номер провадження справи 28/67/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2020 Справа № 908/1357/20

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи:

за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31; адреса для листування: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, буд. 17)

до відповідача приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А)

про стягнення грошових коштів

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про стягнення 57.091,50 грн. страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на ст. ст. 625, 993, 1166, 1187 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 22. 29, 34, 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач просив розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності представника ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО».

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2020 позовну заяву передано на розгляд судді Федоровій О.В.

Ухвалою суду від 03.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/1357/20, присвоєно справі номер провадження 28/67/20, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачу запропоновано подати відзив протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у даній справі, але не пізніше 06.07.2020.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в суді, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач не скористався наданим законом правом на подання письмового відзиву до суду із зазначенням своєї правової позиції щодо заявленого позивачем позову. Будь-яких заперечень, письмових пояснень з боку відповідача до суду не надходило.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. ч. 2, 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд визнав надані документи достатніми для всебічного та об`єктивного розгляду спору.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 31.07.2020.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні без виклику учасників справи, суд

УСТАНОВИВ:

Згідно довідки Управління патрульної поліції у місті Києві №160871 30.10.2019 по вулиці Набережно-Хрещатицька, 31 у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «RENAULT, LOGAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (власником якого є ОСОБА_1 ), під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «HYUNDAI, Tucson», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 06.03.2020 у справі №758/14455/19 встановлено, що приблизно о 08 год. 10 хв. 30.10.2019 в м. Києві по вул. Набережно-Хрещатицька, 31, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом засобу «RENAULT, LOGAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «HYUNDAI, Tucson», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який в свою чергу скоїв зіткнення з автомобілем «VoІkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , які рухались в попутному напрямку, що спричинило механічні пошкодження обох транспортних засобів.

Зазначеною постановою винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано ОСОБА_2

Власником транспортного засобу «HYUNDAI, Tucson», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2018 року випуску, згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_3 .

Згідно з договором № 7-01 від 14.06.2019 добровільного страхування наземних транспортних засобів (далі - договір) на момент ДТП автомобіль «HYUNDAI, Tucson», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 був застрахований ОСОБА_3 у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» (позивач).

Відповідно до п. 11.2 договору страховик зобов`язаний протягом 2-х робочих днів як тільки стане відомо про настання страхового випадку вжити заходи щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування.

Згідно п.п. 4.1, 4.2 договору страховим випадком є, зокрема, ДТП. Франшиза обчислюється від страхової суми і складає не менше 1.000,00 грн.

Пунктом 3.4 договору встановлено строк дії договору - до 13.06.2020.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За приписами ст. 8 зазначеного Закону страхова компанія при настанні страхового випадку зобов`язана здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Судом встановлено, що страхувальник ( ОСОБА_3 ) 30.10.2019 звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, «HYUNDAI, Tucson», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 проведено його огляд та складено Акт (протокол) від 30.10.2019, яким зафіксовано деталі та опис пошкодження застрахованого транспортного засобу.

З урахуванням п. 4.1.1 договору комісією позивача було складено Страховий Акт №14023-02 від 12.11.2019, яким визначена сума страхової виплати у розмірі 45.189,02 грн.

Сума страхового відшкодування у розмірі 45.189,02 грн. перерахована на рахунок ТОВ «ДАР-АВТО», про що свідчить платіжне доручення № 30255 від 12.11.2019.

08.11.2019 повторно представниками ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та складено Акт (протокол) з переліком пошкоджених деталей.

Фахівцями позивача 19.11.2019 складено доповнення № 1 до Страхового акту №14023-02, відповідно до якого загальна сума страхового відшкодування склала 59.091,50 грн. Також зазначено, що раніше страховику вже було виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 45.189,02 грн. у зв`язку з чим слід доплатити 13.902,48 грн.

СТО ТОВ «Дар-Авто» оформило розрахунки вартості суми страхового відшкодування, Акти виконаних робіт №5331, №5332 від 23.19.2019 та виставило рахунки на сплату № 4012 від 04.11.2019 на суму 45.189,02 грн. та № 4120 від 12.11.2019 на суму 13.902,48 грн., відповідно до яких вартість ремонту складає 59.091,50 грн.

