УХВАЛА

21 липня 2020 року

м. Київ

справа № 922/3693/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Кушнір І.В., Случ О.В.

за участю секретаря судового засідання Кравчук О.І.

та представників

позивача: Цуварєв О.Ф.,

відповідача: не з`явились,

третьої особи: Цуварєв О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Товариства з обмеженої відповідальністю "Парковий-4"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 20.01.2020

та рішення Господарського суду Харківської області від 02.05.2019

у справі № 922/3693/18

за позовом Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради

до Товариства з обмеженої відповідальністю "Парковий-4"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Харківська міська рада

про визнання договору укладеним,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженої відповідальністю "Парковий-4" (третя особа - Харківська міська рада) про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури в редакції, викладеній у прохальній частині позову.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 02.05.2019 (суддя Аюпова Р.М.) позовні вимоги задоволені у повному обсязі. Визнано укладеним договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Парковий-4" в редакції, викладеній у резолютивній частині рішення.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 (колегія суддів у складі: Стойка О.В. - головуючий, Гребенюк Н.В., Попков Д.О.) рішення місцевого господарського суду змінено. Внесено зміни до змісту п. 2.1.1. договору про пайову участь в розвитку інфраструктури міста Харкова та п. 7 Додатку до цього договору, змінивши розмір величини пайової участі розвитку інфраструктури м. Харкова з "905 273, 97 грн." на "822 976, 34 грн.". Пункт 6 Додатку до договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова виключено. В іншій частині рішення Господарського суду Харківської області від 02.05.2019 у справі № 922/3693/18 залишено без змін.

Судами обох інстанцій встановлено, що 09.11.2011 Харківською міською радою прийнято рішення № 804, яким затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (із змінами згідно з рішенням від 02.05.2013 № 319) (далі - Порядок), який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладання договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску. Відповідно до п. 1.3. Порядку замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки в місті Харкові, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, крім випадків, передбачених чинним законодавством України та цим Порядком. Залучення замовників до пайової участі здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради (пункт 1.4. Порядку). Відповідно до п. 1.6. Порядку під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реабілітацію, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва, а під об`єктами будівництва будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення та їх комплекси. Замовник будівництва є фізична або юридична особа, яка має у власності або у користуванні земельну ділянку (ділянки) та яка має намір здійснити будівництво або змінити об`єкт будівництва, у тому числі під час проведення будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів та фундаментів у плані об`єкта будівництва.

Рішенням Харківської міської ради № 319 від 22.05.2013 внесено зміни до вищевказаного рішення та викладено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова у новій редакції.

Пунктом 1.3. Порядку визначено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у м. Харкові, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Залучення замовників здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради (пункт 1.4. Порядку).

Відповідно до даних зазначених в декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією ДАБК Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 09.06.2017 № ХК 16, Товариство з обмеженою відповідальністю "Парковий-4" є замовником реконструкції нежитлових приміщень № 3-1-:-3-12 під житлові квартири по просп. Московському, 118 у м. Харкові .

На виконання положень розділу 5 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, листом-повідомленням від 08.09.2017 № 1349/0/124-17 позивачем було проінформовано відповідача про необхідність звернення до виконавчих органів міської ради для укладення договору про пайову участі у розвитку інфраструктури м. Харкова. Також, 17.11.2017 №1722/0124-17 відповідачу була направлена пропозиція щодо розгляду та підписання двох оригіналів договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова .

Відповіді на зазначені листи, підписаного договору або протоколу розбіжностей до нього від відповідача ані до Департаменту економіки та комунального майна, ані до Харківської міської ради не надходило, що і стало підставою для звернення до суду з позовом у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з того, що в силу положень ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" відповідач, як замовник об`єкта будівництва, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування до прийняття об`єкта містобудування в експлуатацію, однак, від виконання цього обов`язку безпідставно ухиляється. Зазначене обумовлює право органу місцевого самоврядування вимагати від замовника будівництва виконання обов`язку щодо пайової участі шляхом укладення договору про пайову участь. Крім цього, враховуючи збільшення розміру пайової участі на 10%, у зв`язку з неукладанням відповідачем договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова до введення об`єкта в експлуатацію, суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок розміру пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова в сумі 905 273, 97 грн. відповідає вимогам законодавства. Також суд зазначив, що Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради є належним позивачем у даній справі та уповноваженим органом, з яким необхідно у м. Харкові укладати договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Змінюючи рішення місцевого господарського суду суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки збільшення величини пайової участі за договором перебільшує встановлений граничний розмір, що складає 822 976, 34 грн., відсутні підстави до покладення на відповідача обов`язку сплатити відповідне перебільшення. В свою чергу апеляційний господарський суд зазначив, що перевіривши перелік робіт, які виконував відповідач на об`єкті будівництва (реконструкція нежитлових приміщень під житлові квартири), місцевий господарський суд на підставі належних та достовірних доказів обґрунтовано відніс їх до реконструкції, що є одним із видів будівництва, та дійшов правильного висновку про наявність передбачених ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" підстав виникнення у відповідача обов`язку укласти договір про пайову участь та сплату відповідних коштів. Також апеляційним судом відхилено доводи відповідача про те, що Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, затверджений рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 № 804, є нікчемним (з огляду на відсутність у виконавчого органу відповідних повноважень), оскільки встановлення порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування, до яких, у тому числі, відносяться виконавчі органи міських рад. Доводи в частині необґрунтованості розміру ціни договору через відсутність доказів загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, або визначення її у встановленому порядку на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності судом відхилені, оскільки: по-перше, відповідачем протягом розгляду справи у суді першої інстанції не надано відповідного кошторису, не дивлячись на неодноразові вимоги позивача; по-друге, за умови відсутності затвердження інших нормативів, позивачем розраховано вартість на підставі затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства України показників опосередкованої вартості будівництва об`єктів соціального призначення, а відповідачем правомірність такого нарахування не спростовано.

Не погоджуючись з рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів, відповідач звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх доводів Товариство з обмеженої відповідальністю "Парковий-4" зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 29.10.2019 у справі № 922/3628/18, від 31.10.2018 у справі № 922/4250/17, від 31.10.2018 у справі № 922/4248/17, від 25.10.2018 у справі № 922/4249/17. Крім того скаржник з посиланням на п. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України зазначає про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 922/3627/18, який застосовано судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.03.2020 відкрито касаційне провадження у справі, повідомлено учасників справи про їх право на подання відзиву на касаційну скаргу до 06.04.2020 та доведено до відома, що про дату судового засідання їх буде повідомлено додатково.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.04.2020 призначено касаційну скаргу до розгляду на 26.05.2020.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.05.2020 зупинено провадження у справі № 922/3693/18 до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/3049/18.

Об`єднаною палатою касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 26.06.2020 прийнято постанову у справі № 922/3049/18, у зв`язку з чим ухвалою від 06.07.2020 поновлено провадження у справі, а розгляд касаційної скарги призначено на 21.07.2020.

Разом з тим, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з огляду на таке.

Колегію суддів встановлено, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 25.10.2018 у справі № 922/4249/17 (колегія суддів у складі: Селіваненко В.П. - головуючий, Булгакова І.В., Пільков К.М.), правовідносини у якій є подібними тим, що виникли у справі № 922/3693/18, дійшов висновків, що: "відповідно до ч. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності": величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій; у разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту є невід`ємною частиною договору про таку пайову участь (абзац шостий частини дев`ятої тієї ж статті).

Інших способів визначення величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, окрім тих, що наведені в частині п`ятій статті 40 названого Закону, цим законодавчим актом не передбачено.

Попередніми судовими інстанціями не досліджено доказів, що підтверджували б правильність визначення Департаментом у договорі величини пайової участі Товариства у розвитку інфраструктури м. Харкова (3 840 грн. згідно з рішенням місцевого господарського суду і 397 251,27 грн. відповідно до постанови апеляційної інстанції), і не встановлено належним чином пов`язаних з цим обставин.

При цьому не можна вважати прийнятним посилання судових інстанцій на пункт 3.6 Порядку, за яким (як встановлено судами) у разі, якщо загальна кошторисна вартість не визначена згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, вона (величина пайової участі) визначається виходячи із затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України показників опосередкованої вартості спорудженого житла для Харківської області, розрахованих на останню дату до введення об`єкта в експлуатацію - для жилих будинків. Як вже вказувалося, відповідна величина пайової участі визначається (згідно з наведеним у даній постанові положенням Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності") або з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, або на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності. Таким чином, зазначений Закон не передбачає визначення величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту на базі (основі) згаданих у пункті 3.6 Порядку показників, затверджених названим Міністерством. Згаданий Порядок, будучи локальним нормативно-правовим актом, не може змінювати (доповнювати) положення законодавчого акта, яким є Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Водночас величина пайової участі є істотною умовою договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту (п. 1 ч. 9 ст. 40 названого Закону). Тому з`ясування та оцінка доказів правильності визначення такого розміру були неодмінною складовою предмета судового розгляду в даній справі."

Аналогічних висновків дійшов і Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі 922/4248/17 (колегія суддів у складі: Суховий В.Г. - головуючий, Берднік І.С., Міщенко І.С.).

В свою чергу, у постанові від 12.12.2019 у справі № 922/3627/18, яка є аналогічною справі № 922/3693/18, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду (колегія суддів у складі: Багай Н.О. - головуючий, Пільков К.М., Чумак Ю.Я.) дійшов висновку, що забудовником не було надано для розрахунку пайового внеску зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва об`єкта, визначеного згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, та належним чином оформленої копії звіту експертної організації, визначеної у встановленому порядку, який містить інформацію про дотримання вимог кошторисної частини проекту. У зв`язку з цим для визначення розміру пайової участі позивачем було взято за основу не кошторисну вартість із зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва об`єкту, а показник опосередкованої вартості 1 кв. м в розмірі 10 894,00 грн., взятий відповідно до п. 5.4 Порядку (Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (із змінами згідно з рішенням від 02.05.2013 № 319)), згідно з яким розрахунок величини пайової участі здійснюється на підставі загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта згідно із зведеним кошторисним розрахунком, а у разі, якщо загальна кошторисна вартість будівництва об`єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами та правилами, вона визначається, виходячи із затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України показників опосередкованої вартості.

Судом апеляційної інстанції перевірено виконаний позивачем розрахунок пайової участі та встановлено, що відповідачем не додано до матеріалів справи зведеного кошторисного розрахунку вартості будівельних робіт з реконструкції приміщень, відповідач до прийняття об`єкта в експлуатацію не звернувся до позивача про укладення договору про пайову участь, розрахунок розміру пайової участі здійснено позивачем із застосуванням опосередкованої вартості з урахуванням абз.2 ч. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", пунктів 5.4, 5.5 Порядку та він є арифметично правильним, у зв`язку з чим Верховний Суд залишив оскаржувані судові рішення у справі № 922/3693/18, якими задоволено позов і визнано укладеним з дня набрання чинності рішення суду договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова між ТОВ "Парковий-4" та Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради у редакції, викладеній у рішенні суду, без змін.

Водночас колегія суддів Верховного Суду підтримує висновок судів попередніх інстанцій у справі № 922/3693/18 в частині відхилення доводів відповідача щодо необґрунтованості розміру ціни договору через відсутність доказів загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, або визначення її у встановленому порядку на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Згідно з п.п. 2 п. "а" ст. 27 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать забезпечення збалансованого економічного та соціального розвитку відповідної території, ефективного використання природних, трудових і фінансових ресурсів.

Частиною 1 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (у відповідній редакції) було визначено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Таким чином, встановлення порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування, до яких, у тому числі, відносяться виконавчі органи міських рад, а тому застосування положень Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (із змінами згідно з рішенням від 02.05.2013 № 319) в частині розрахунку розміру пайової участі саме на підставі вищенаведеної опосередкованої вартості, за умови ненадання відповідачем загальної кошторисної вартості об`єкту, не суперечить положенням законодавства.

Крім цього, постановою Верховного Суду у справі №922/3627/18 від 12.12.2019 по аналогічному спору між тими ж сторонами підтверджено законність та обґрунтованість розрахунку розміру пайової участі саме на підставі вищенаведеної опосередкованої вартості, за умови ненадання відповідачем загальної кошторисної вартості об`єкта.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відступити від правового висновку, викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.10.2018 у справі № 922/4249/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

З урахуванням наведеного, на підставі ч. 2 ст. 302 ГПК України, справа № 922/3693/18 підлягає передачі на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Керуючись ч. 2 ст. 302, ст. 303 ГПК України Верховний Суд, -

У Х В А Л И В :

1. Справу № 922/3693/18 за позовом Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до Товариства з обмеженої відповідальністю "Парковий-4" (третя особа - Харківська міська рада) про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури в редакції, викладеній у прохальній частині позову, передати на розгляд Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Кушнір І.В.

Случ О.В.