РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.07.2020Справа № 910/6341/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкона Стар"

про стягнення 1 489 880,00 грн

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Масна А.А.

Представники сторін:

від позивача - Маківський О.В., за дог. про над. прав. доп.

від відповідача - не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкона Стар" про стягнення 1 489 880,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2020 відкрито провадження у справі №910/6341/20 за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в порушення умов укладеного сторонами Договору поставки №20-02 від 20.02.2019 відповідач не здійснив поставку у встановлений Договором строк товару в повному обсязі, в зв`язку з чим позивачем нараховано пеню в розмірі 638 800,00 грн та відповідачем не зареєстровано податкову накладну, що призвело до втрати позивачем податкового кредиту на суму 851 000,00 грн, що завдало останньому збитки.

Відповідач у судове засідання не з`явився, своїм правом на надання відзиву не скористався

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 14.07.2020 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.02.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮКОНА СТАР» (постачальник) укладено Договір поставки №20-02 від 20.02.2019 (далі - Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору постачальник зобов`язався передати в обумовлені строки у власність покупцеві товар, зазначений у специфікації (специфікаціях) до цього Договору (надалі - «товар»), а покупець зобов`язався прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

20.02.2019 між сторонами Договору підписана Специфікація №1 до Договору поставки товару №20-02 від 20.02.2019 р., в якій було погоджено найменування, вид упаковки, кількість, ціна, вартість Товару, що постачатиметься за Договором.

У відповідності до умов Договору та вказаної Специфікації постачальник зобов`язаний був поставити: сечовину (карбамід) марки Б в біг-бегах по 800 кг загальною кількістю 300 тон за ціною 10 083,33 грн. за тону без ПДВ та 12 100 грн. за тону з ПДВ.; нітрат амонію (Селітру аміачну) загальною кількістю 460 тон за ціною 9 250 грн. за тону без ПДВ та 11 100 грн. за тону з ПДВ.

Загальна вартість товару, поставку якого було погоджено між сторонами в Специфікації № 1 від 20.02.2019 року склала 8 736 000 грн.

Відповідно до п.3.3. Договору постачальник передає товар протягом 30 календарних днів від дати надання транспортної інструкції покупцем, якщо інший строк не погоджений сторонами у відповідній Специфікації.

Згідно з п. 5.3 та п. 5.4 Договору покупець здійснює оплату у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, на умовах зазначених в Специфікації (-ях). 50% вартості поставленого товару (партії товару) покупець сплачує протягом 1 (одного) календарного дня від дати отримання рахунку, 50% вартості поставленого товару покупець сплачує після поставки відповідної партії товару, якщо товар не був попередньо оплачений. Покупець має право виконати зобов`язання щодо оплати переданого товару достроково.

Судом встановлено, що згідно з видатковою накладною №22 від 21.02.2019 р. постачальник поставив, а покупець прийняв Аміачну селітру в кількості 460 тон на загальну суму 5 106 000 грн. з ПДВ.

Покупець здійснив оплату виставленого постачальником рахунку №7 від 20.02.2019 в сумі 8 736 000,00 грн з ПДВ, а саме 21.02.2019 згідно з платіжним дорученням № 30874 на розрахунковий рахунок відповідача було перераховано 1 100 000 грн.; 21.02.2019 згідно з платіжним дорученням №30875 на розрахунковий рахунок відповідача було перераховано 1 400 000 грн.; 28.02.2019 згідно з платіжним дорученням №30924 на розрахунковий рахунок відповідача було перераховано 2 606 000 грн.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що він виконав свої зобов`язання за договором в частині перерахунку коштів за товар в порядку, визначеному п. 5.4 Договору, натомість відповідачем поставлено товар не в повному обсязі, відповідач не зареєстрував податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму поставленого товару, що завдало позивачеві збитків у вигляді втраченого податкового кредиту.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно ДО ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пункт 7.1. Договору передбачає, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань по даному Договору, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Згідно з п.3 ч. 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 7.6. Договору, за порушення строків поставки товару або недопоставку товару постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару/партії товару, поставку якого прострочено, за кожний день затримання передачі товару.

Як вбачається з матеріалів справи за договором поставки відповідач зобов`язувався поставити 460 тон Нітрату амонію (селітра аміачна) на суму 5 106 000 грн. та 300 тон Сечовини (карбаміду) на суму 3 630 000 грн. до 22.03.2019 р., оскільки транспортна інструкція, копія якої міститься в матеріалах справи, складена 22.02.2019. Відповідач виконав свої зобов`язання в частині поставки 460 тон Нітрату амонію (селітри аміачної), що підтверджуєшся видатковою накладною № 22 від 21.02.2019 р. та не виконав зобов`язання в частині поставки 300 тон Сечовини (карбаміду) на суму 3 630 000 грн.

Судом перевірено розрахунок пені з суми боргу 3 630 000 грн за період з 23.03.2019 по 23.09.2019, в зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 638 800,00 грн суми пені.

Відповідно до п. 7.8 Договору за порушення умов Договору винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані збитки, які мають бути документально підтверджені. Відшкодування завданих збитків не звільняє сторони від виконання інших обов`язків за Договором.

Згідно з п.6.5 Договору у випадку, якщо одна із сторін склала податкові накладні або розрахунки коригувань до них з порушенням норм чинного податкового законодавства України, а також у разі відсутності їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, що тягне за собою втрату права іншої Сторони на збільшення податкового кредиту чи зменшення податкових зобов`язань, сплачених (нарахованих) у зв`язку з виконанням цього Договору, винна сторона зобов`язується на вимогу іншої сторони компенсувати їй завдані цим збитки.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 15.03.2019 р. № 1107676/41730579, відмовлено в реєстрації податкової накладної № 21 від 21.02.2019 р. про поставку ТОВ «ЮКОНА СТАР» (продавець) TOB «АЛЬЯНС» (покупець) товару на суму 5 106 000 грн. з яких ПДВ становить 851 000 грн.

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За змістом підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладиими/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За змістом п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок" як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п.201.10 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Такий обов`язок продавця викликає обґрунтовані сподівання покупця на те, що це вказане зобов`язання буде виконано і покупець отримає право на віднесення сплачених сум ПДВ до податкового кредиту, адже тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом ст. ст. 224, 225 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов`язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків, необхідна наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка боржника, яка полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявність шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина боржника, яка може бути виражена у формі умислу або необережності.

Судом встановлено, що відповідач в порушення вимог пункту 201.10 статті 201 ПК України не зареєстрував податкову накладну № 21 від 21.02.2019 р., у зв`язку з чим позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 851 000 грн.

З огляду на викладене у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкову накладну та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача, та зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведено наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, в зв`язку з чим вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 851 000,00 грн суму збитків.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.129, 236 - 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкона Стар" (04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, 37/41, оф.9/1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс" (42500, Сумська обл., смт.Липова Долина, вул.Горького, 46, ) 638 880 (шістсот тридцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят) грн 00 коп - пеню, 851 000 (вісімсот п`ятдесят одну тисячу) грн 00 грн - збитки та 22 348 (двадцять дві тисячі триста сорок вісім) грн 20 коп - витрати по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Шкурдова Л.М.

Дата складення судового рішення: 03.08.2020р.