ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2020 р. Справа№ 910/29383/14

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Реуцькій Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Перепелицін К.М. (довіреність №225-КМГ-4119 від 16.07.2020)

від відповідача: Павличенко С.С. (ордер серія КС №516893 від 23.06.2020)

від третіх осіб 1-4: не з`явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської ради

на ухвалу господарського суду міста Києва від 15.04.2020 року про закриття провадження у справі

у справі №910/29383/14 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Київської міської ради

до товариства з обмеженою відповідальністю "Прометей Сяйво"

третя особа-1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державна архітектурно-будівельна інспекція України Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в місті Києві,

третя особа-2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

третя особа-3 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Провулок Музейний 2 літера "А",

третя особа-4 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Мурахвер Дмитро Семенович

про приведення самочинно збудованої надбудови та усунення порушень містобудування законодавства,-

В С Т А Н О В И В:

Господарським судом міста Києва розглядалась позовна заява Київської міської ради з вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю "Прометей Сяйво " про зобов`язання відповідача знести самовільно надбудовані поверхи, які збудовані з відхиленням від затвердженої (погодженої) проектної документації за адресою: м. Київ, провулок Музейний 2-а за рахунок відповідача та заборонити відповідачу за адресою: м. Київ, провулок Музейний 2-а та будь-яким іншим особам, з якими укладено договори на проведення будівельних робіт за вказаною адресою, вчиняти будь-які дії з проведення будівельних та вишукувальних робіт щодо реконструкції горища з надбудовою ат тикового та мансардних поверхів для жилих приміщень в будинку по провулку Музейному, 2-а, Печерського району міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.04.2020 року провадження у справі №910/29383/14 закрито.

Обґрунтовуючи ухвалу, суд першої інстанції вказав на те, що спір у цій справі є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичної особи - Мурахвера Дмитра Семеновича .

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Київська міська рада звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 15.04.2020 року у справі №910/29383/14 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт вказав, що звернення до суду з позовом про захист права комунальної власності на земельну ділянку здійснено відповідно до частини 4 ст. 376 ЦК України, з обґрунтуванням порушенням відповідачем вимог статей 376,391 ЦК України, статей 93, 152 ЗК України, статей 26-32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Отже, за твердженням апелянта, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідав правовій позиції, викладеній у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» у редакції станом на момент подання позову.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2020 року справу №910/29383/14 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Руденко М.А., суддів Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі № 910/29383/14 та призначено до розгляду на 23.06.2020 року.

16.06.2020 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу Київської міської ради залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.04.2020 у справі № 910/29383/14 залишити без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2020 розгляд справи було відкладено на 07.07.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2020 розгляд справи було відкладено на 14.07.2020.

13.07.2020 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника третьої особи-4 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача надійшли письмові заперечення.

Також 13.07.2020 року через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.07.2020 розгляд справи було відкладено на 21.07.2020.

Представники третіх осіб 1-4 у судове засідання 21.07.2020 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час і місце розгляду справи представники були повідомлені належним чином. (а.с.201-205 т.6)

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 21.07.2020 за відсутності представників третіх осіб 1-4.

Представник позивача у судовому засіданні 21.07.2020 апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.07.2020 проти апеляційної скарги заперечував, ухвалу суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено колегією, господарським судом міста Києва розглядалась позовна заява Київської міської ради з вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю "Прометей Сяйво" про зобов`язання відповідача знести самовільно надбудовані поверхи, які збудовані з відхиленням від затвердженої (погодженої) проектної документації за адресою: м. Київ, провулок Музейний 2-а за рахунок відповідача та про заборонити відповідачу за адресою: м. Київ, провулок Музейний 2-а та будь-яким іншим особам, з якими укладено договори на проведення будівельних робіт за вказаною адресою, вчиняти будь-які дії з проведення будівельних та вишукувальних робіт щодо реконструкції горища з надбудовою ат тикового та мансардних поверхів для жилих приміщень в будинку по провулку Музейному, 2-а, Печерського району міста Києва.

