ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020м. ДніпроСправа № 904/4592/15 (904/1205/20)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Примака С.А. за участю секретаря судового засідання Сироїжко М.В.

за позовом Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області

до Публічне акціонерне товариство "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД"

про стягнення податкового боргу з рахунків платника податків у банках, що обслуговують такого платника податків

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

02.03.2020 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" про стягнення 62 911,33 грн. - податковий борг.

03.03.2020 ухвалою господарського суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання, яке відбудеться 31.03.2020 о 12:55.

31.03.2020 ухвалою господарського суду відкладено підготовче засідання на 28.04.2020 на 12:55.

28.04.2020 ухвалою господарського суду продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 03.06.2020. Відкладено підготовче засідання на 02.06.2020 на 10:10. Зобов`язано відповідача надати до суду до 02.06.2020 відзив на позов.

02.06.2020 ухвалою господарського суду закрито підготовче провадження. Справу призначено до розгляду по суті в засіданні на 30.06.2020 на 10:00.

30.06.2020 ухвалою господарського суду відкладено розгляд справи по суті на 23.07.2020 на 13:05. Зобов`язано відповідача надати до суду до 23.07.2020 відзив на позовну заяву.

Представник позивача у судове засідання 23.07.2020 не з`явився, причин нез`явлення суду не повідомив; про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується участю його представника у судовому засіданні 30.06.2020 (а.с.41-42) та розпискою в повідомленні про відкладення розгляду справи (а.с.45).

Представник відповідача у судове засідання 23.07.2020 також не з`явився, причин неявки суду не повідомив. При цьому, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням №033, з якого вбачається вручення - 07.07.2020 відповідачу ухвали суду від 30.06.2020 (а.с.46).

При цьому, відповідно до частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Більше того, ухвалою суду від 03.02.2020, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Враховуючи дату отримання ухвали суду - 13.03.2020 (а.с.37), відповідач мав подати відзив на позовну заяву в строк по 06.04.2020 включно.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 23.07.2019 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився. Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що позивач та відповідач не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні їх представників та відповідач, відповідно, на надання відзиву на позовну заяву, та вважає можливим розглянути справу за відсутності представників позивача та відповідача.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Відносно відповідача господарським судом Дніпропетровської області 11.06.2015 порушено провадження у справі № 904/4592/15 про банкрутство, на даний час провадження перебуває на стадії розпорядження майном.

Згідно з частиною другою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник, у тому числі спори про стягнення заробітної плати. Аналогічні положення містяться в пункті 8 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 8 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у ході процедури розпорядження майном за період з 30.06.2018 по 01.07.2019 у Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" виник новостворений податковий борг у зв`язку з несплатою платником податків самостійно задекларованих нарахувань по орендній платі з юридичних осіб на загальну суму 62 911, 33 грн., що зумовило необхідність звернення до суду.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Податковим органом направлено на адресу платника рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення податкову вимогу форми «Ю» № 123-11 від 01.06.2015 року на суму 4619,57 грн (а.с. 15).

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п. 59.5 ст. 59 ПК України).

Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до підпункту е пункту 176.1 статті 176 ПК платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих органом державної податкової служби, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Аналіз зазначених норм закону свідчить, що у платника податку виникає безумовний обов`язок зі сплати узгодженого грошового зобов`язання. Несплачена сума грошового зобов`язання у встановлений законом строк є податковим боргом. Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості відповідачем суду не надано.

Відповідно до пунктів 95.1, 95.2 статті 95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі його недостатності-шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно зі ч.1 п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В ході вирішення спору відповідачем не надано доказів, які б спростовували доводи позивача щодо порушення відповідачем зобов`язань зі сплати чи відсутності податкового боргу та встановлені судом фактичні обставини справи.

Вказаний борг підтверджується довідками про стан розрахунків підприємства з бюджетом за період роботи з 30.06.2018 по 01.07.2019 (а.с. 16-17), а також розрахунком податкового боргу Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" станом на 01.07.2020.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2020 року складає 2 102 грн. 00 коп.

Враховуючи наведене, судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 2 102,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 32 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ГУ ДПС у Дніпропетровській області до Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" (49068, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд 31, ) на користь держави податковий борг в сумі 62 911 грн 33 коп (шістдесят дві тисячі дев`ятсот одинадцять грн 33 коп).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" (49068, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд 31, ) на користь Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а; ) судовий збір у розмірі 2 102,00 грн (дві тисячі сто дві грн 00 коп).

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.07.2020.

Суддя С.А. Примак