ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
23.07.2020м. ДніпроСправа № 904/174/20
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Ільєнко Д.Ю.
від заявника (позивача): не з`явився,
від відповідача: Корсун А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
заяву Фізичної особи-підприємця Сігало Ольги Миколаївни
про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу
у справі:
за позовом Фізичної особи-підприємця Сігало Ольги Миколаївни (м. Нікополь, Дніпропетровської області)
до Корсуна Андрія Миколайовича (м. Нікополь, Дніпропетровської області)
про стягнення суми неустойки за несвоєчасне повернення приміщення з оренди у розмірі 188 067 грн. 00 коп.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У січні 2020 року Фізична особа-підприємець Сігало Ольга Миколаївна (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з Корсуна Андрія Миколайовича (далі - відповідач) суму неустойки за несвоєчасне повернення приміщення з оренди у розмірі 188 067 грн. 00 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
- рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2018 у справі №904/3587/18, яке залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.10.2019, відмовлено у задоволенні первісних вимог Фізичної особи-підприємця Корсуна Андрія Миколайовича до Фізичної особи-підприємця Сігало Ольги Миколаївни про зобов`язання прийняти спірне майно з оренди; зустрічні позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Сігало Ольги Миколаївни задоволені у повному обсязі, а саме: стягнуто з Фізичної особи-підприємця Корсуна Андрія Миколайовича на користь Фізичної особи-підприємця Сігало Ольги Миколаївни суму основного боргу, суму пені, інфляційних втрат, судового збору та зобов`язано Фізичну особу-підприємця Корсуна Андрія Миколайовича повернути з оренди приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 Фізичній особі-підприємцю Сігало Ользі Миколаївні по акту прийому-передачі приміщення з оренди;
- в порядку частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України вказаним рішенням по справі встановлені факт припинення договору найму (оренди) станом на 31.08.2018, який тягне за собою виникнення у відповідача зобов`язання повернути майно з моменту припинення договору найму (оренди);
- фактичне виконання вищевказаного рішення суду та повернення орендованого приміщення власникові відбулось лише під час примусового виконання наказу суду згідно з актом державного виконавця від 13.11.2019 та відповідного підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення з оренди № 2 від 13.11.2019;
- отже, на підставі частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути неустойку у розмірі подвійної плати за користування річчю за весь час прострочення, а саме: з 01.09.2018 до 13.11.2019 у сумі 187 633 грн. 00 коп. При цьому, як було пояснено представником позивача у судовому засіданні, у прохальній частині позовної заяви позивачем помилково було заявлено до стягнення неустойку в сумі 188 067 грн. 00 коп., оскільки, як вбачається з долученого до позовної заяви розрахунку за період з 01.09.2018 до 13.11.2019 неустойка складає 187 633 грн. 00 коп.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2020 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Корсуна Андрія Миколайовича на користь Фізичної особи-підприємця Сігало Ольги Миколаївни 93 816 грн. 50 коп. - неустойки та 2 814 грн. 50 коп. - частину витрат по сплаті судового збору.

Від позивача надійшла заява (вх. суду № 32113/20 від 16.07.2020) про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить суд прийняти дану заяву до розгляду, призначити судове засіданні для розгляду заяви та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 500 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 16.07.2020 заяву позивача було прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 23.07.2020.

Зважаючи на скорочені строки розгляду заяви, судом було додатково повідомлено учасників справи про дату та час розгляду даної заяви, шляхом направлення телефонограм, які були отримані позивачем та відповідачем 16.07.2020, отже завчасно (а.с.87-88 у томі 2). Крім того, судом здійснено направлення сканкопії даної ухвали на офіційні електронні адреси учасників справи, а саме: позивачу: ; та відповідачу: (а.с.89), щодо яких в матеріалах справи міститься підтвердження про отримання листів суду (а.с.90-91 у томі 2).

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява (вх. суду № 33332/20 від 22.07.2020), в якій він просить суд розглянути заяву про прийняття додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу без участі повноважного представника позивача за наявними доказами, вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі.

Від відповідача надійшов відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення (вх. суду № 33455/20 від 23.07.2020), в якому він просить суд відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу, посилаючись на наступне:

- щодо пунктів звіту № 1, 2, 3, відповідно до яких на складання позовної заяви, яка є досить простою адвокатом було витрачено 4 години вартістю 500 грн. за годину, відповідач зазначив, що раніше цей же адвокат складав повністю аналогічні заяви про стягнення неустойки на користь того ж позивача в інших справах. Тобто вказаний адвокатом час на підготовку позовної заяви є явно завищеним. Крім того, в розрахунку окремо розцінений документ Розрахунок № 1, який окремо тарифікований. На думку відповідача, окрема тарифікація цього документу викликає сумнів, оскільки без проведення розрахунку не можливо скласти позовну заяву в кінцевому вигляді та відповідно розрахунок є додатком до позовної заяви. Отже його окрема тарифікація є надуманою. В той же час, виходячи із пункту 3 звіту випливає, що адвокат подав позов неналежної якості, оскільки він був вимушений складати заяву про усунення недоліків, а отже відповідач зауважує на необхідність сплати коштів за допущені адвокатом недоліки;

- позивач - Сігало Ольга Миколаївна та її представник - адвокат Сігало Валерій Леонідович є подружжям, і навіть при складанні між ними договору та наявності квитанції про сплату коштів є малоймовірним наявність подібних правовідносин між подружжям;

- враховуючи, що спір стосувався нерухомого майна, титульним власником якого є Сігало О.М. , але воно було придбано під час знаходження у шлюбі з Сігало В.Л. , отже є спільною власністю подружжя, хоча і використовується одним із подружжя для підприємницької діяльності, то взаємовідносини коли один співвласник майна отримує з іншого співвласника майна кошти за дії, пов`язані з майном, є ще більш малоймовірним;

- поданий адвокатом позивача звіт має пункт 20, відповідно до якого транспортні витрати склали 4500 грн. і розраховані як вартість поїздки на власному автомобілі з м.Нікополь до м. Дніпро, вартість однієї поїздки вказана як 900 грн. Проте будь-яких доказів того, що адвокат пересувався саме на власному автомобілі до матеріалів звіту та заяви не додано, так саме не додано і доказів сплати коштів за пальне при заправці автомобіля;

- крім того, розрахунок не містить даних, що саме входить до транспортних витрат, а лише зазначено що 900 грн. за 250 км проїзду. Навіть, якщо припустити, що автомобіль, яким користувався адвокат витрачає 10 літрів пального (бензин А-95) на 100 км шляху, то за одну поїздку він витрачав би 25 л. З урахуванням вартості бензину А-95, загальні витрати на паливо могли би скласти: 2 816 грн. 50 коп. Але в своєму розрахунку, який був доданий до заяви, позивач наводить суму 4 500 грн.;

- крім того, позивач Сігало Ольга Миколаївна та її представник адвокат Сігало Валерій Леонідович є подружжям і навіть якщо вони використовували для пересування власний автомобіль, то він є спільною власністю подружжя, а сплата дружиною чоловіку коштів за спільне користування спільною власністю подружжя є малоймовірною і не ґрунтується на нормах цивільного та сімейного законодавства;

- в даному випадку відповідач на рівні з позивачем також поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19 500 грн. 00 коп., що підтверджується договором про надання правової допомоги, актом приймання-передачі наданих послуг, квитанцією про сплату авансу в розмірі 5 000 грн. та рахунком. Отже якщо навіть прийняти реальність сплати коштів між членами подружжя, не звертати увагу на відсутність документів, що підтверджують транспортні витрати та інші недоліки, то з врахуванням положень зазначеної норми і того, що позов був задоволений наполовину, то з врахуванням пропорційності, поділу навпіл підлягає лише різниця між коштами сплаченими позивачем своєму представнику та відповідачем своєму представнику, тобто 16500-19500 = - 3000 грн. / 2 то сплаті підлягати лише 1 500 грн. 00 коп. і то на користь відповідача;