Сума страхового відшкодування в розмірі 59.091,50 грн. перерахована 12.11.2019 та 20.11.2019 на рахунок ТОВ «ДАР-АВТО», що підтверджується платіжними дорученнями № 30255 та № 30981.

Так, статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдані збитки, може бути як безпосередній заподіювач шкоди, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Вказана стаття, яка дублює положення ст. 27 Закону «Про страхування», надає страховикові право звернутися з вимогою до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Такий перехід права вимоги до страховика в науці та практиці цивільного права отримав назву суброгація.

Суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування. Якщо страхові виплати спрямовані на покриття збитків, що виникли у зв`язку із завданням шкоди здоров`ю страхувальника, право вимоги до винної особи до страховика не переходить.

Право вимоги страховик отримує тільки в разі, якщо він виплатив страхове відшкодування. Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 59.091,50 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що цивільно-правова відповідальність власника легкового транспортного засобу «RENAULT, LOGAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (водій ОСОБА_2 ), застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія АСКА» (відповідач у справі), що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/004244087 (згідно роздруківки з бази МТСБУ), який є діючим станом на 30.10.2019. Встановлений ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100000,00 грн., розмір франшизи - 2000,00 грн.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування вих. № 9686 від 22.11.2019, згідно з якою позивач просив відповідача сплатити суму в розмірі 59.091,50 грн. відшкодування в порядку регресу.

Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач за захистом порушених прав звернувся з позовом до суду.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки, зокрема, є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним законом та регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з п. 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Крім того, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежує розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала шкоду, зокрема, сумою франшизи (ст. 12), вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством (ст. 29).

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми - ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахування зносу на підставі ст. 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, збільшення від нуля до одиниці коефіцієнту зносу деталей автомобіля впливає на зменшення вартості його відновлювального ремонту, та при наявності коефіцієнту зносу деталей автомобіля при встановлення вартості його відновлювального ремонту застосування такого коефіцієнту є обов`язковим.

Пунктами 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів встановлено, що значення Ез (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для фототехніки.

Винятком, стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Як встановлено судом, транспортний засіб «HYUNDAI, Tucson», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 року випуску, тобто строк експлуатації зазначеного автомобіля станом на момент ДТП не перевищував 7 років, а доказів того, що застрахований транспортний засіб підпадає під критерії, визначені п. 7.39 Методики, матеріали справи не містять. Отже, коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд дійшов висновку, що до позивача, який сплатив страхове відшкодування за договором страхування транспортного засобу, перейшло право вимоги, в порядку суброгації, з відповідача сплаченого страхового відшкодування, у межах фактичних витрат, оскільки відповідальність власника транспортного засобу «RENAULT, LOGAN», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (водій ОСОБА_2 ), застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія АСКА» (відповідач у справі).

Тобто, позивач отримав право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування.

Позивачем сплачене страхове відшкодування в сумі 59.091,50 грн. Франшиза встановлена полісом № АО/004244087 в розмірі 2000,00 грн. Таким чином, до стягнення з відповідача належить сума шкоди в розмірі 57.091,50 грн.

Відповідач не надав суду доказів виплати позивачу страхового відшкодування в розмірі 57.091,50 грн. або обґрунтованих заперечень проти позову

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач правомірно пред`явив до стягнення з відповідача в регресному порядку страхове відшкодування в розмірі 57.091,50 грн.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 57.091,50 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви в розмірі 2102,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про стягнення 57.091,50 грн. страхового відшкодування в порядку регресу (суброгації) задовольнити.

2 Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А. ідентифікаційний номер 13490997) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Казимира Малевича, буд. 31; адреса для листування: 03039, м. Київ, вул. Голосіївська, буд. 17, ідентифікаційний код 31650052) 57.091,50 грн. (п`ятдесят сім тисяч дев`яносто одну грн. 50 коп.) страхового відшкодування в порядку регресу (суброгації), 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31 липня 2020 року.

Суддя О.В. Федорова