РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.07.2020Справа № 910/18330/19

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (м. Київ)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Водоканал-Сервіс" (м. Київ)

Про стягнення 1.051.254,02 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Радченко О.П.

Від відповідача: Бойков О.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Водоканал-Сервіс" про стягнення 1.363.302,80 грн, з яких: 975.763,49 грн заборгованості за спожиту теплову енергію у гарячій воді, 298.051,08 грн інфляційних втрат, 89.488,24 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем умов Договору № 320121 від 03.12.12. купівлі-продажу теплової енергії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.20. відкрито провадження у справі № 910/18330/19, постановлено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.02.20.

29.01.20. відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує в тому числі з підстав неподання позивачем доказів на підтвердження обсягу спожитої теплової енергії за спірним договором.

31.01.20. відповідачем подано клопотання про залучення до участі в даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерного товариства «К.Енерго».

31.01.20. позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" просить суд стягнути з відповідача на свою користь 1.051.254,02 грн: 975.763,49 грн заборгованості за спожиту теплову енергію у гарячій воді, 48.703,82 грн інфляційних втрат, 26.786,71 грн 3% річних.

04.02.20. відповідачем подано клопотання про продовження строку для подання відповіді на відзив, в задоволення якого судом відмовлено в судовому засіданні 04.02.20. шляхом постановлення ухвали без виходу до нарадчої кімнати.

04.02.20. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 25.02.20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.20. прийнято до розгляду заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про зменшення розміру позовних вимог та відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Водоканал-Сервіс" про залучення до участі в справі № 910/18330/19 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Акціонерного товариства «К.Енерго».

17.02.20. позивачем подано відповідь на відзив з клопотанням про поновлення строку на його подання.

25.02.20. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про поновлення позивачу строку на подання відповіді на відзив, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 31.03.20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.20. призначено судове засідання по розгляду справи по суті на 12.05.20.

12.05.20. позивачем подано письмові пояснення з доказами та з клопотанням про поновлення строку на подання доказів, яке судом було задоволено в судовому засіданні 12.05.20.

12.05.20. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви до 11.06.20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.20. повернуто Комунальному підприємству виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, б. 5; ідентифікаційний код 40538421) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 4.680 (чотири тисячі шістсот вісімдесят) грн 73 коп.

03.06.20. відповідачем подано заперечення.

11.06.20. відповідачем подано письмові пояснення.

11.06.20. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви до 14.07.20.

В судовому засіданні 14.07.20. позивачем підтримано свої позовні вимоги, відповідач проти позову заперечував.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 14.07.20. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.12.12. між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (найменування змінене на Aкціонерне товариство «К.Енерго»), як постачальником, і Товариством з обмеженою відповідальністю «Водоканал-Сервіс», як споживачем, було укладено договір № 320121 купівлі-продажу теплової енергії (договір), за умовами якого постачальник зобов`язується протягом строку дії договору забезпечувати безперервне (за винятком нормативно встановлених перерв) постачання теплової енергії, належної якості на межу продажу (для потреб опалення та гарячого водопостачання) згідно з параметрами, визначеними у додатку № 1 до договору, а споживач зобов`язується отримувати та оплачувати її вартість відповідно до умов договору (п.1.1).

Згідно п. 1.2 договору перелік будинків та потреби у тепловій енергії будинків (якісні та кількісні), до яких здійснюється постачання теплової енергії, наведено в додатку № 1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 2.1 договору якість теплової енергії на вході в теплову мережу споживача визначається сукупністю нормованих термодинамічних, гідравлічних показників та кількісних параметрів теплоносія, наведених у додатку № 1 до цього договору, для кожного окремого будинку.

Пунктом 3.2.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язується забезпечувати протягом обумовленого в цьому договорі часу безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв) до точки купівлі-продажу, підтримувати параметри теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії на вході в теплову мережу споживача теплової енергії відповідно до температурного графіку теплової мережі, не допускаючи відхилення параметрів, визначених цим договором відповідно до заявлених споживачем у додатку № 1 до договору величин приєднаного теплового навантаження по кожному будинку.

За змістом абз. 2, 3 п. 4.1 договору обсяги купівлі-продажу теплової енергії визначаються на підставі показів приладів комерційного обліку споживання теплової енергії згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. За умови відсутності приладів комерційного обліку, обсяг купівлі-продажу теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного в договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах постачальника, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Згідно п. 5.1 договору розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються щомісячно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ПАТ «Київенерго», а саме:

5.1.1 якщо теплові вводи систем теплоспоживання обладнанні приладами комерційного обліку, вартість спожитої у розрахунковому періоді (місяць) теплової енергії сплачується споживачем щомісячно до останнього дня місяця наступного за розрахунковим.

5.1.2. якщо теплові вводи систем теплоспоживання не обладнанні приладами комерційного обліку:

- вартість теплової енергії, спожитої у розрахунковому періоді для потреб гарячого водопостачання, сплачується споживачем щомісячно до останнього дня місяця, наступного за рахунковим;

- вартість теплової енергії, спожитої у розрахунковому періоді для потреб централізованого опалення сплачується споживачем щомісяця наступним чином:

- 100% вартість теплової енергії, спожитої у жовтні та квітні кожного року, сплачується до останнього дня місяця, наступного за розрахунковим;

- вартість теплової енергії, спожитої за період з 01 листопада до 01 квітня сплачується щомісячно у період з 01 червня до 01 листопада - до останнього дня відповідного місяця, а саме:

- 50% вартості теплової енергії, спожитої у листопаді - до 31 грудня, залишок - до 30 червня,

- 50% вартості теплової енергії, спожитої у грудні - до 31 січня, залишок - до 31 липня,

- 50% вартості теплової енергії, спожитої у січні - до 28(29) лютого, залишок - до 31 серпня,

- 50% вартості теплової енергії, спожитої у лютому - до 31 березня, залишок - до 30 вересня,

- 50% вартості теплової енергії, спожитої у березні - до 30 квітня, залишок - до 31 жовтня.

Повна вартість теплової енергії, спожитої у опалювальному періоді для потреб ЦО, сплачується споживачем до 01 листопада наступного опалювального періоду.

Відповідно до п. 5.2 договору у разі коли обсяг постачання теплової енергії менший, ніж зазначений в цьому договорі, постачальник повинен зменшити плату шляхом проведення перерахунку за фактично спожиту теплову енергію відповідно до умов договору.

Згідно п. 6.1 договору цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 15.04.13.

Пунктом 6.3 договору визначено, що договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією зі сторін про його припинення.

Крім того, між сторонами означеного договору були підписані додатки до цього договору та додаткові угоди.

11.10.18. між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (найменування змінене на Aкціонерне товариство «К.Енерго»), як кредитором та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», як новим кредитором, укладено договір № 601-18 про відступлення права вимоги (договір цесії).

За умовами цього договору кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01.05.18. теплової енергії (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями)) як такий, що підлягає стягненню з споживача (споживачів) на загальну суму 497554936,91 грн станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору та коригувань платежів (п.1.1).

Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в додатку №1 до цього договору. Всі права вимоги переходять від кредитора до нового кредитора в момент підписання сторонами додатку №1 до цього договору (п.1.2 договору цесії).

З укладенням цього договору кредитор відступає, новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору та/або можуть бути нараховані та/або можуть виникнути після укладення цього договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії за договорами та споживачами, які зазначені у додатку №1 до цього договору. Відступлення прав вимоги за додатковими грошовими зобов`язаннями (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, втрати від інфляції, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень) до основних грошових зобов`язань, які вже є предметом судового розгляду або вже підтверджені судовими рішеннями як такі, що підлягають стягненню з споживача (споживачів), визначаються окремим договором (п.1.3 договору цесії).

В рахунок оплати за відступлене право вимоги за цим договором на суму 497554936,91 грн, новий кредитор прийняв 497554936,91 грн боргових зобов`язань кредитора перед Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», що становить частину суми боргового зобов`язання за мировою угодою, затвердженою ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018 у справі № 910/7807/18 (п.2.1 договору цесії).

Згідно з додатком №1 до договору цесії позивач прийняв право вимоги до відповідача на суму 975.763,49 грн.

Листом від 08.04.19. № 1/5-320121 позивач повідомив відповідача про відступлення права вимоги за договором № 601-18 про відступлення права вимоги від 11.10.18. та просив сплати наявний борг у сумі 975.763,49 грн.

На підтвердження наявності у відповідача заборгованості Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» подано суду довідку про нарахування за теплову енергію спожиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Водоканал-Сервіс» за договором № 320121 за період з грудня 2012 року по вересень 2018 року та за період з жовтня 2018 року по вересень 2019 року, рахунок-фактуру за вересень 2019 року за підписом позивача, акт звіряння розрахунків станом на 30.09.19., підписаний тільки позивачем, відомість обліку підписана невстановленою особою «представником теплопостачальної організації» без зазначення посади, прізвища такої особи, без зазначення «теплопостачальної організації» та без відтиску її печатки, та облікові картки Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоканал-Сервіс» за договором № 320121 за період з 01.05.15. до 30.05.18., які складені самим позивачем та корінці нарядів Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на включення та відключення опалення у період 2016 - 2018 років.

Спір у справі виник внаслідок того, що за твердженнями позивача, відповідач неналежним чином виконував умови договору купівлі-продажу теплової енергії № 320121 від 03.12.12. в частині здійснення розрахунків за спожиту теплову енергію за період з грудня 2012 року по травень 2018 року, право вимоги сплати заборгованості за яким перейшло до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» внаслідок укладення договору № 601-18 про відступлення права вимоги від 11.10.18. з первісним кредитором - Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (найменування змінене на Aкціонерне товариство «К.Енерго»).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, господарський суд дійшов висновку, що позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі статтями 73, 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1 і 2 ст. 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 517 Цивільного кодексу України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За укладеним з Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (найменування змінене на Aкціонерне товариство «К.Енерго») договором цесії позивач отримав від первісного кредитора право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоканал-Сервіс» у сумі 975.763,49 грн основного боргу за договором № 320121 купівлі-продажу теплової енергії від 03.12.12.

В той же час, на підтвердження наявності у відповідача означеної заборгованості позивачем подано документи, які складені СП Енергозбут № 1 Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Проте, у відповідності до положень ст. 517 Цивільного кодексу України Публічне акціонерне товариство «Київенерго», як кредитор зобов`язане було передати позивачу, як новому кредитору документи, які засвідчують права на наявний у відповідача борг.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодного документа, складеного Публічним акціонерним товариством «Київенерго», які підтверджують обсяг і якість спожитої відповідачем у спірний період, а також її вартість, оскільки корінці нарядів Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на включення та відключення опалення у період 2016 - 2018 років такими документами не є.

Суд зазначає, що у зв`язку з відсутністю первинних документів, складених Публічним акціонерним товариством «Київенерго», встановити кількість спожитої Товариством з обмеженою відповідальністю «Водоканал-Сервіс» теплової енергії та її вартість, а отже і наявність у відповідача боргу у спірний період є неможливим.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоканал-Сервіс» документально не підтверджені, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.74, 129, 238 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 30.07.20.

Суддя Т.М. Ващенко