ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29 липня 2020 року Справа № 903/234/20

за позовом Державної екологічної інспекції у Волинській області, м.Луцьк

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Департамент житлово-комунального господарства Луцької міської ради, м.Луцьк

- Княгининівська сілька рада Луцького району Волинської області, с.Княгининок, Луцький р-н., Волинська обл.

до відповідача: Луцького спеціалізованого комунального автотранспортного підприємства "Луцькспецкомунтранс", м.Луцьк

про стягнення 253 977 грн. 50 коп.

Суддя: Кравчук А.М.

Секретар судового засіданні Ведмедюк М.П.

Представники:

від позивача: Хитрик Д.А., довіреність № 14-2/1053 від 19.05.2020

від третіх осіб: Департамент житлово-комунального господарства Луцької міської ради - Трикуш О. В., довіреність від 02.06.2020

від відповідача: Дей А.М . , довіреність від 01.07.2020 №1-1.19/482

встановив: 03.04.2020 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Державної екологічної інспекції у Волинській області до Луцького спеціалізованого комунального автотранспортного підприємства "Луцькспецкомунтранс" про стягнення 253 977 грн. 50 коп.

Позовна заява обґрунтована тим, що при проведенні позапланової перевірки щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства встановлено, що на полігоні відсутня пошарова переписка ТПВ при її захороненні ґрунтом, що є порушенням правил експлуатації полігонів ТПВ. Крім того, встановлено розвіювання легкої фракції твердих побутових відходів на прилеглу територію, що призвело до засмічення земельної ділянки площею 230 м.кв.

Ухвалою суду від 06.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20.05.2020 о 10:00 год. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Департамент житлово-комунального господарства Луцької міської ради. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; позивачу, третій особі - відповідь на відзив не пізніше 5-ти днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу; відповідачу - заперечення на відповідь позивача та третьої особи, протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу.

Ухвалу суду від 06.04.2020 позивач отримав 08.04.2020, відповідач - 09.04.2020, третя особа - 08.04.2020 (а.с. 81-83).

Строк для подання відзиву - по 24.04.2020.

Відповідач у відзиві №1-1.7/334, який надісланий на адресу суду 24.04.2020, позовні вимоги заперечує. Зазначає, що на виконання приписів наказу Міністерства житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 №435 на території полігону встановлена огорожа. Підприємство регулярно забезпечує прибирання легких фракцій відходів, проте останні швидко поширюються у зв`язку з періодичними сильними вітрами та морфологічною структурою такого складу відходів. Позивачем не подано суду жодних документів, які б вказували на спосіб та порядок визначення ним чіткої площі засміченої земельної ділянки та об`єму відходів, що знаходяться на ній. Позивач не довів усіх елементів складу деліктного правопорушення.

Позивач відзив відповідача отримав 28.04.2020, що підтверджується витягом щодо відстеження пересилання поштових відправлень з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" №613.

Строк для подання відповіді на відзив - по 04.05.2020.

Позивач у відповіді на відзив, яка на адресу суду надійшла 04.05.2020, позовні вимоги підтримує, оскільки при перевірці дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища державними інспекторами встановлено факт засмічення земельної ділянки площею 230 м.кв., об`ємом відходів - 20 м.куб. Крім того, дане правопорушення зафіксовано актом обстеження засміченої земельної ділянки від 13.02.2020 та план-схемою засміченої ділянки на території ТПВ. Постанова про накладення адміністративного стягнення не була оскаржена відповідачем, сплачено адміністративний штраф, що свідчить про визнання вини у вчиненні правопорушення.

Відповідач відповідь на відзив отримав 08.05.2020.

ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" визначено, що процесуальні строки у визначених ГПК України випадках не зупиняються, не поновлюються, а автоматично продовжуються.

19.05.2020 на адресу суду від позивача надійшли клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, залучення Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Княгининівська сільська рада Луцького району Волинської області у клопотанні від 19.05.2020 просить залучити її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Господарський суд протокольною ухвалою від 20.05.2020 підготовче засідання відклав на 10.06.2020 о 10:30 год.

У запереченнях №1-1.7/397 від 22.05.2020 відповідач позовні вимоги заперечує. Зазначає, що з долучених фотографій вбачається регулярне прибирання легкої фракції відходів території. Факт засмічення земельної ділянки виробничими відходами є самостійною підставою для відшкодування шкоди, заподіяної державі, а відтак не залежить від того чи була оскаржена постанова про накладення адміністративного стягнення чи було сплачено адміністративний штраф.

