ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2020 р. Справа№ 910/10510/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

За участю секретаря судового засідання Прохорової Г.С.

представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 21.07.2020

розглянувши матеріали апеляційної скарги Черкаської міської ради

на рішення Господарського суду міста Києва

від 27.12.2019

у справі № 910/10510/19 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом Черкаської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сатурн-холдинг»

про стягнення 3 019 372, 14 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Черкаська міська рада (далі - позивач) звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сатурн-холдинг» (далі - відповідач) про стягнення на користь міського бюджету м. Черкаси 3 019 372,14 грн безпідставно утриманих коштів у формі орендної плати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач до моменту укладення договору оренди землі користувався спірною земельною ділянкою без достатніх правових підстав, у зв`язку з чим за рахунок власника земельної ділянки відповідач як власник нерухомої будівлі, розташованої на вказаній земельній ділянці, зберіг у себе кошти, які мав сплатити позивачу за користування землею.

Короткий зміст оскаржуваного рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.12.2019 у справі №910/10510/19 у задоволенні позову Черкаської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сатурн-холдинг» про стягнення 3 019 372,14 грн - відмовлено повністю.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не було доведено, що саме відповідачем було збережено грошові кошти у формі орендних платежів за користування спірною земельною ділянкою за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішенням, Черкаська міська рада звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.12.2019 у справі № 910/10510/19, ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам до судового рішення, викладеним у ст. 236 ГПК України та постанові пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 «Про судове рішення», а тому підлягає скасуванню.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2020 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2020 поновлено Черкаській міській раді пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 27.12.2019, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою, розгляд справи №910/10510/19 призначено на 07.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211, зі змінами від 25.03.2020 року №239, "Про запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено карантин з 12.03.2020 року на усій території України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2020 повідомлено учасників справи, що судове засідання 07.04.2020 не відбудеться, з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 повідомлено учасників справи, що судове засідання відбудеться 02.06.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2020 відкладено розгляд справи на 16.06.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн-холдинг" про відкладення розгляду справи задоволено, відкладено розгляд справи №910/10510/19 на 30.06.2020.

У судовому засіданні 30.06.2020 оголошено перерву до 21.07.2020.

Позиції учасників справи

Представник Черкаської міської ради у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.12.2019 у справі № 910/10510/19, ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Сатурн-холдинг» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

05.06.2015 відповідачем за договором купівлі-продажу було придбано частину комплексу будівель за адресою: Черкаська обл., м. Черкаси, вул. 14-го Грудня, буд. № 8. Право власності на нерухоме майно зареєстровано у встановленому законом порядку.

Об`єкт нерухомого майна відповідача розташований на земельній ділянці, що належить територіальній громаді міста Черкаси.

05.02.2019 на підставі рішення Черкаської міської ради від 31.01.2019 №2-3931 між позивачем (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) було укладено Договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передає орендарю в строкове платне користування земельну ділянку площею 10, 9270 га (кадастровий номер :06:06260011), яка знаходиться за адресою: Черкаська обл., м. Черкаси, вул. 14-го Грудня, буд. № 8.

За твердженням позивача, Відповідач з моменту набуття права власності на об`єкт нерухомого майна й до моменту укладення з позивачем договору оренди землі від 05.02.2019, укладеного на підставі відповідного рішення Черкаської міської ради від 31.01.2019 № 2-3931, користувався земельною ділянкою площею 10,9270 га, без відповідних правовстановлюючих документів.

З урахуванням наведених обставин, позивач посилаючись, зокрема на ст. 120, 206 Земельного кодексу України зазначає, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України, що і стало підставою для звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення на користь міського бюджету м. Черкаси безпідставно отриманих коштів (орендної плати) у розмірі 3 019 372, 14 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Предметом позову у справі, яка розглядається, є вимога позивача про стягнення з відповідача як власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати згідно із статтями 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт розташований.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України (далі - ЗК України).

Так, відповідно до положень статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення відповідачем договору купівлі-продажу нерухомого майна) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

Отже, за змістом наведених положень виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з урахуванням змісту частини 2 статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).

Для кондиційних зобов`язань характерним є приріст майна у набувача без достатніх правових підстав.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач з 05.06.2015 згідно договору купівлі-продажу є власником частини комплексу будівель нерухомого майна за адресою: Черкаська обл., м. Черкаси, вул. 14-го Грудня, буд. № 8.

Згідно з ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).

Водночас за змістом визначення, наведеного у частині 1 статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 цього Кодексу формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Таким чином, для застосування до спірних правовідносин приписів статті 1212 ЦК України, з`ясуванню підлягає питання, чи була спірна земельна ділянка сформованим об`єктом цивільних прав за період з 01.04.2016 по 30.01.2019, за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, та чи перебувала відповідна сформована земельна ділянка у користуванні відповідача у відповідний період часу.

Зі змісту наданої позивачем до матеріалів справи копії рішення Черкаської міської ради від 31.01.2019 №2-3931 вбачається, що земельна ділянка площею 10,9270 га по вул. 14-го Грудня, 8, зареєстрована в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності Черкаської міської ради на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 28668993, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101, враховуючи заяву ТОВ «Завод «Строммаш» від 06.11.2018 №89493-з щодо припинення права користування земельною ділянкою загальною площею 17,0959 га по вул. 14-го Грудня, 8, у зв`язку з відчуженням об`єктів нерухомого майна, рішення Черкаської міської ради від 18.10.2018 №2-3551 «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ТОВ «Завод «Строммаш» по вул. 14-го Грудня, 8», була надана Товариству з обмеженою відповідальністю «Сатурн-холдинг» за рахунок земель ТОВ «Завод «Строммаш».

Таким чином, спірна земельна ділянка площею 10,9270 га не могла бути сформованою як об`єкт, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки, та перебувати у користуванні відповідача до поділу земельної ділянки загальною площею 17,0959 га по вул. 14-го Грудня, 8, що перебувала у користуванні ТОВ «Завод «Строммаш».

Позивачем не було спростовано доводів відповідача, що 17.06.2009 між Черкаською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод «Строммаш» (орендар) було укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передав орендарю земельну ділянку площею 170 959 кв.м. (кадастровий номер :06:062:0005) за адресою - Черкаська обл., м. Черкаси, вул. 14-го Грудня, буд. № 8, строком на 49 років.

Відповідно до підпункту г пункту 31 вказаного Договору оренди землі обов`язком орендаря є - у разі відчуження будівель та споруд (або їх часток), розташованих на земельній ділянці наданій в оренду, орендар зобов`язаний повідомити про це орендодавця в 10-денний термін з дня відчуження, а також повідомити нового власника про необхідність оформлення правових документів на землю. До державної реєстрації прав третіх осіб на користування земельною ділянкою орендна плата вноситься орендарем у повному обсязі з урахуванням фактичного цільового використання земельної ділянки новим власником майна.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів про розірвання договору оренди землі від 17.06.2019, укладеного між Черкаською міською радою і ТОВ «Завод «Строммаш» та доказів повернення земельної ділянки, за змістом вказаного договору оренди землі, обов`язок по сплаті орендної плати за земельну ділянку під кадастровим номером :06:062:0005 площею 17,0959 га до моменту її фактичного поділу та державної реєстрації нової земельної ділянки за кадастровим номером :06:062:0011 (договір оренди між позивачем та відповідачем від 05.02.2019) покладається саме на ТОВ «Завод «Строммаш», а не на відповідача в даній справі.

Проте, поза увагою суду першої інстанції залишилося те, що відповідач, зокрема, у відзиві на позовну заяву визнав, що земельна ділянка з кадастровим номером :06:062:0011 була сформована на підставі рішення Черкаської міської ради від 18.10.2018 №2-3551 «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ТОВ «Завод «Строммаш» по вул. 14-го Грудня, 8» шляхом поділу земельної ділянки загальною площею 17,0959 га під кадастровим номером :06:062:0005. Саме на підставі вказаного рішення було зареєстровано право комунальної власності територіальної громади міста Черкаси на нову земельну ділянку, яка у подальшому була передана в орендне користування відповідачу.

Цим же рішенням ТОВ «Завод «Строммаш» було зобов`язано внести зміни до договору оренди землі від 17 червня 2009 року (реєстраційний номер 77).

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції представник відповідача також визнав, що у позивача є підстави стягнути з відповідача кошти за користування останнім земельною ділянкою площею 10,9270 га з кадастровим номером :06:062:0011 по вул. 14-го Грудня, 8, за період з 19.10.2018 по 31.01.2019 на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України у розмірі орендної плати.

Отже, відповідачем визнано право позивача на стягнення з відповідача за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності протягом періоду з 19.10.2018 по 31.01.2019, тобто всього протягом 105 днів у розмірі орендної плати.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Крім того, згідно з абзацом 1 пункту 289.1 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (частина друга статті 20 Закону України «Про оцінку земель»).

Фактичний користувач земельних ділянок, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельних ділянок на підставі частини 1статті 1212 Цивільного кодексу України (аналогічні висновки наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17).

Таким чином, обставини щодо визначення розміру орендної плати на підставі затвердженої у встановленому законом порядку нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що, у свою чергу, є необхідним для визначення розміру недоотриманого доходу за фактичне користування земельною ділянкою, суд першої інстанції не встановлював, хоча такі обставини мають значення для правильного вирішення цього спору, зважаючи на предмет і підстави заявленого позову.

Із матеріалів справи вбачається, що річна орендна плата за користування земельною ділянкою площею 10,9270 га з кадастровим номером :06:062:0011 по вул. 14-го Грудня, 8, як об`єктом цивільних прав встановлена у розмірі 3 % від її нормативної грошової оцінки (36 097 128,90 грн) і на час укладання договору між позивачем і відповідачем (05.02.2019) становить 1 082 913,87 грн.

Здійснивши розрахунок недоотриманих позивачем доходів у вигляді орендної плати, колегія суддів дійшла висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 311 522,40 грн (1 082 913,87 грн/365 днів*105 днів) за фактичне користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою комунальної власності площею 10,9270 га з кадастровим номером :06:062:0011 по вул. 14-го Грудня, 8, протягом періоду з 19.10.2018 по 31.01.2019, на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також із неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим наявні підстави для його скасування частково.

У зв`язку з задоволенням апеляційної скарги частково, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Черкаської міської ради задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.12.2019 у справі №910/10510/19 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 311 522,40 грн.

3. Прийняти у цій частині нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сатурн-холдинг» (04201, м. Київ, вулиця сім`ї Кульженків, будинок 35, ідентифікаційний код юридичної особи 36697912) на користь Черкаської міської ради (18002, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Байди Вишневецького, будинок 36, ідентифікаційний код юридичної особи 25212542) 311 522 (триста одинадцять тисяч п`ятсот двадцять дві) гривні 40 копійок.

4. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 27.12.2019 у справі №910/10510/19 залишити без змін.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сатурн-холдинг» (04201, м. Київ, вулиця сім`ї Кульженків, будинок 35, ідентифікаційний код юридичної особи 36697912) на користь Черкаської міської ради (18002, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Байди Вишневецького, будинок 36, ідентифікаційний код юридичної особи 25212542) 4 673 (чотири тисячі шістсот сімдесят три) гривні 99 копійок судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 7 010 (сім тисяч десять) гривень 98 копійок судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

7. Матеріали справи № 910/10510/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

8. Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 30.07.2020

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк