ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2020 року Справа № 918/686/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Демидюк О.О. , суддя Дужич С.П.

секретар судового засідання Романець Х.В.

за участю представників сторін:

позивача - Оніщук Є.О. - адвокат;

відповідача - Ошурко Й.М. - адвокат;

третьої особи - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей - Еко" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 22 липня 2020 року у справі №918/686/20 (суддя Романюк Р.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей - Еко"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліський стандарт"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Голденкерн"

про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності (скасування заходів забезпечення позову)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 22 липня 2020 року у справі №918/686/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліський стандарт" від 16.07.2020 року про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.07.2020 року у справі № 918/686/20 - задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.07.2020 року про заборону Товариству з обмеженою відповідальністю "Поліський стандарт", а також будь-яким іншим третім особам від імені та в інтересах ТОВ "Поліський стандарт" або щодо нього, вчиняти будь-які дії направлені на перешкоджання, без дозволу та присутності представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей - Еко", та блокування роботи ТОВ "Цефей - Еко" у будь-який спосіб, спрямованих на одержання у володіння (збір, завантаження, транспортування, зберігання тощо) предмету застави, а саме: незавершене виробництво (озима пшениця) на земельних ділянках площею 460,0 га; незавершене виробництво (озимий ріпак) на земельних ділянках площею 171,0 га; незавершене виробництво (під ярі культури: оранка, чизелювання, глибоку рихлення, дискування, внесення органічних добрив) на земельних ділянках площею 1 469,0 га, які перебувають у користуванні ТОВ "Поліський стандарт" та знаходяться у Рівненській області, Корецький район: Іванівська сільська рада, Стовпинська сільська рада, Великомежирицька сільська рада, Коловертівська сільська рада, Залізницька сільська рада, Харалузька сільська рада.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, позивач - ТОВ "Цефей - Еко" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Рівненської області скасувати. Крім того, апелянт просить зупинити виконання ухвали Господарського суду Рівненської області від 22.07.2020 по справі №918/686/20.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Рівненської області норм процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Безпосередньо в судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі; представник відповідача безпосередньо в судовому засіданні вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити, ухвалу місцевого господарського суду - скасувати.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Цефей - Еко" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліський стандарт" в якому просить в рахунок погашення заборгованості ТОВ "Поліський стандарт" перед ТОВ "Цефей - Еко" за договорами поворотної фінансової допомоги № 17/06/26-ПФД-1 від 26.06.2017 р., № 18/03/21-ПФД від 21.03.2018 р., № 18/04/02-ПФД від 02.04.2018 р., № 18/05-17-ПФД від 17.05.2018 р., № 19/01/28-ПФД від 28.01.2019 р., в розмірі 25 730 183, 76 грн, звернути стягнення на предмет застави: незавершене виробництво (озима пшениця) на земельних ділянках площею 460,0 га; незавершене виробництво (озимий ріпак) на земельних ділянках площею 171,0 га; незавершене виробництво (під ярі культури: оранка, чизелювання, глибоку рихлення, дискування, внесення органічних добрив) на земельних ділянках площею 1 469,0 га, які перебувають у користуванні ТОВ "Поліський стандарт" та знаходяться у Рівненській області, Корецький район: Іванівська сільська рада, Стовпинська сільська рада, Великомежирицька сільська рада, Коловертівська сільська рада, Залізницька сільська рада, Харалузька сільська рада, шляхом визнання права власності на зазначене майно за ТОВ "Цефей - Еко" за залишковою балансовою вартістю предмету застави 9 607 879,88 грн.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.07.2020 року у справі №918/686/20 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей - Еко" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліський стандарт" про звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності, залишено без руху. Надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Цефей - Еко" 10-денний строк з дня отримання даної ухвали через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області подати докази сплати (доплати) судового збору за подання позовної заяви у встановленому законом порядку та розмірі.

Одночасно з позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "Цефей - Еко" до Господарського суду Рівненської області подано заяву про забезпечення позову, відповідно до якої останнє просить суд заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Поліський стандарт", а також будь яким іншим третім особам без виключення, від імені та в інтересах власника або щодо нього, вчиняти будь які дії направлені на перешкоджання, в тому числі примусове, без дозволу та присутності представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей - Еко", та блокувати роботи ТОВ "Цефей - Еко" у будь який спосіб, в тому числі примусовий, спрямованих на одержання у володіння (збір, завантаження, транспортування, зберігання тощо) предмету застави, а саме: незавершене виробництво (озима пшениця) на земельних ділянках площею 460,0 га; незавершене виробництво (озимий ріпак) на земельних ділянках площею 171,0 га; незавершене виробництво (під ярі культури: оранка, чизелювання, глибоку рихлення, дискування, внесення органічних добрив) на земельних ділянках площею 1 469,0 га, які перебувають у користуванні ТОВ "Поліський стандарт" та знаходяться у Рівненській області, Корецький район: Іванівська сільська рада, Стовпинська сільська рада, Великомежирицька сільська рада, Коловертівська сільська рада, Залізницька сільська рада, Харалузька сільська рада.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14 липня 2020 року у справі №918/686/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей - Еко" про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Поліський стандарт" (34731, Рівненська обл., Корецький район, с. Іванівка, вул. Центральна, буд. 10А, ), а також будь-яким іншим третім особам від імені та в інтересах ТОВ "Поліський стандарт" або щодо нього, вчиняти будь-які дії направлені на перешкоджання, без дозволу та присутності представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей - Еко" (11772, Житомирська обл., Новоград-Волинський р-н., с. Броники, вулиця Шосейна, буд 5-А, ), та блокування роботи ТОВ "Цефей - Еко" у будь-який спосіб, спрямованих на одержання у володіння (збір, завантаження, транспортування, зберігання тощо) предмету застави, а саме: незавершене виробництво (озима пшениця) на земельних ділянках площею 460,0 га; незавершене виробництво (озимий ріпак) на земельних ділянках площею 171,0 га; незавершене виробництво (під ярі культури: оранка, чизелювання, глибоку рихлення, дискування, внесення органічних добрив) на земельних ділянках площею 1 469,0 га, які перебувають у користуванні ТОВ "Поліський стандарт" та знаходяться у Рівненській області, Корецький район: Іванівська сільська рада, Стовпинська сільська рада, Великомежирицька сільська рада, Коловертівська сільська рада, Залізницька сільська рада, Харалузька сільська рада.

16 липня 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Поліський стандарт" звернулось до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.07.2020 року у справі №918/686/20.

Місцевий господарський суд, розглянувши заяву про скасування заходів забезпечення позову, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про наявність правових підстав для її задоволення.

При цьому, суд першої інстанції зазначив в оскаржуваній ухвалі, що певна частина земельних ділянок, на які поширювались обмеження вжиті судом, перебувають або перебували на певному етапі технологічного циклу з отримання сільгоспродукції у користуванні третіх осіб. З огляду на зазначене, за відсутності беззаперечних доказів щодо правовласників земельних ділянок чи їх законних користувачів, існує ймовірність, що вжиті судом заходи забезпечення позову можуть порушити охоронювані законом права та інтереси третіх осіб. Крім того, враховуючи характер предмету застави та можливі збитки відповідача (третіх осіб) внаслідок порушення процесу збору врожаю з метою отримання відповідної сільгосппродукції, суд вважає, що існування вжитих судом заходів забезпечення позову, може порушити принцип співмірності та збалансованості інтересів сторін.

Натомість, з такими доводами та власне висновками місцевого господарського суду колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Відповідно до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Судове рішення є обов`язковим до виконання; обов`язковість судового рішення належить до основних засад судочинства (пункт 9 частини другої статті 129, частина перша статті 129-1 Конституції України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення

Таким чином, заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст.136 ГПК України, а саме:

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, з метою забезпечення яких він вживається.

Відповідно до ч.1 ст.145 ГПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову, зокрема, за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Слід зазначити, що при скасуванні заходів забезпечення позову, господарський суд не вирішує спір по суті та не надає оцінку заявленим позовним вимогам, так як дослідженню підлягають виключно обставини, які можуть свідчити про наявність підстав для скасування вжитих судом заходів.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що норми Господарського процесуального кодексу України надають можливість учаснику справи, який не згодний із прийнятим судовим рішенням про вжиття заходів забезпечення позову, як оскаржити ухвалу про забезпечення позову в апеляційному порядку, так і подати мотивоване клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

При цьому, ст.145 ГПК України не містить критеріїв вмотивованості клопотання про скасування заходів забезпечення позову, отже доводи, покладені в його основу можуть бути пов`язані і з відсутністю у суду підстав для вжиття таких заходів раніше.

Передбачене частиною першою статті 145 ГПК України право суду скасувати заходи забезпечення позову залежить від встановлення судом після вжиття заходів забезпечення позову обставин, які свідчать про відсутність обґрунтованих підстав вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення (п.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

Водночас, в силу положень ч.1 ст.74 ГПК України обов`язковим є подання заявником доказів того, що після вжиття судом відповідних заходів забезпечення позову змінились обставини, що спричинили їх застосування. Тобто обґрунтування необхідності скасування забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про скасування забезпечення позову.

Так, задовольняючи частково заяву ТОВ "Цефей-Еко" про вжиття заходів забезпечення позову суд виходив з того, що подані позивачем докази дають підстави стверджувати, що у відповідача існує прострочена заборгованість і останнім вчиняються дії, що можуть призвести до зникнення предмета застави чи зменшення його за кількістю, а також можуть бути вчинені інші дії щодо предмета застави без відома заставодержателя.

При цьому судом взято до уваги Договір застави незавершеного виробництва від 23.10.2019, згідно умов якого позивачу передано в заставу незавершене виробництво (озима пшениця) на земельних ділянках площею 460,0 га; незавершене виробництво (озимий ріпак) на земельних ділянках площею 171,0 га; незавершене виробництво (під ярі культури: оранка, чизелювання, глибоку рихлення, дискування, внесення органічних добрив) на земельних ділянках площею 1 469,0 га, які перебувають у користуванні ТОВ "Поліський стандарт" та знаходяться у Рівненській області, Корецький район: Іванівська сільська рада, Стовпинська сільська рада, Великомежирицька сільська рада, Коловертівська сільська рада, Залізницька сільська рада, Харалузька сільська рада.

Тобто, метою вжиття ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.07.2020 у справі №918/686/20 заходів забезпечення позову було саме забезпечення позивачу ефективного судового захисту та реального відновлення прав та законних інтересів у випадку задоволення позову.

Поряд з тим, ТОВ "Поліський стандарт", звертаючись до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.07.2020, зазначає, що певна частина земельних ділянок, на які поширюються обмеження, вжиті судом, перебувають або перебували на певному етапі технологічного циклу з отримання сільгоспродукції у користуванні третіх осіб. З огляду на зазначене, за відсутності беззаперечних доказів щодо правовласників земельних ділянок чи їх законних користувачів, існує ймовірність, що вжиті судом заходи забезпечення позову можуть порушити охоронювані законом права та інтереси третіх осіб.

Однак, колегія суддів зазначає, що ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.07.2020 заборонено ТОВ "Поліський стандарт", а також будь-яким іншим третім особам від імені та в інтересах ТОВ "Поліський стандарт" або щодо нього, вчиняти будь-які дії направлені на перешкоджання, без дозволу та присутності представників ТОВ "Цефей - Еко", та блокування роботи ТОВ "Цефей - Еко" у будь-який спосіб, спрямованих на одержання у володіння (збір, завантаження, транспортування, зберігання тощо) предмету застави, а саме: незавершене виробництво (озима пшениця) на земельних ділянках площею 460,0 га; незавершене виробництво (озимий ріпак) на земельних ділянках площею 171,0 га; незавершене виробництво (під ярі культури: оранка, чизелювання, глибоку рихлення, дискування, внесення органічних добрив) на земельних ділянках площею 1 469,0 га, які перебувають у користуванні ТОВ "Поліський стандарт" та знаходяться у Рівненській області, Корецький район: Іванівська сільська рада, Стовпинська сільська рада, Великомежирицька сільська рада, Коловертівська сільська рада, Залізницька сільська рада, Харалузька сільська рада.

Тобто, вищевказаною ухвалою чітко вказано, що заходи забезпечення стосуються незавершеного виробництва на земельних ділянках, які перебувають у користуванні ТОВ "Поліський стандарт".

У відповідності до ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі наявності будь-яких речових прав ТОВ "Поліський стандарт" на землю, в тому числі оренди, суборенди, емфітевзис тощо, такі права зареєстровані в державному реєстрі.

Відтак, будь-яка особа може перевірити та встановити, які земельні ділянки (кадастрові номери, площу, місцезнаходження тощо) перебувають у користуванні ТОВ "Поліський стандарт", що в свою чергу унеможливлює порущення прав третіх осіб - інших землевласннків/корнстувачів.

Більше того, заходи забезпечення вжито щодо незавершеного виробництва на земельних ділянках - посівів, передбачених договором застави, а не щодо земельних ділянок, що жодним чином не порушує речові права на них.

При цьому, у разі встановлення обставин про зміну користувача або власника земельних ділянок, зазначене не змінює права власності на незавершене виробництво, яке належить ТОВ "Поліський стандарт", в тому числі і при наявності реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження №27920041 на незавершене виробництво (озима пшениця), площею 460,0 га; незавершене виробництво (озимий ріпак), площею 171,0 га; незавершене виробництво (під ярі культури: оранка, чизелювання, глибоку рихлення, дискування, внесення органічних добрив), площею 1 469,0 га, місцезнаходження: Рівненська область, Корецький район: Іванівська сільська рада, Стовпинська сільська рада, Великомежирицька сільська рада, Коловертівська сільська рада, Залізницька сільська рада, Харалузька сільська рада, оскільки воно не могло бути відчужене у зв`язку з укладеним договором застави.

Відповідно до п.3.1. договору застави, позивач (ТОВ "Цефей-Еко") має право:

- перевіряти документально та фактично наявність, склад, стан і умови збереження, використання та експлуатації предмета застави.

- вимагати від заставодавця вжиття заходів, необхідних для збереження предмета застави та його захисту від посягань з боку третіх осіб.

Згідно з п.6.3.1. договору застави заставодержатель має право після одержання предмета застави у володіння задовольнити свої вимоги по договору шляхом набуття права власності на предмет застави.

Оскільки предметом позову є звернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на користь ТОВ "Цефей-Еко", останнє правомірно розраховує, що у разі задоволення його позовних вимог воно зможе виконати відповідне рішення суду та отримати у своє володіння все вказане рухоме майно (незавершене виробництво озимої пшениці, озимого ріпаку).

Однак, зважаючи на характер майна (сезонність, необхідність збору у відповідний період, доробку, очистку, зберігання у відповідних умовах), яке є предметом застави, а також зважаючи на той факт, що ТОВ "Поліський Стандарт" ухиляється від виконання зобов`язань, зменшуючи активи товариства шляхом припинення прав на земельні ділянки, в тому числі на земельні ділянки, на яких знаходиться предмет застави, колегія суддів вважає, що у разі скасування заходів забезпечення позову, воно може бути відчуженим або знищеним, що в свою чергу зумовить ускладнення або унеможливить для ТОВ "Цефей-Еко" у разі задоволення його позовних вимог виконання відповідного рішення суду.

Крім того, у разі скасування заходів забезпечення позову позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах цієї справи та потребуватиме пред`явлення нового позову до суду щодо витребування майна з чужого незаконного володіння, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, а мета звернення ТОВ "Цефей-Еко" з даним позовом до суду буде неефективною.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував та не надав цьому належної правової оцінки.

З огляду на викладене, враховуючи, що на час вирішення даного спору існує ймовірність порушення прав позивача, потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин не відпала, а також з урахуванням того, що заявником належними та допустимими доказами не доведено наявність зміни обставин, які були підставою вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність правових підстав для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.07.2020 року у справі №918/686/20.

Водночас, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що доводи заявника зводяться до безпідставності застосування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.07.2020 року у даній справі, що за своєю суттю є запереченнями щодо застосування даних забезпечувальних заходів та не можуть виступати в якості вмотивованої підстави для скасування вже існуючих заходів забезпечення позову, а зумовлюють надання судом правової оцінки вказаної ухвали, яка набрала законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта статті 11 ГПК України).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини").

Отже, заходи забезпечення позову (вимог), без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь заявника вже не призведе до захисту прав або інтересів заявника, за яким він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для вирішення справи, з огляду на що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей - Еко" слід задоволити, а ухвалу Господарського суду Рівненської області від 22 липня 2020 року у справі №918/686/20 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліський стандарт" від 16.07.2020 року про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14 липня 2020 року у справі № 918/686/20, залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 275, 277, 281-284, п.3 ч.1 ст.287 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей - Еко" задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 22 липня 2020 року у справі №918/686/20 скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліський стандарт" від 16.07.2020 року про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14 липня 2020 року у справі № 918/686/20, залишити без задоволення.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

4. Справу №918/686/20 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "31" липня 2020 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Дужич С.П.