Тобто, предметом даного судового розгляду є вимоги позивача про зобов`язання відповідача знести самовільно надбудовані поверхи, які збудовані з відхиленням від затвердженої (погодженої) проектної документації за адресою: м. Київ, провулок Музейний 2-а за рахунок відповідача.

В той же час, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 13633357 станом на 11 березня 2016 року об`єкт нерухомого майна: квартира №15, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 202.6 кв. м, житлова 129 кв. м , адреса: м. Київ, провулок Музейний 2-а, державну реєстрацію проведено 03.03.2016 року, форма власності приватна, власник - Мурахвер Дмитро Семенович (т. 3, а. с. 35).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 13634880 станом на 11 березня 2016 року об`єкт нерухомого майна: квартира №16, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 167.6 кв. м, житлова 94.8 кв. м, адреса: АДРЕСА_3, державну реєстрацію проведено 03.03.2016 року, форма власності приватна, власник - Мурахвер Дмитро Семенович (т. 3, а. с. 37).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 13636038 станом на 11 березня 2016 року об`єкт нерухомого майна: квартира №17, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 203.3 кв. м , житлова 130.1 кв . м, адреса: АДРЕСА_3, державну реєстрацію проведено 03.03.2016 року, форма власності приватна, власник - Мурахвер Дмитро Семенович (т. 3, а. с. 39).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 13636584 станом на 11 березня 2016 року об`єкт нерухомого майна: квартира №18, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 170.8 кв. м, житлова 97.7 кв. м, адреса: АДРЕСА_3, державну реєстрацію проведено 03.03.2016 року, форма власності приватна, власник - Мурахвер Дмитро Семенович (т. 3, а. с. 41).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 13637010 станом на 11 березня 2016 року об`єкт нерухомого майна: квартира №19, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 201.8 кв. м , житлова 129.2 кв . м, адреса: АДРЕСА_3, державну реєстрацію проведено 03.03.2016 року, форма власності приватна, власник - Мурахвер Дмитро Семенович (т. 3, а. с. 43).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 13637476 станом на 11 березня 2016 року об`єкт нерухомого майна: квартира №20, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 169.9 кв. м, житлова 97.6 кв. м, адреса: АДРЕСА_3, державну реєстрацію проведено 03.03.2016 року, форма власності приватна, власник - Мурахвер Дмитро Семенович (т. 5, а. с. 45).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 13638001 станом на 11 березня 2016 року об`єкт нерухомого майна: квартира №21, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 200 кв. м , житлова 127.6 АДРЕСА_3 , державну реєстрацію проведено 03.03.2016 року, форма власності приватна, власник - Мурахвер Дмитро Семенович (т. 3, а. с. 47).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 13638279 станом на 11 березня 2016 року об`єкт нерухомого майна: квартира №22, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 170.1 кв. м, житлова 97.5 кв. м, адреса: АДРЕСА_3, державну реєстрацію проведено 03.03.2016 року, форма власності приватна, власник - Мурахвер Дмитро Семенович (т. 3, а. с. 49).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 13639740 станом на 11 березня 2016 року об`єкт нерухомого майна: квартира №23, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 224.5 кв. м , житлова 145.5 кв . м, адреса: АДРЕСА_3, державну реєстрацію проведено 03.03.2016 року, форма власності приватна, власник - Мурахвер Дмитро Семенович (т. 3, а. с. 51).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 13640909 станом на 11 березня 2016 року об`єкт нерухомого майна: квартира №24, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 168.1 кв. м, житлова 96.6 кв. м, адреса: АДРЕСА_3, державну реєстрацію проведено 03.03.2016 року, форма власності приватна, власник - Мурахвер Дмитро Семенович (т. 3, а. с. 53).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 13641705 станом на 11 березня 2016 року об`єкт нерухомого майна: квартира №25, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 223.9 кв. м , житлова 145.6 кв . м, адреса: АДРЕСА_3, державну реєстрацію проведено 03.03.2016 року, форма власності приватна, власник - Мурахвер Дмитро Семенович (т. 3, а. с. 55).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 13642131 станом на 11 березня 2016 року об`єкт нерухомого майна: квартира №26, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 166.4 кв. м, житлова 95.2 кв. м, адреса: АДРЕСА_3, державну реєстрацію проведено 03.03.2016 року, форма власності приватна, власник - Мурахвер Дмитро Семенович (т. 3, а. с. 57).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.04.2020 року провадження у справі №910/29383/14 закрито.

Мотивуючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції вказав на те, що спір у цій справі є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичної особи Мурахвера Дмитра Семеновича .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на момент подання позову) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Разом з тим, підвідомчість господарських справ установлена статтею 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на момент подання позову), згідно з пунктом 6 частини першої якої господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

Пункти 6, 15 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час винесення ухвали суду першої інстанції) встановлюють, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці, й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Цивільний процесуальний кодекс України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, передбачав, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, з цивільних, земельних та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (частина перша статті 15). Близький за змістом припис викладений у частині першій статті 19 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на час розгляду справи Північним апеляційним господарським судом.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа - учасник приватноправових відносин.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Як вірно встановив суд першої інстанції, Київська міська рада як власник земельної ділянки звернулася до суду з позовом про зобов`язання знести самовільно надбудовані поверхи, зазначаючи, що відповідач без належної дозвільної документації, узгодженої в установленому порядку проектної документації, здійснюється будівництво об`єкту нерухомого майна.

Позивач в апеляційній скарзі вказує, що він звернувся до суду з позовом про захист права комунальної власності на земельну ділянку відповідно до частини четвертої статті 376 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною третьою статті 375 Цивільного кодексу України право на забудову власник реалізує за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації (частина четверта статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Відповідно до частини четвертої статті 376 Цивільного кодексу України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Позивач у позові зазначав, що самочинне будівництво надбудови здійснювалося без узгодження з власником (Київська міська рада) земельної ділянки, на цій підставі просив знести об`єкт самочинного будівництва. Позов обґрунтував порушенням вимог статей 376, 391 Цивільного кодексу України, статей 93, 152 Земельного кодексу України, статей 26-32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Державне регулювання та управління у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством (стаття 7 Закону України «Про основи містобудування», стаття 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та звернення до суду із цим позовом).

За змістом положень статей 25, 26, 31, 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у редакції, чинній на час звернення Київської міської ради до суду із цим позовом, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження у галузі будівництва - щодо здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій та вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування, а у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища - щодо здійснення контролю за дотриманням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Виконавчими органами міських рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи міських рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади (стаття 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Разом з тим позов про знесення самочинного будівництва надбудови позивач аргументував не реалізацією передбачених законами України повноважень суб`єкта владних повноважень щодо здійснення державного контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, а необхідністю захисту права комунальної власності на земельну ділянку, що підтверджує приватноправовий характер спірних правовідносин.

Здійснення зазначеного державного контролю означає обов`язковість прийнятих за його результатами рішень для підконтрольного суб`єкта, що підтверджує владно-управлінський характер, а відтак і публічно-правову природу таких правовідносин. Натомість Київська міська рада в межах наданих їй законами повноважень відповідного контролю не здійснювала, рішень, обов`язкових для виконання відповідачами, не приймала, приписів про усунення порушень не видавала, а спір, який є предметом цього судового розгляду, пов`язаний із вирішенням питання щодо речового права (близькі за змістом висновки щодо юрисдикції суду викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 520/9253/17 (провадження № 14-312цс19), від 07 серпня 2019 року у справі № 523/11508/18 (провадження № 14-336цс19), від 20 березня 2019 року у справі № 639/6261/13-ц (провадження № 14-28цс19)).

В той же час, як вірно встановлено судом першої інстанції, спір у справі стосується права власності фізичної особи - громадянина (який мають процесуальний статус третьої особи у цій справі) на відповідні об`єкти нерухомості - квартири, розташовані у надбудованих поверхах житлового будинку за адресою: м. Київ, провулок Музейний, 2-а, про знесення якого пред`явлено цей позов. Право власності фізичної особи на відповідні квартири підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

А тому, наявність права власності фізичної особи на об`єкти житлової нерухомості, які є складовими спірної надбудови, виключає розгляд цього спору господарськими судами, адже предмет спору безпосередньо стосується речових прав фізичної особи.

Викладене вище вказує на те, що спір у цій справі є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичної особи - Мурахвера Дмитра Семеновича .

Вказане вище узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 10.12.2019 у справі № 910/28188/14.

Посилання апелянта в обґрунтування висновку щодо необхідності розгляду даного спору в порядку господарського судочинства на правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13 та у постанові Верховного Суду від 24.06.2020 у справі № 910/27779/14 є помилковими, оскільки фактичні обставини, які формують зміст спірних правовідносин, у зазначених справах та розглядуваній справі є різними, що виключає як подібність спірних правовідносин, так і підстави для застосування вказаних правових позицій під час вирішення цього спору.

Так, на відміну від справи № 910/27383/14, що наразі розглядається:

1) у справі № 916/2791/13 Прокуратура в інтересах держави в особі Одеської міської ради, як власника земельної ділянки, на підставі положень ч. 2 ст. 376 ЦК України звернулась з позовом до юридичної особи про знесення самовільно побудованої споруди, а саме приміщення паркінгу. При цьому, під час розгляду справи № 916/2791/13 судами досліджувалось здійснення забудовником ПАТ «ТВФ «Чорне море» нового будівництва на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети. Більш того, предметом вказаної справи не було встановлено права власності фізичних осіб, набуте останніми після завершення спірного будівництва.

2) у справі № 910/27779/14 Київська міська рада, як власник земельної ділянки, на підставі положень ч. 4 ст. 376 ЦК України звернулась з позовом до юридичної особи про знесення самочинно збудованої надбудови (поверхи), яка збудована вище восьмого надземного поверху будівлі житлово-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями громадського харчування та підземним паркінгом.

В той же час, предметом справи № 910/27779/14 не було дійсне право власності фізичних осіб, набуде останніми після завершення спірного будівництва, тобто задоволення позову не могло позбавити дійсного права власності фізичних осіб.

Так, у постанові від 24.06.2020 у справі № 910/27779/14 Верховний суд зауважив, що вказаний спір не належить розглядати у порядку цивільного судочинства, оскільки хоча матеріали справи містять докази державної реєстрації ним і деякими іншими фізичними особами-інвесторами майнових прав на отримання у майбутньому (право під відкладальною умовою) нежитлових приміщень (апартаментів) вище 8 поверху спірного об`єкта, однак, зазначені майнові права, які є "правом очікування", не слід ототожнювати з речовими правами на нерухоме майно, похідними від права власності, перелік яких визначено частиною 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Майнове право, яке можна визначити як "право очікування", є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати в майбутньому право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно, які виникають тоді, коли настали певні, але не всі юридичні передумови, необхідні та достатні для набуття речового права (аналогічний правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 761/5156/13-ц).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 295/3022/16-ц майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є "чуже майно", а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує, а тому не може існувати й право власності на нього. Отже, майнове право, яке можна визначити як "право очікування", є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав.

А тому, Верховний Суд у справі № 910/27779/14, враховуючи відсутність доказів введення житлово-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями громадського харчування та підземним паркінгом на вул. Нижній Вал, 27-29 у Подільському районі м. Києва в експлуатацію у встановленому порядку, вказав на відсутність можливості виникнення у громадян-інвесторів речових прав на об`єкти нерухомого майна, які ще не існують в натурі.

В той же час, у даній справі, що розглядається, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві на підставі заяви ТОВ «Прометей-Сяйво» про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та видачу сертифіката від 09 листопада 2011 року та акта від 09 листопада 2011 року готовності до експлуатації об`єкта будівництва, видала сертифікат серії КВ №0 від 21 листопада 2011 року, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкту «Надбудова аттикових та мансардного поверхів для житлових приміщень у будинку у пров.Музейному,2-А у Печерському районі м.Києва» (1 та 2 черги будівництва) проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, та підтверджує його готовність до експлуатації.