На офіційному веб-сайті Господарського суду Волинської області 09.06.2020 опубліковано оголошення про те, що у зв`язку із підтвердженням захворювання працівника Господарського суду Волинської області коронавірусом COVID-19 тимчасово призупинено з 09.06.2020 роботу Господарського суду Волинської області з метою проведення профілактичних заходів та дезінфекції у приміщеннях суду. Враховуючи обмежувальні карантинні заходи, судове засідання по справі №903/234/20, призначеній до розгляду на 10.06.2020, не відбудеться.

Ухвалою суду від 16.06.2020 розгляд справи призначено на 01.07.2020 о 10 год. 30 хв.

Позивач у поясненнях на заперечення від 16.06.2020 позовні вимоги підтримує. Зазначає, що 13.02.2020 інспекторами Державної екологічної інспекції у Волинській області в ході обстеження території полігону зафіксовано незаконне будівництво канави, призначеної для збирання фільтрату, що підтверджується актом обстеження та план-схемою забрудненої ділянки. На спірній земельній ділянці встановлено перевищення в ґрунті відносно фонової проби по нітратах, сульфатах, фосфору, хлоридах. Розрахунок шкоди від засмічення здійснено на підставі інформаційної довідки про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що зазнала засмічення. Факт наявності сміття є достатнім для того, щоб вважати землю засміченою.

Відповідач у додаткових поясненнях від 01.07.2020 №1-17/483 позовні вимоги заперечує, оскільки позивачем не доведено, що розміщене на спірній земельній ділянці сміття призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Крім того земельна ділянка не є особливо цінною землею і законодавство (п. 5.2 Методики) чітко встановлює необхідність нормативно грошової оцінки, яка оформляється як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Суд протокольною ухвалою від 01.07.2020 клопотання про залучення Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської області до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, задовольнив, підготовче засідання відклав на 15.07.2020 о 10 год. 30 хв.

Відповідач у клопотанні від 15.07.2020 №1-1.7/517 просить призначити у справі судову експертизу.

Протокольною ухвалою від 15.07.2020 господарський суд у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи відмовив, закрив підготовче засідання, розгляд справи по суті призначив на 29.07.2020 о 15 год. 00 хв.

При відмові у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи судом враховано, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи вирішується судом після вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Необґрунтоване призначення судової експертизи призводить до затягування судового процесу та позбавляє учасників справи можливості оперативно захистити свої порушені або оспорюванні права та інтереси. Крім того відповідачем не обґрунтовано неможливість подання відповідного висновку експерта на замовлення ЛСКАП "Луцькспецкомунтранс" разом з відзивом на позовну заяву.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача позовні вимоги заперечила. Зазначила, що в розрахунку шкоди позивачем допущено помилку в п. 7, зокрема використано додаток №5 методики, який на день складання розрахунку був не чинний. Позивачем не доведено негативного впливу побутових відходів, виявлених під час перевірки, на забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого впливу на здоров`я людей.

Представник третьої особи вказала, що при регулярних виїзних перевірках, проведених на території полігону ТПВ с. Брище, засмічення земельної ділянки виявлено не було.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

08.08.2017 між ЛСКАП "Луцькспецкомунтранс" (виконавець) та Департаментом житлово-комунального господарства Луцької міської ради (замовник) укладено договір №1 (а.с. 60).

Згідно п.п. 1.1, 1.2, 2.2.1, 2.2.4 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання з експлуатації полігону по складуванню і захороненню побутових відходів на території Княгининівської сільської ради Луцького району Волинської області в с.Брище. Виконавець здійснює збирання, зберігання, складування і захоронення побутових відходів на полігоні. Забороняється здійснювати захоронення токсичних та вибухонебезпечних речовин на полігоні. Виконавець забезпечує повне збирання, вивезення, складування і захоронення побутових відходів з дотриманням правил екологічної безпеки при поводженні з ним; дотримується вимог законодавства про відходи, охорону навколишнього природного середовища, порядку поводження з відходами, правил захоронення відходів, екологічної безпеки землекористування та державних стандартів тощо.

На виконання листа Державної екологічної інспекції у Волинські області від 30.01.2019 №1-7-2/2020 ГУ Держгеокадастру у Волинській області листом від 21.02.2019 повідомило, що земельні ділянки, на яких розміщені новий полігон ТПВ, відпрацьований полігон ТПВ відносяться до земель житлової та громадської забудови, цільове призначення - для будівництва та обслуговування полігону по зберіганню і похованню твердих побутових відходів. Станом на 01.01.2019 нормативно грошова оцінка земельних ділянок становить 7 676 480 грн. 98 коп., 7 854 751 грн. 10 коп. (а.с. 61-62).

Згідно наказу №25 від 06.02.2020, направлення від 06.02.2020 Державної екологічної інспекції у Волинській області в термін з 07.02.2020 по 20.02.2020 направлено державних інспекторів з охорони навколишнього природного середовища Волинської області для здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за дотриманням ЛСКАП "Луцькспецкомунтранс" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (а.с. 22-23).

13.02.2020 головним спеціалістом-державним інспектором з ОНЛС у Волинській області складено акт обстеження засміченої земельної ділянки (до акта перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства), згідно якого проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться в межах населеного пункту с.Брище Луцького району у зв`язку із засміченням її твердими побутовими відходами. Площа засмічення становить 0,0230 га, об`єм відходів, якими відбулося засмічення, становить 20 м3. Земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови, земля державної власності, надана для обслуговування полігону ТПВ м.Луцька. Категорія земель: до земель житлової та громадської забудови; цільове призначення: для обслуговування полігону ТПВ м.Луцька. Результати обстеження земельної ділянки: земельна ділянка засмічена твердими побутовими відходами на площі 230м3 та знаходиться на території полігону ТПВ м.Луцька (а.с. 24-25).

13.02.2020 Державною екологічною інспекцією у Волинській області складено акт відбору проб ґрунту на території с.Брище Луцького р-ну ПТПВ. До акту долучено схему проведення обмірів меж місця захоронення відходів (а.с. 196-197).

За результатами дослідження відібраних проб складено протокол №03-20 від 03.03.2020 вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів (а.с. 198-201).

Згідно акту від 18.02.2020 Державної екологічної інспекції у Волинській області №115/02.20 за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання , відтворення і охорони природних ресурсів ЛСКАП "Луцькспецкомунтранс" встановлено, що підприємство здійснює господарську діяльність на підставі статуту, затвердженого рішенням Луцької міської ради від 30.10.2019 №65/49. Основними видами діяльності є вивезення твердих побутових відходів від будинковолодінь, організацій і підприємств, організація і експлуатація полігонів (звалищ), місць зливу нечистот, асенізаційних полів, впорядкування, санітарна очистка міських та прибудинкових територій, проектування, ремонт, реконструкція та утримання зливової каналізації та інше. При візуальному огляді першої черги нового полігону встановлено факт відсутності пошарової пересипки ТПВ при їх захороненні ґрунтом. Метод очищення фільтрату не визначений. В результаті скидання фільтрату в рів для його збирання допущено псування земельної ділянки під ним, внаслідок її забруднення. Будівництво такого рову не передбачено проектною документацією. Встановлено факт невідповідності експлуатації полігону ТПВ з робочою документацією, а саме: відсутні спеціальні стовпчики (репери), необхідні для контролю висоти (товщини) складування відходів, що є порушенням правил експлуатації полігону. Вимога щодо облаштування насипу висотою 10,5 м. з укосами 1:4 також не дотримана в частині збільшення кута облаштування насипу. Не забезпечено експлуатацію діючого полігону ТПВ відповідно до проектної документації в частині захоронення встановлених об`ємів. Поточні щорічні зміни в паспорт місця видалення відходів не вносяться. На території біля сортувальної лінії накопичено відсортовані відходи, а саме ПЕТ відходів - 62558 кг, HDPE-1144 кг, метал чорний (консервна банка, кришка). Зі слів керівника передача даних відходів на переробку практично не можлива по причині відсутності підприємств з ії переробки (а.с. 45-54).

Протоколом №000111 від 18.02.2020 Державною екологічною інспекцією у Волинській області зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_3 , який перебував на посаді майстра звалища побутових відходів ЛСКАП "Луцькспецкомунтранс" та допустив засмічення, псування і забруднення земель твердими побутовими відходами та фільтратом (а.с. 28-29).

Постановою Державної екологічної інспекції у Волинській області від 19.02.2020 №000666 накладено адміністративний штраф в сумі 850 грн. 00 коп. на ОСОБА_3 , який перебував на посаді майстра звалища побутових відходів ЛСКАП "Луцькспецкомунтранс" та допустив засмічення, псування і забруднення земель твердими побутовими відходами та фільтратом (а.с. 26-27).

Вказаний штраф оплачений, що підтверджується квитанцією (а.с. 30).

Протоколом №000512 від 18.02.2020 Державною екологічною інспекцією у Волинській області зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_4 , який перебував на посаді директора ЛСКАП "Луцькспецкомунтранс" та допустив порушення правил поводження з відходами під час їх передачі на утилізацію (а.с. 33-34).

Протоколом №000513 від 18.02.2020 Державною екологічною інспекцією у Волинській області зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_4 , який перебував на посаді директора ЛСКАП "Луцькспецкомунтранс" та здійснює захоронення на полігоні ТПВ м.Луцька необроблених (не перероблених) побутових відходів (а.с. 35-36).

Протоколом №000514 від 18.02.2020 Державною екологічною інспекцією у Волинській області зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_4 , який перебував на посаді директора ЛСКАП "Луцькспецкомунтранс" та допустив порушення правил експлуатації полігонів ТПВ під час загородження ТПВ на полігоні м.Луцька, розташованого біля с.Брище Луцького району (а.с. 37-38).

Постановою Державної екологічної інспекції у Волинській області від 19.02.2020 №000485 накладено адміністративний штраф в сумі 1 105 грн. 00 коп. на ОСОБА_4 , який перебував на посаді директора ЛСКАП "Луцькспецкомунтранс" та не забезпечив ведення журналу первинного обліку відходів та допустив порушення правил поводження з відходами під час їх передачі на утилізацію (а.с. 31-32).

Протоколом №000225 від 17.02.2020 Державною екологічною інспекцією у Волинській області зафіксовано вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_5 , який перебував на посаді головного інженера ЛСКАП "Луцькспецкомунтранс" та не забезпечив додержання водоохоронного режиму першого поясу зони санітарної охорони джерела водопостачання - свердловини на території господарської зони полігону твердих побутових відходів, а саме - розміщення відходів деревини (а.с. 42-43).

Постановою Державної екологічної інспекції у Волинській області від 20.02.2020 №000655 накладено адміністративний штраф в сумі 85 грн. 00 коп. на ОСОБА_5 , який перебував на посаді головного інженера ЛСКАП "Луцькспецкомунтранс" та не забезпечив додержання водоохоронного режиму першого поясу зони санітарної охорони джерела водопостачання - свердловини на території господарської зони полігону твердих побутових відходів, а саме - розміщення відходів деревини (а.с. 40-41).

Вказаний штраф оплачений, що підтверджується квитанцією (а.с. 44).

24.02.2020 Державною екологічною інспекцією у Волинській області винесено припис №000364 керівнику ЛСКАП "Луцькспецкомунтранс" з вимогою усунути недоліки, виявлені під час перевірки (а.с. 55-57). Припис направлений на адресу підприємства 24.02.2020, що підтверджується журналом реєстрації вихідної кореспонденції (а.с. 58-59).

Позов пред`явлений щодо засмічення земельної ділянки твердими побутовими відходами, встановленого актом обстеження засмічення земельної ділянки від 13.02.2020 (а.с. 24-25).

19.02.2020 позивачем на адресу відповідача направлено претензію №2-2/458 на суму 253 977 грн. 50 коп. (а.с. 63-65).

У відповіді від 20.03.2020 №1-1.7/274 на претензію відповідач зазначає про належне експлуатування полігону ТПВ в с.Брище (а.с. 89-92).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини заподіювача шкоди.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Відносини у галузі охорони навколишнього природного середовища в Україні регулюються, зокрема, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", Законом України "Про відходи", Законом України "Про охорону земель", Земельним кодексом України, а також іншим спеціальним законодавством.

Згідно з приписами ст. 35 Закону України "Про охорону земель" власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані зокрема: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку та забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про охорону земель" юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Приписами статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність (ч.1). Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України (ч.4).

Частиною першою статті 69 вказаного Закону визначено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Для визначення порядку розрахунку розмірів відшкодування шкоди суб`єктами господарювання та фізичними особами в процесі їх діяльності через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 27.10.1997 N171 затверджено Методику визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства (далі - Методика).

Абзацами 2 та 11 ст. 1 Закону України "Про відходи" визначено, що відходи - це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення; утилізація відходів - використання відходів як вторинних матеріальних чи енергетичних ресурсів.

Згідно з пунктами 3.2, 3.3 Методики землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища; факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель.

Відповідно до приписів природоохоронного законодавства умовою кваліфікації такого правопорушення, як засмічення земель, що є підставою для настання відповідальності та відшкодування шкоди, спричиненої таким засміченням, є доведення факту виявлення на відкритому ґрунті сторонніх предметів і матеріалів, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого шкідливого впливу на здоров`я людини.

Згідно розрахунку розміру шкоди (а.с. 64, додаток до претензії від 19.02.2020 №2-2/458, який представник позивача в судовому засіданні 29.07.2020 просила вважати розрахунком до позовної заяви) площа засміченої ділянки складає 230 м2, об`єм відходів 20 м3, джерело отримання розрахунку показника вказано акт перевірки від 10-18.01.2019, в той час як перевірка в межах даної справи здійснювалась у період з 7 по 20.02.2020. Представник позивача у судовому засіданні 29.07.2020 пояснила це опискою.

Актом обстеження засміченої земельної ділянки від 13.02.2020 визначено площу засмічення - 0,0230 га, об`єм відходів, яким відбулося засмічення, становить 20 м3 .

Згідно п.п. 3.4, 3.5.1 Методики визначення обсягу забруднення земельних ресурсів у кожному випадку є самостійним завданням через різноманітність геоморфологічних, геологічних та гідрологічних умов. За наявності інформації про кількість (об`єм, маса) забруднюючої речовини, яка проникла у певний шар землі, визначаються площа, глибина проникнення. Об`єм відходів (м3), що спричинили засмічення, встановлюють за об`ємними характеристиками цього засмічення через добуток площі засмічення земельної ділянки та товщини шару цих відходів. Товщину шару відходів ділянки визначають вимірюванням.

Проте докази, які б вказували на спосіб та порядок визначення чіткої площі засміченої земельної ділянки та об`єму відходів, що знаходились на ній, до матеріалів справи не додані, в акті обстеження порядок їх визначення не вказано.

Протокол вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від 03.03.2020 відображає лише результати вимірювань проб та показник нормованого вмісту та не підтверджує негативний вплив виявлених порушень на забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого шкідливого впливу на здоров`я людей.

Судом враховано цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування полігону по зберіганню і похованню твердих побутових відходів, що передбачає можливість засмічення легких фракцій відходів.

Крім того позивачем не доведено перевищення показників ґрунту саме через засмічення спірної території, а не через будь які інші причини (унаслідок біохімічних процесів у тілі полігона побутових відходів, руйнування підніжжя чаши полігону тощо).

Відповідно до приписів природоохоронного законодавства умовою кваліфікації такого правопорушення, як засмічення земель, що є підставою для настання відповідальності та відшкодування шкоди, спричиненої таким засміченням, є доведення факту виявлення на відкритому ґрунті сторонніх предметів і матеріалів, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого шкідливого впливу на здоров`я людини.

Факт наявності сміття не є достатнім для того, щоб вважати землю засміченою і як наслідок виникнення обов`язку відшкодувати шкоду. Обов`язковою ознакою засмічення є таке засмічення земель, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Відтак позивачу необхідно було встановити факт того, що засмічення призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, чого останнім зроблено не було.

Підставою для нарахування та стягнення збитків є саме забруднення земельної ділянки, а не її засмічення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №904/6886/17 від 13.04.2018.

Основою розрахунків розміру шкоди від засмічення земель є нормативно грошова оцінка земельної ділянки, що засмічена, виходячи з площі засміченої земельної ділянки та об`єму відходів, яким відбулося засмічення. Проте в межах даної справи позивачем не доведено розмір засмічення та об`єм відходів, розміщених на земельній ділянці.

Враховуючи вищевикладене розрахунок розміру шкоди не приймається судом, оскільки позивачем не доведено площу засмічення земельної ділянки, об`єму відходів, яким відбулося засмічення, не надано доказів, що вказане засмічення земель призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, не обґрунтовано наслідків впливу побутових відходів, виявлених в ході планової перевірки, на стан земель, що вказане засмічення земель призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища, прямого чи опосередкованого шкідливого впливу на здоров`я людини.

Посилання позивача на не оскарження постанови та оплату працівником відповідача ОСОБА_3 штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, що свідчить про визнання ним вини у вчиненні правопорушення, не приймається судом, оскільки факт накладення такого штрафу та його оплата не є достатнім доказом заподіяння відповідачем шкоди навколишньому природному середовищу. Виконання постанови (сплату штрафу) свідчить лише про дотримання відповідачем присів законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №904/6886/17 від 13.04.2018.

Таким чином позивачем належними та допустимими доказами не доведено порушення відповідачем природоохоронного законодавства, тому підстави для покладення на нього обов`язку по відшкодуванню шкоди відсутні.

Долучені до позовної заяви фотографії не можуть бути належними доказами, оскільки дата фіксації на них відсутня. Посилання на фотофіксацію порушень в акті перевірки відсутні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У зв`язку з відмовою у позові правові підстави відповідно до ст. 129 ГПК України покладення судових витрат на відповідачів відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 74, 76-80, 86, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державної екологічної інспекції у Волинської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Департамент житлово-комунального господарства Луцької міської ради, Княгининівська сілька рада Луцького району Волинської області до Луцького спеціалізованого комунального автотранспортного підприємства "Луцькспецкомунтранс" про стягнення 253 977 грн. 50 коп. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення

складений 03.08.2020

Суддя А. М. Кравчук