- але якщо врахувати, що відповідач та його представник також з`являлись в судові засідання і також несли транспортні витрати аналогічні тим, що ніс позивач (відповідач і позивач їздили з одного і того ж міста), то враховуючи, що відповідач компенсував своєму представнику 4 000 грн. 00 коп. транспортних видатків то на користь відповідача позивач повинен компенсувати (1500+4000) = 5 500 грн. 00 коп.;

- враховуючи менталітет української сім`ї з традиційними цінностями є малоймовірним, а скоріш за все неможливим, отримання чоловіком від дружини коштів за представництво її інтересів в суді, а отже відповідач вважає, що заявлена сума витрат на правову допомогу є завідомо неправдивою і заявлена з єдиною метою - протиправного збагачення позивача за рахунок відповідача.

Від заявника (позивача) засобами електронного зв`язку надійшла відповідь на відзив (вх. суду № 33526/20 від 23.07.2020), в якій він просить суд прийняти дану заяву до розгляду та задовольнити вимоги щодо відшкодування витрат на правову допомогу, які підтримує у повному обсязі, посилаючись на наступне:

- у наданому суду відповідачем рахунку адвоката Авдієнко О.О. від 02.07.2020 остаточна вартість послуги (різної за складністю виконання) за 1 год. складає 750 грн. 00 коп., що є доказом застосування подвійного стандарту з боку відповідача під час надання заперечень щодо вартості послуг адвоката протилежної сторони;

- недоречними є посилання відповідача на "якість позову", який задоволено судом у зв`язку із складанням адвокатом заяви про усунення недоліків;

- стосовно безпідставних припущень відповідача щодо відсутності фінансових розрахунків та посилань на "малоймовірність наявності подібних правовідносин між подружжям", позивач звертає увагу суду, що позивач та її представник (адвокат) Сігало В.Л. жодним чином ніколи не приховували від суду, що є подружжям;

- усі грошові кошти за надану правову допомогу були перераховані з банківського підприємницького рахунку позивача на банківський рахунок адвоката, на відміну від начебто "грошового розрахунку" відповідача зі своїм адвокатом Авдієнко О.О., який не підтверджений жодним належним бухгалтерським документом, а лише незаконним записом на зворотній стороні виставленого рахунку (остаточного) від квитанції та ін.;

- судові засідання по справі відбувались під час карантинних та протиепідемічних заходів, а тому було скасовано залізничне та автобусне сполучення між містами України на підставі рішення Кабінету Міністрів України від 16.03.2020 та державними заходами забезпечення карантину у Дніпропетровській області;

- станом до 31.08.2020 уряд України продовжив адаптивний карантин через короновірус, а тому було неможливим користування адвокатом загальним транспортом;

- відповідно до інтернерт-ресурсу середня вартість 1 поїздки за вказаним маршрутом становить 1 086 грн. 00 коп., що є значно менше ніж заявлена позивачем до відшкодування вартість транспортних витрат - 900 грн. 00 коп. за 1 поїздку, згідно з умовами договору № 2 від 20.12.2019, укладеного позивачем з адвокатом;

- питання відшкодування витрат на пальне (А-95) позивачем не ставилось взагалі, а є надуманим з боку відповідача та не ґрунтуються на жодній нормі цивільного та сімейного законодавства, отже не заслуговує на увагу;

- позивачем виявлено доведений факт незаконного збагачення адвоката Авдієнко О.О. та привласнення 3 000 грн. 00 коп. за рахунок не працюючого відповідача - Корсуна А.М. ;

- позивач заперечує проти безпідставних припущень, наведених з боку відповідача, "щодо протиправного збагачення позивача за рахунок відповідача".

У судове засідання 23.07.2020 з`явився відповідач.