Також, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві на підставі заяви ТОВ «Прометей-Сяйво» про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та видачу сертифіката від 23 лютого 2012 та акта готовності об`єкта до експлуатації від 20 лютого 2012 року, видала сертифікат серії КВ № 8 від 29 лютого 2012 року, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкту «Надбудова аттикових та мансардного поверхів для житлових приміщень у будинку у пров.Музейному, 2-А у Печерському районі м.Києва» (3 черга будівництва - перший пусковий комплекс) проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, та підтверджує його готовність до експлуатації.

21 грудня 2011 року Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) від 27 жовтня 2009 року №1227 «Про затвердження Положення про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна в м. Києві», видано наказ № 1540-С/ЮКП «Про видачу свідоцтв про право власності», про оформлення та видачу свідоцтв про право власності на квартири: за адресою Музейний провулок, буд.2 літ. «А», квартири №№15-24, №25,26.

04 квітня 2012 року Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) згідно з розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) від 27 жовтня 2009 року №1227 «Про затвердження Положення про порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна в м. Києві », видано наказ № 501-С/ЮКП «Про видачу свідоцтв про право власності», про оформлення та видачу свідоцтв про право власності на квартири: за адресою Музейний провулок, буд.2 літ. «А», квартири №27,28, №12.

На підставі наказу від 21 грудня 2011 року № 1540-С/ЮКП Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 22 грудня 2011 року видано свідоцтва про право власності серії САЕ 517424, САЕ 517425, САЕ 517426, САЕ 517427, САЕ 517428, САЕ 517429, САЕ 517430, САЕ 517431, САЕ 517433, САЕ 517434, САЕ 517435 на квартири №№15-26.

На підставі наказу від 04 квітня 2012 року № 501-С/ЮКП Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 06 квітня 2012 року видано свідоцтва про право власності серії САЕ 663498 та серії САЕ 663497 на квартири №12 та №№27, 28 відповідно.

Вказані обставини встановлені під час розгляду справи № 826/3199/15 за позовом Київської міської ради до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в м. Києві , треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Прометей-Сяйво», Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСББ «Провулок Музейний 2-а», з вимогами про визнання протиправними та скасування рішень про видачу сертифікатів, зобов`язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.06.2015 року у справі № 826/3199/15 позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2015 року, яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.03.2016, у справі № 826/3199/15 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.06.2015 року скасовано та ухвалено нову, якою в задоволенні адміністративного позову Київської міської ради відмовлено.

При цьому, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17.06.2016 встановлено, що суд апеляційної інстанції, виходячи із отримання замовником всіх дозвільних документів для початку будівельних робіт, відповідності об`єкта будівництва - надбудова аттикових та мансардного поверхів для житлових приміщень по пров. Музейному,2А в м. Києві, проектній документації, яка, в свою чергу, відповідає вимогам державних будівельних норм, стандартів і правил, з урахуванням подання замовником усіх необхідних документів, а також результатів проведеної Інспекцією перевірки, дійшов обґрунтованого висновку про правомірність прийняття Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві рішення про видачу ТОВ «Прометей Сяйво» сертифікатів від 21 листопада 2011 року КВ №0 від 29 лютого 2012 року КВ №8.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, у даній справі наявні докази введення в експлуатацію спірного об`єкта - квартир, розташованих у надбудованих поверхах житлового будинку за адресою: м. Київ, провулок Музейний, 2-а, про знесення якого пред`явлено цей позов, право власності за якими зареєстровано за фізичною особою, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

А тому, з огляду на суб`єктний склад учасників спору, предмет і підставу позову, а також характер спірних правовідносин колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законну і обґрунтовану ухвалу, яка відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із ухвалою господарського суду міста Києва від 15.04.2020 року у справі № 910/29383/14, отже підстав для її скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Судові витрати (судовий збір) за подачу апеляційної скарги на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Київської міської ради на ухвалу господарського суду міста Києва від 15.04.2020 у справі № 910/29383/14 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 15.04.2020 у справі № 910/29383/14 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/28383/14 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 23.07.2020.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко