одержання пошти, в об`єкті поштового зв`язку на підставі довіреності, оформленої в установленому порядку. Копія довіреності, засвідчена в установленому порядку, зберігається в об`єкті поштового зв`язку.

Тобто, наведені пункти Правил надання послуг поштового зв`язку виключають можливість отримання кореспонденції не уповноваженою особою.

Як вже зазначалось, Харківська дирекція ПАТ "Укрпошта" листом № 21-06/103-2 від 07.03.2019, повідомила Відділення відповідача, що рекомендований лист № 852 від 17.01.2019 на адресу ТОВ "Рокос Україна" вул. Червоножовтнева, 15 м. Харків, 61052, вручений 18.01.2019 уповноваженій особі Товариства Бондар Н.О. за довіреністю.

В даному випадку, необхідно зазначити, що питання щодо спростування або підтвердження факту отримання Вимоги іншою особою, або відсутність повноважень ОСОБА_2 на отримання кореспонденції ТОВ "Рокос Україна" не є предметом даного спору, а стосуються взаємовідносини ТОВ "Рокос Україна" та ПАТ "Укрпошта" щодо виконання умов договору надання послуг поштового зв`язку.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем зі свого боку надано належні докази на підтвердження надсилання Вимоги та отримання її уповноваженою особою підприємства позивача. При цьому, докази неналежного виконання посадовими особами ПАТ "Укрпошта" щодо вручення рекомендованого листа № 852 - відсутні. Тобто, зі свого боку Відділенням відповідача вручення спірної вимоги № 70-02/3-408 та рішення № 80-р/к від 25.06.2019 р. було здійснено у належний спосіб.

Більш того, слід зазначити, що конкурентне законодавство не встановлює якогось спеціального порядку надіслання та вручення адресатам запитів про надання інформації органам Антимонопольного комітету України.

Таким чином, вирішальним моментом при розгляді даної справи про скасування рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання дії суб`єкта господарювання з неподання інформації та накладення штрафу є встановлення факту направлення запиту про надання інформації, наявність доказів отримання суб`єктом господарювання запитів щодо витребування інформації діючим законодавством України не вимагається.

Відповідно ж до пункту 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об`єднання, суб`єктів господарювання: юридичних осіб; фізичних осіб; групу суб`єктів господарювання - юридичних та/або фізичних осіб, що відповідно до статті 1 цього Закону визнається суб`єктом господарювання, у випадках, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з частиною другою зазначеної статті Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення, передбачене, зокрема, пунктом 13 статті 50 цього Закону накладається штраф у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Підставами для визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, зокрема, є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (частина перша статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення № 80-р/к від 25.06.2019 у справі № 3/12-54-19 дотримано вимоги Конституції України, Закону України «Про Антимонопольний комітет України», «Про захист економічної конкуренції» та Правила розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 року №5 (із змінами).

Відповідач при визначенні розміру штрафних санкцій за порушення конкурентного законодавства з боку позивача, діяв в межах чинного законодавства України про захист економічної конкуренції, не перевищуючи встановлену межу для визначення їх розміру. При цьому законодавство про захист економічної конкуренції не зобов`язує орган Антимонопольного комітету України обґрунтовувати розмір штрафу, що застосовується, з огляду на його відповідність "протиправності порушення" та "додержання розумного балансу інтересів".

Доводи позивача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи по суті.

Таким чином, суд вважає, що передбачені статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підстави для визнання оспорюваного рішення недійсним - відсутні, а тому позовні вимоги про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України № 80-р/к від 25.06.2019 у справі № 3/12-54-19 про притягнення до відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 41300,00 грн. є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 236 вказаної редакції ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судовий збір у розмірі 2102,00 грн., відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду позову покладається судом на позивача.

Керуючись статтями 2, 73-74, 76-79, 80, 86, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення та з урахуванням п.17.5 розділу ХІ "Перехідних положень" ГПК України та п. 4 розділ Х "Прикінцеві положення" ГПК України.

Повне рішення складено "20" липня 2020 р.

Суддя М.І. Шатерніков