Представник заявника (позивача) у вказане судове засідання не з`явився, при цьому, судом враховано заяву позивача про розгляд справи без участі його представника, яка була задоволена судом.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, заслухавши пояснення відповідача,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року Фізична особа-підприємець Сігало Ольга Миколаївна (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з Корсуна Андрія Миколайовича (далі - відповідач) суму неустойки за несвоєчасне повернення приміщення з оренди у розмірі 188 067 грн. 00 коп.

У позовній заяві позивач зазначив про орієнтований розмір судових витрат, які очікує понести у даній справі, а саме: 3000 грн. 00 коп. - витрати по сплаті судового збору за майновою вимогою, а також 10 000 грн. 00 коп. - витрати на правову допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до вказаних положень, позивач подав до суду заяву (вх. суду №29300/20 від 01.07.2020), в якій зазначив, що всі документи на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до суду у визначений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України термін.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2020 позовні вимоги було задоволено частково; стягнуто з Корсуна Андрія Миколайовича на користь Фізичної особи-підприємця Сігало Ольги Миколаївни 93 816 грн. 50 коп. - неустойки та 2 814 грн. 50 коп. - частину витрат по сплаті судового збору.

Від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просив суд прийняти дану заяву до розгляду, призначити судове засіданні для розгляду заяви та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 500 грн. 00 коп.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Як було вказано вище, у відповідності до частини 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України позивачем було подано заяву, в якій він зазначив про необхідність подання розрахунку і кінцевого розміру судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки до ухвалення рішення по справі позивач не має можливості визначити кінцевий розмір витрат на правову допомогу.

В подальшому, після ухвалення рішення по суті позовних вимог, позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, яким стягнути понесені позивачем судові витрати на правову допомогу у розмірі 16 500 грн. 00 коп. Вказана заява обґрунтована тим, що з метою надання правової допомоги щодо ведення справи №904/174/20 між адвокатом Сігало В.Л. та позивачем було укладено договір про надання адвокатської правової допомоги № 2 від 20.12.2019, на виконання якого були надані послуги, які були прийняті позивачем. В подальшому, позивач була змушена укласти додаткову угоду № 1 від 01.04.2020 до договору про надання адвокатської правової допомоги, тому що під час укладення договору сторона позивача не могла передбачити перехід за рішенням суду від спрощеного до загального позовного провадження у справі.

З приводу вказаної заяви суд зазначає слідуюче.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які, в свою чергу, віднесені до судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України:

- розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо);

- такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву;

- у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, порядок розподілу судових витрат судом визначений статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, частина 8 якої передбачає, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, позивачем до закінчення судових дебатів не було подано доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі, у зв`язку з чим у рішенні суду вказане питання не вирішувалося.

В даному випадку, як було вказано вище, позивачем було подано заяву, у зв`язку із тим фактом, що до закінчення судового розгляду справи і отримання рішення у справі, позивачу неможливо встановити кінцевий розмір судових витрат, які він понесе у зв`язку з її розглядом судом першої інстанції.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

З матеріалів справи вбачається, що 20.12.2019 між Адвокатом - Сігало Валерієм Леонідовичем (далі - адвокат) та Фізичною особою-підприємцем Сігало Ольгою Миколаївною (далі - замовник) було укладено договір про надання правової допомоги №2 (далі - договір про правову допомогу, а.с.70-71 у томі 2), відповідно до пункту 1.1. якого на умовах договору адвокат надає за плату правову допомогу замовнику та виступає повноважним представником замовника у Господарському суді Дніпропетровської області, з усіма правами, що надаються позивачу за позовом про стягнення неустойки за несвоєчасне повернення нежитлового приміщення з оренди розташованого за адресою: вул. Херсонська, 367/2 у м. Нікополь, Дніпропетровська область, згідно завдань (доручень), наданих замовником визначених умовами договору.

У пункті 3.1. договору сторони погодили, що договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє 1 рік, а в частині виконання зобов`язань сторонами до моменту їх повного виконання.

Відповідно до умов пункту 4.1. договору про правову допомогу за правову допомогу, передбачену в пункті 1.1. договору, замовник сплачує адвокату грошову винагороду. Ціна правової допомоги не є фіксованою, становить до 500 грн./за годину роботи адвоката та залежить від складності питань та витраченого адвокатом часу, пов`язаного із судовим розглядом справи та тривалості судового розгляду.

В подальшому, 01.04.2020 між сторонами була укладена додаткова угода № 1 до договору, відповідно до умов пункту 1 якої, сторони вирішили змінити пункт 4.1. договору та викласти його у наступній редакції: "п. 4.1. За правову допомогу, передбачену в пункті 1.1. договору, замовник сплачує адвокату грошову винагороду. Ціна правової допомоги не є фіксованою, розмір винагороди становить від 250,00 грн./за години до 500,00 грн./за годину роботи адвоката та залежить від складності питань та затраченого адвокатом часу, пов`язаного із судовим розглядом справи та тривалості судового розгляду. Вартість участі адвоката у призначених судових слуханнях по даній господарській справі у іншому місті (м.Дніпро) становить - 750,00 грн./за 1 судове засідання та залежать від загальної кількості призначених по справі судових засідань. Транспортні витрати, пов`язані з поїздками адвоката на автомобілі, у зв`язку із судовим розглядом даної справи сплачуються в розмірі - 900,00 грн./за 1 поїздку за маршрутом м. Нікополь - м. Дніпро - м. Нікополь (всього відстань - 250 км) та залежать від загальної кількості поїздок до суду.".

Згідно з підпунктом 4.1.1. договору про правову допомогу за правову допомогу замовник сплачує адвокату грошову винагороду, відповідно до розміру погодженого замовником у звіті адвоката про надані послуги та підписаного сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг в день підписання складеного сторонами Акту приймання передачі послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вказаного договору, адвокатом Сігало В.Л. було надано позивачу послуги, на підтвердження чого сторони склали звіт за вих. №1 від 06.07.2020 стосовно детального опису виконаних робіт (наданих замовнику послуг) адвокатом у господарському суді першої інстанції та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги по господарській справі № 904/174/20, а саме:

- складання тексту позовної заяви (Вих. № 1 від 29.12.2019) про стягнення неустойки за несвоєчасне повернення приміщення з оренди в порядку, передбаченому статтею 785 Цивільного кодексу України - 8 арк., затрачено - 4 год., вартість - 500 грн./год., всього 2000 грн. 00 коп.;

- складання Розрахунку № 1 (Вих. № 2 від 29.12.2019) неустойки за несвоєчасне повернення приміщення з оренди - 2 арк., затрачено - 0,5 год., вартість 250 грн./год., всього - 125 грн. 00 коп.;

- складання заяви (Вих. № 3 від 30.01.2020) про усунення недоліків - 2 арк., затрачено - 1 год., 250 грн./год., всього - 250 грн. 00 коп.) ;

- складання заяви (Вих. №4 від 04.03.2020) про перенесення слухання справи - 1 арк. безкоштовно;

- складання відповіді на відзив на позов (Вих. № 5 від 09.03.2020) про стягнення неустойки за несвоєчасне повернення приміщення з оренди в порядку, передбаченому статтею 785 Цивільного кодексу України - 4 арк., затрачено - 3 год., вартість 500 грн./год., всього - 1 500 грн. 00 коп.;

- складання клопотання (Вих. №1 від 23.03.2020) про розгляд справи без участі сторони - 1 арк., затрачено - 0,15 год., всього - безкоштовно;

- складання заяви про ознайомлення з матеріалами справи № 904/174/20 (Вих. № 1 від 30.03.2020) - 2 арк. - безкоштовно;

- ознайомлення з витребуваними від 30.03.2020 матеріалами господарської справи №904/174/20 - затрачено - 1 год., вартість 500 грн./год., всього - 500 грн. 00 коп.;

- складання заперечень (Вих. № 6 від 18.05.2020) на письмові пояснення відповідача від 21.03.2020 - 9 арк., затрачено - 3 год., вартість - 500 грн./год., всього - 1 500 грн. 00 коп.;

- складання заяви (Вих. № 7 від 19.05.2020) про зазначення у судовому рішенні щодо отримання поштового відправлення - 1 арк., затрачено - 0,5 год., вартість - 250 грн./год., всього - 125 грн. 00 коп.;

- складання заяви (Вих. № 8 від 26.05.2020) про винесення окремої ухвали - 2 арк., затрачено - 1 год., вартість 500 грн./год., всього - 500 грн. 00 коп.;

- складання заяви про ознайомлення з матеріалами справи № 904/174/20 (Вих. № 9 від 29.05.2020) - 1 арк. - безкоштовно;

- ознайомлення з витребуваними від 29.05.2020 матеріалами господарської справи №904/174/20 - затрачено - 1 год., 500 грн./год., всього - 500 грн. 00 коп.;

- складання адвокатського запиту до Нікопольського відділу ДВС ГТУЮ (Вих. № 3 від 16.06. 2020) стосовно звернень відповідача за самостійним виконанням - 1 арк., - затрачено - 0,5 год., 500 грн./год., всього - 250 грн. 00 коп.;

- складання пояснень за наслідками судового засідання від 10.06.2020 (Вих. № 11 від 16.06.2020) - 2 арк., - затрачено - 1 год., вартість - 500 грн./год., всього - 500 грн. 00 коп.;

- складання заяви про відшкодування витрат на правову допомогу (Вих. № 12 від 30.06.2020) - безкоштовно;

- складання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу (Вих. № 13 від 06.07.2020 з додатками) - 4 арк., - затрачено - 1 год., вартість - 500 грн. всього - 500 грн. 00 коп.);

- консультації та роз`яснення замовнику щодо його правових позицій у даній справі та підготовка виступів замовника під час слухання господарської справи № 904/174/20, вартість - безкоштовно;

- участь адвоката у призначених судових слуханнях по даній господарській справі №904/174/20 у іншому місті (м. Дніпро), вартість участі - 750,00грн./за 1 судове засідання, всього 750,00 грн. х 5 судових засідань (від 04.03.2020, 19.05.2020, 27.05.2020, 10.06.2020, 01.07.2020), вартість - 3 750 грн. 00 коп.;

- транспортні витрати на прибуття до суду для участі у призначених судових слуханнях по даній господарській справі № 904/174/20 (від 04.03.2020, 19.05.2020, 27.05.2020, 10.06.2020, 01.07.2020), зокрема, поїздки на власному автомобілі 250 км за маршрутом м.Нікополь - м. Дніпро - м. Нікополь, вартість транспортних витрат - 900,00 грн./за 1 поїздку, всього 900,00 грн. х 5 поїздок на судові засідання, вартість - 4 500 грн. 00 коп. Всього на суму 16 500 грн. 00 коп. без ПДВ (а.с. 76-77 у томі 2).

Відповідно до пункту 4.2. договору про правову допомогу на підтвердження факту надання адвокатом замовнику юридичних послуг відповідно до умов договору сторонами складається Акт приймання передачі наданих послуг.

Так, зміст наведеного вище звіту (обсяг та вартість наданих послуг) було відображено сторонами в акті прийому-передачі адвокатських послуг (робіт) по справі № 904/174/20 від 06.07.2020, в якому сторони підтвердили факт надання адвокатської правничої допомоги в суді першої інстанції по справі № 904/174/20 згідно з умовами договору № 2 від 20.12.2019 з додатковою угодою № 1 від 01.04.2020 (а.с. 78-79 у томі 2).

Враховуючи вказане, Адвокатом було виставлено позивачу рахунок-фактуру № 1 від 06.07.2020 на суму 16 500 грн. 00 коп. (а.с.80 у томі 2).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач здійснив оплату наданих адвокатом послуг на загальну суму 16 500 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією № 50180993 від 06.07.2020 (а.с.81 у томі 2).

Зазначені докази подані до суду в межах строків, визначених частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Так, заперечуючи проти розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, відповідач посилався на те, що час на підготовку позовної заяви є завищеним, а також безпідставно позивачем окремо піддано тарифікації послуга складання розрахунку ціни позову, як додатку до позовної заяви, позивачем не доведено понесення транспортних витрат саме у заявленому до стягнення з відповідача розмірі (відповідач навів контррозрахунок, виходячи із витрат та вартості пального), а також на загальне завищення вартості наданих адвокатом послуг. Судом відхиляються вказані заперечення відповідача, оскільки:

- судом здійснено детальний та ретельний аналіз кожної складової наданих адвокатом послуг, що наведений у звіті та акті приймання-передачі наданих послуг від 06.07.2020, та встановлено, що обсяг наданих адвокатом послуг підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (заявами по суті справи, іншими процесуальними діями, участю у судових засіданнях), вартість кожної складової послуг адвоката є адекватною, доказів на їх завищення суду не надано;

- більше того, як вказано у відзиві на заяву відповідача від 23.07.2020, самим відповідачем визнано адекватним, розумним та співрозмірним розмір правової допомоги у даній справі в сумі 19 500 грн. 00 коп., оскільки саме в такому розмірі відповідач поніс витрати на професійну правову допомогу у даній справі та був вільний у визначенні свого представника та вартості його послуг;

- під час аналізу складової наданих послуг - транспортних витрат (пункт 4.1. договору в редакції додаткової угоди від 01.04.2020), суд не може обмежуватися лише вартістю витраченого пального, оскільки використання адвокатом власного транспорту, його амортизація, перебування адвоката в іншому місті, час витрачений на дорогу, а також інші пов`язані з цим витрати адвоката покриваються у відповідності до вказаного пункту договору.

Отже, вказане в сукупності спростовує заперечення відповідача щодо завищення вартості послуг на професійну правничу допомогу позивача у даній справі.

Враховуючи, що у даній справі відповідачем не доведено неспівмірність заявлених до компенсації витрат на правничу допомогу, суд оцінив витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів по справі та підготовку позовної заяви як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 500 грн. 00 коп., яка заявлена до стягнення позивачем.

Щодо заперечень відповідача стосовно родинних зв`язків адвоката та позивача суд зазначає наступне.

Право на правову допомогу - це гарантована, закріплена статтею 59 Конституції України можливість фізичної особи одержати професійну правничу допомогу.

Відповідно до правової позиції Конституційного суду України, таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац 2 пункт 4 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 16.11.2000 № 13-рп/2000).

Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість.

За змістом статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника; особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника; юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

У рішенні Національної асоціації адвокатів України № 198 від 22.09.2017 "Про затвердження роз`яснення щодо можливості надання адвокатами правової допомоги членам сім`ї та родичам" роз`яснено що ні Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", ні Правилами адвокатської етики не встановлено прямих заборон, щодо надання адвокатом правової допомоги членам своєї сім`ї та близьким родичам на загальних підставах. Саме лише факт сімейних та/або родинних відносин між клієнтом та адвокатом не призводить до конфлікту інтересів (https://advokatrada.org.ua).

Надання правової допомоги члену сім`ї та/або родичу законодавством не заборонено, отже заперечення відповідача в цій частині також відхиляються судом.

З приводу посилання відповідача на необхідність пропорційного покладення на сторін судових витрат, суд відзначає, що оскільки суд зменшив розмір неустойки, витрати позивача, пов`язані з наданням професійної правової допомоги, відшкодовуються за рахунок відповідача у повній сумі, у зв`язку з чим, враховуючи надані докази, які підтверджують розмір відповідних витрат, суд дійшов висновку про задоволення заяви відповідача про стягнення з позивача 16 500 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, вказані витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 16 500 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 234, 238, 244, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву Фізичної особи-підприємця Сігало Ольги Миколаївни про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Корсуна Андрія Миколайовича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Сігало Ольги Миколаївни ( АДРЕСА_3 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 500 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення підписаний - 27.07.2020.

Суддя Ю.В. Фещенко