Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/426/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Степанченко О.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-груп"

до Гришковецької селищної ради

про стягнення 14622,32 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-груп" звернулося до господарського суду із вимогою стягнути з Гришковецької селищної ради 14 622,32грн заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов Договору №19-600 на постачання природного газу від 01.04.2019 та Договору №421-19/П надання послуг з замовлення (бронювання) потужності від 12.07.2019.

В якості правових підстав позову позивач зазначає ст.174, 193 Господарського кодексу України, ст.525, 526, 530, 612, 692, 712 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 14.05.2020 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.06.2020.

28.05.2020 на електронну адресу суду та 01.06.2020 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позовну заяву від 27.05.2020 за №690, в якому Гришковецька селищна рада не заперечує проти позовних вимог та просить розглянути позов без участі уповноваженого представника.

01.06.2020 на електронну пошту суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 16.06.2020 підготовче засідання відкладено на 07.07.2020.

07.07.2020 на електронну пошту суду від представника позивача надійшов супровідний лист із доданими до нього документами на виконання вимог ухвали суду від 16.06.2020.

Ухвалою суду від 07.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.07.2020.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно заяви №17/1-374-4 від 20.07.2020 просить суд судове засідання провести за його відсутності.

Відповідач уповноваженого представника в судове засідання не направив, згідно відзиву на позовну заяву від 27.05.2020 за №690 Гришковецька селищна рада просить розглянути позов без участі уповноваженого представника.

Згідно з частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень, та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання, відтак, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНССЕРВІС-ГРУП" (далі - Постачальник, Позивач) та Гришковецькою селищною радою (далі - Споживач, Відповідач) укладено Договір на постачання природного газу № 19-600 від 01.04.2019 (далі - Договір) (а.с. 26-30).

За умовами п.1.1. Договору Постачальник зобов`язався поставити Споживачеві у 2019 році природний газ, в обсягах і порядку, передбачених Договором, а Споживач зобов`язався прийняти газ та оплатити Постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 4.3. Договору, приймання-передача газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних Актів приймання-передачі в розрізі добових обсягів і які є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Так, в грудні 2019 року Позивач поставив Відповідачу природній газ обсягом - 1 4654 тис.куб.м. на загальну суму 11 986,98 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі №6556 (а.с. 34 на звороті).

Згідно з п. 4.5. Договору (зі змінами відповідно до Додаткової угоди №3 від 26.09.2019 (а.с. 32)), у випадку письмової відмови Споживача від підписання Акту приймання-передачі, природний газ Постачальником вважається поставленим і прийнятий Споживачем на підставі документів, що підтверджують передачу та транспортування визначених об`ємів природного газу від Постачальника до Споживача, які складаються газотранспортними підприємствами. Такими документами є: Реєстр постачання природного газу споживачам, або Акт прийняття послуг з транспортування природного газу розподільними газопроводами, або Акт приймання-передачі природного газу і послуг з його транспортування магістральними трубопроводами, або відомості з інформаційної платформи Оператора ГТС (дані Оператора додаються).

На підтвердження факту поставки Позивачем товару - природного газу, у заявленій кількості на адресу Відповідача та тієї обставини, що Відповідач отримав природний газ від Позивача позивачем надано Акт приймання-передачі природного газу № ЖТП0020872, підписаний відповідачем та АТ "Житомиргаз" (а.с.77), на підставі якого було складено Акт приймання-передачі.

Згідно п. 5.1.2 Споживач зобов`язався забезпечити своєчасну та повну оплату оставленого природного газу згідно з умовами договору.

Крім того, відповідно до п. 3.1.1 Договору Споживач, на підставі акту приймання - передачі природного газу, зобов`язаний сплатити 100 % вартості місячного обсягу газу на рахунок Постачальника до 15 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

В супереч прийнятому на себе обов`язку, Відповідач не сплатив грошові кошти за спожитий природній газ у грудні 2019 року на суму 11 986,98грн.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

За ст.173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Беручи до уваги зміст правовідносин, які склалися між сторонами, та характер взятих ними зобов`язань, суд дійшов висновку про те, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з договору поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ГПК України).

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

За ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищевикладене, позивачем доведено належними та допустимими доказами у справ наявність заборгованості за договором №19-600 на постачання природного газу від 01.04.2019 у розмірі 11 986,98грн за отриманий у грудні 2019 року природний газ, а тому вимога при її стягнення підлягає задоволенню.

За невиконання відповідачем зобов`язань з оплати отриманого у грудні 2019 природного газу позивачем нараховано відповідачу за період з 16.01.2020 по 20.04.2020 - 690,67грн пені, 94,32грн 3% річних, 59,93грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2.1. Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем порядку та строків оплати поставленого Постачальником газу, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня. Пеня нараховується від суми прострочення платежу за кожен день протягом всього періоду прострочення і не обмежується 6-місячним строком згідно ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок пені, суд вважає його обґрунтованим, арифметично вірним та задовольняє вимогу про стягнення 690,67грн пені за період з 16.01.2020 по 20.04.2020.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведені норми свідчать, що за порушення грошового зобов`язання боржник на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції та нараховані 3% проценти річних.

Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок 3% річних (а.с.2 на звороті), суд вважає його обґрунтованим, арифметично вірним та задовольняє вимогу про стягнення 94,32грн 3% річних за період із 16.01.2020 по 20.04.2020.

Під час перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат судом встановлено наступне.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки.

При цьому слід мати на увазі, що індекс інфляції має нараховуватися в наступному місяці за місяцем, в якому мав бути здійснений платіж.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Тобто, враховуючи викладене, інфляційні втрати необхідно нараховувати лише за умови існування заборгованості повний місяць.

Здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат за період з лютого 2020 року по березень 2020 року на суму заборгованості 11986,98грн, судом встановлено, що інфляційні втрати, які підлягають задоволенню, становлять 59,65грн.

Суд відмовляє у стягненні 0,28грн інфляційних втрат.

Відповідно до Додаткової угоди № 3 від 26.09.2019 до Договору № 19-600 на постачання природного газу від 01.04.2019 встановлена відповідальність за порушення умов споживання природного газу (а.с.32).

Зокрема, п. З Додаткової угоди передбачено, що якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, Споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою:

В = (Уф - Уп) X Ц х К

де:

Уф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений Постачальником Споживачу протягом розрахункового періоду за цим Договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу;

Уп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період;

Ц - ціна природного газу за цим Договором;

К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Станом на 31.10.2019 Відповідачем використано більший обсяг природного газу від замовленого.

Постачальником встановлено, що обсяг спожитого Споживачем газу у період з 01.10.2019 по 31.10.2019 складав - 0,25 тис.м.куб. (акт №4455 прийому-передачі природного газу від 22.11.2019 (а.с.34)).

Запланований обсяг споживання природного газу, відповідно до заявки Споживача становив 0,2 тис.м.куб. (а.с.79).

Таким чином, фактичний обсяг поставленого природного газу Споживачу Постачальником перевищує замовлений обсяг природного газу у період з 01.10.2019 по 31.10.2019. Перевищення складає 0,05 тис.м.куб.

Згідно Додаткової угоди №2 від 10.05.2019 до Договору №19-600 від 01.04.2019 ціна за 1000 куб.м. газу складає 7499,98грн (а.с.31).

Позивачем заявлено вимогу про стягнення 375,00грн збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу.

Суд зазначає, що збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, які підлягають стягненню з відповідача становлять 187,50грн ((0,25 куб.м. - 0,2 куб.м) х 7499,98грн х 0,5).

Суд відмовляє у задоволенні стягнення 187,50грн збитків у зв`язку з невірним визначенням їх розміру позивачем.

12.07.2019 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір надання послуг з замовлення (бронювання) потужності № 421-19/П (далі Договір потужності) (а.с.35-40).

Згідно ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до п. 2.1. Договору потужності Постачальник зобов`язався протягом строку його дії надавати Послуги із замовлення (бронювання) потужності щодо кожного періоду та обсягу постачання газу, а Споживач зобов`язується приймати та оплачувати надані Постачальником Послуги із замовлення (бронювання) потужності на умовах даного Договору.

Відповідно до п. 5.1. Договору потужності, фактичний обсяг постачання газу за даним договором буде визначено на підставі Актів, які будуть підписуватись представниками обох сторін по закінченню кожного Газового місяця постачання.

Споживач до 05 числа місяця, наступного за газовим місяцем постачання, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за попередній газовий місяць, що складений між оператором ГРМ/ГТС та споживачем.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ/ГТС постачальник до 10-го включно числа місяця, наступного за газовим місяцем постачання, готує та надає споживачу 2 примірники акта приймання-передачі послуг із замовлення (бронювання) потужності за відповідний газовий місяць.

Споживач протягом 2 днів з дати одержання акта зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта.

Так, в жовтні, листопаді та грудні 2019 року Позивач на виконання Договору потужності надав Послуги із замовлення (бронювання) потужності на загальну суму 615,96 грн, що підтверджується актами приймання - передачі (а.с.71-72):

- №4459 на суму 56,59грн,

- № 5333 на суму 282,95грн,

- №6557 на суму 276,42грн.

Відповідно до п. 5.1.4. Договору потужності, у випадку ненадходження від Споживача підписаного примірника Акту або письмової мотивованої відмови від підписання такого Акту в строки, встановлені договором, Акт вважається підписаним Сторонами.

Згідно п. 6.3.3. Споживач зобов`язався своєчасно та у повному обсязі здійснювати оплату Послуг із замовлення (бронювання) потужності.

Пунктом 8.2. Договору потужності визначено, що кінцевий розрахунок споживач здійснює в строк до 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом.

Відповідач не сплатив грошові кошти за надані Послуги із замовлення (бронювання) потужності у жовтні, листопаді та грудні 2019 року.

Таким чином, Відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за договором, що призвело до заборгованості в розмірі - 615,96 грн, а вимога про її стягнення з відповідача підлягає задоволенню.

Згідно ч.5 ст.254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Зважаючи на п.8.2 Договору потужності та ч.5 ст.254 ЦК України, суд зазначає, що прострочення з оплати отриманих послуг виникло:

- за актом №4459 за жовтень на суму 56,59грн із 06.11.2019,

- за актом № 5333 за листопад на суму 282,95грн із 06.12.2019,

- за актом №6557 за грудень на суму 276,42грн із 09.01.2020.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення 49, 33грн пені та 739,15грн штрафу.

Пунктом 10.2 Договору потужності встановлено, що в разі порушення строків оплати (несплати або несвоєчасної оплати), споживач, за письмовою вимогою постачальника, складеною та направленою відповідно до п.10.8 даного договору сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання зобов`язання по оплаті.

Відповідно до п.10.3 Договору потужності в разі наявності заборгованості споживача за даним договором більше ніж на 15 календарних днів, споживач додатково до пені, передбаченої цим договором, сплачує за письмовою вимогою постачальника, складеною та направленою відповідно до п.10.8 даного договору штраф в розмірі 20% від суми заборгованості.

Нарахування та сплата штрафних санкцій, визначених у п.10.2, 10.3, 10.4 та 10.7 даного договору, відшкодування збитків та будь-яка компенсація за даним договором здійснюється на підставі Письмової вимоги сторони, яка має право на застосування/нарахування таких санкцій і у строки, визначені в такій письмовій вимозі. Письмова вимога має бути направлена іншій стороні виключно наступним способом - відправлення скан-копії вимоги на офіційну електронну адресу сторони або цінним листом на адресу сторони, зазначену в даному договорі, з описом (п.10.8. Договору потужності).

Позивачем до матеріалів справи не додано доказів складення та направлення письмової вимоги про нарахування санкцій (пені та штрафу) із зазначенням терміну їх сплати на офіційну електронну адресу відповідача або цінним листом з описом.

За ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, враховуючи що сторони самостійно обрали порядок нарахування та сплати штрафних санкцій за Договором потужності, а саме на підставі письмової вимоги, яка направлена іншій стороні, дотримання ними умов договору є обов`язковим.

Зважаючи на вищевикладене, вимога про стягнення 49,33грн пені та 739,15грн штрафу за неналежне виконання умов Договору потужності не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення 6,34грн 3% річних та 4,64грн інфляційних втрат за Договором потужності, суд зазначає наступне.

Судом з урахуванням ч.5 ст.254 ЦК України здійснено власний розрахунок 3% річних, за яким підлягає задоволенню вимога про стягнення 6,27грн, із яких:

- за актом №4459 за жовтень з 06.11.2019 по 20.04.2020 - на суму 0,77грн,

- за актом № 5333 за листопад з 06.12.2019 по 20.04.2020 - на суму 3,17грн,

- за актом №6557 за грудень з 09.01.2020 по 20.04.2020 - на суму 2,33грн.

Суд відмовляє у стягненні 0,07грн 3% річних.

Здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що інфляційні втрати, які підлягають задоволенню, становлять 3,64грн, із яких:

- за актом №4459 за жовтень за період грудня 2019 - березня 2020 - на суму 0,28грн,

- за актом № 5333 за листопад за період січня 2020 - березня 2020 - на суму 1,98грн,

- за актом №6557 за грудень за період лютого 2020 - березня 2020 - на суму 1,38грн.

Суд відмовляє у стягненні 1,00грн інфляційних втрат.

Відповідач у відзиві не заперечує проти позовних вимог (а.с. 63-64).

Враховуючи факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань на підставі Договору №19-600 на постачання природного газу від 01.04.2019 та Договору №421-19/П надання послуг з замовлення (бронювання) потужності від 12.07.2019, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 13 644,996грн, з яких 12 602,94грн основного боргу, 187,50грн збитків за перевищення об`єму природного газу, 690,67грн пені, 100,59грн 3% річних, 63,29грн інфляційних втрат.

Суд відмовляє у стягненні 187,50грн збитків, 49,33грн пені, 739,15грн штрафу, 0,07грн 3% річних, 1,28грн інфляційних втрат.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.123 ГПК України).

Пунктом 2 частини 1 ст.129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.п.2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до положень, встановлених ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року становить 2102,00грн.

Зважаючи на вищевикладене, судовий збір слід покласти на відповідача в повному обсязі.

Позивач просить стягнути із відповідача 4000,00грн витрат на правничу допомогу.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обґрунтовуючи вимогу про відшкодування витрат по оплаті юридичних послуг, позивач надав до матеріалів справи копію договору №17/1 про надання послуг з правової (адвокатської) допомоги від 09.01.2019 (а.с.17-18), копію розміру гонорару (а.с.19), копію акту приймання-передавання наданих послуг від 10.04.2020 (а.с.22), копію платіжного доручення №1548 від 16.04.2020 (а.с.23), копію ордера №1000103 від 07.06.2019 (а.с.24) та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.25).

Згідно ч.2 ст.126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Відповідно до ч.1 ст.15 Господарського процесуального кодексу України, пропорційність у господарському суді, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного суду від 07.08.2018 у справі № 916/1283/17 та від 06.03.2019 у справі №910/15357/17.

З огляду на заявлену позивачем ціну позову та витрат на послуги адвоката, враховуючи ступінь складності справи та обсяг наданих адвокатом послуг, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення із відповідача 1 000,00грн витрат на правову допомогу.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Гришковецької селищної ради (13337, Житомирська обл., Бердичівський район, смт.Гришківці, вул.Червоний промінь, 4, ідентифікаційний код 04345380) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртранссервіс-Груп" (61145, м.Харків, вул.Космічна,21, офіс 1002, ідентифікаційний код 39869593):

- 12 602,94грн основного боргу;

- 187,50грн збитків за перевищення об`єму природного газу;

- 690,67грн пені;

- 100,59грн 3% річних;

- 63,29грн інфляційних втрат;

- 2 102,00грн судового збору;

- 1 000,00грн витрат на правову допомогу.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.07.20

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу;

2, 3 - сторонам (рек. з пов.)