ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.07.2020 Справа № 917/1185/18

за заявою Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Прогрес", вул.Леніна, 65, с.Лигівка, Сахновщинський район, Харківська область, 64514,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод", вул. Будька 45-А, м.Гадяч, Полтавська область, 37300,

про визнання банкрутом

Суддя Паламарчук В.В.

Секретар судового засідання Рожко О.П.

Учасники справи 30.06.2020р.:

розпорядник майном: Польянов Є.О.

від боржника: Сластьон С.В.

від кредитора ФСЗІ: Ляпота І.М.

Учасники справи 02.07.2020р.:

розпорядник майном: Польянов Є.О.

від боржника: Сластьон С.В.

від кредиторів ОСОБА_1 та ФОП Ушверідзе П.Д.: Кладченко О.О.

Ухвала виноситься після перерви, оголошеної в засіданні суду 30.06.2020р. на підставі ст. 216 ГПК України.

Обставини справи: ухвалою господарського суду від 19.03.2019р. відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод". Введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" призначено арбітражного керуючого Польянова Євгена Олександровича.

На виконання ухвали суду від 19.03.2019р. в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 20.03.2019р. оприлюдненого оголошення за №58275 про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод".

Ухвалою суду від 18.06.2020р. суд призначив на 30.06.2020р. розгляд наступних заяв:

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна», №б/н від 04.04.2019р. (вхід. №740/19 від 08.04.2019р.) про визнання конкурсних кредиторських вимог до ТОВ «Лозівський молочний завод» у сумі 1 161 177,15 грн.

- Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-2", №б/н від 04.04.2019р. (вхід. №769/19 від 12.04.2019р.) про визнання конкурсних кредиторських вимог до ТОВ "Лозівський молочний завод" у сумі 1 358 278,58 грн.;

- Приватного акціонерного товариства "Насінневе", №б/н від 04.04.2019р. (вхід. №765/19 від 12.04.2019р.) про визнання конкурсних кредиторських вимог до ТОВ "Лозівський молочний завод" у сумі 9 178 320,10 грн.;

- Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, №/04-02/570 від 12.04.2019р. (вхід. №798/19 від 16.04.2019р.) про грошові вимоги до ТОВ "Лозівський молочний завод" у сумі 33 423,47 грн.;

- Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", №б/н від 11.04.2019р. (вхід. №800/19 від 16.04.2019р.) про визнання кредиторських вимог до ТОВ "Лозівський молочний завод" у сумі 127 923 993,00 грн. як вимоги, які забезпечені заставою та у сумі 379 946 630,69 грн. як вимоги, які не забезпечені заставою

Відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Дослідивши матеріали вищезазначених грошових вимог, суд встановив:

08.04.2019р. (вхід. №740/19) до господарського суду Полтавської області надійшли кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна», №б/н від 04.04.2019р. (вхід. №740/19 від 08.04.2019р.) про визнання конкурсних кредиторських вимог до ТОВ «Лозівський молочний завод» у сумі 1 161 177,15 грн.

В обґрунтування заяви про визнання кредиторських вимог заявник зазначає, що:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 29.08.2016р. у справі №917/186/16, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.10.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 09.08.2017р., стягнуто з ТОВ "Лозівський молочний завод" на користь ТОВ "Україна" - 875389,15 грн. - основної заборгованості, 18593,94 грн. - інфляційних втрат, 232291,09 грн. - пені, 13957,49 грн. - 3% річних та 17103,48 грн. - судового збору, розстрочивши виконання рішення згідно графіку:

до 01.10.2016р. - 96444,60 грн.

до 01.11.2016р. - 96444,60 грн.

до 01.12.2016р. - 96444,60 грн.

до 01.01.2017р. - 96444,60 грн.

до 01.02.2017р. - 96444,60 грн.

до 01.03.2017р. - 96444,60 грн.

до 01.04.2017р. - 96444,60 грн.

до 01.05.2017р. - 96444,60 грн.

до 01.06.2017р. - 96444,60 грн.

до 01.07.2017р. - 96444,60 грн.

до 01.08.2017р. - 96444,60 грн.

до 01.09.2017р. - 96444,60 грн.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.07.2018р. у справі №917/186/16 відстрочено виконання рішення суду по справі 917/186/16 на 12 місяці, з дня винесення ухвали.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2018 у справі №917/186/16 скасовано ухвалу господарського суду Полтавської області від 13 липня 2018 року в частині відстрочки виконання рішення суду по справі 917/186/16 на 12 місяці, з дня винесення ухвали. Заяву ТОВ "Лозівський молочний завод" про відстрочку виконання рішення Господарського суду Полтавського області від 29.08.2016 у справі № 917/186/16 на 12 місяців з моменту винесення ухвали за результатами розгляду даної заяви, залишено без задоволення.

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

ТОВ «Лозівський молочний завод» свою заборгованість перед ТОВ «Україна» не оплатив.

Відповідно до повідомлення розпорядника майном №14-2020 від 26.06.2020р. грошові вимоги кредитора визнано в розмірі 3842,00грн. судового збору (1 черга), 925044,06 грн. основного боргу (4 черга), 232291,09 грн. (6 черга).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» до ТОВ «Лозівський молочний завод» у сумі 1 161 177,15 грн. з яких: 875389,15 грн. - основна заборгованість; 18593,94 грн - інфляційні втрати; 232291,09 грн. - пеня; 13957,49 грн. - 3% річних; 17103,48 грн. - судового збору, сплаченого по справі №917/186/16; 3842,00 грн. - судового збору, сплаченого по справі №917/1185/18.

- 12.04.2019р. (вхід. №769/19) до господарського суду Полтавської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-2", №б/н від 04.04.2019р. (вхід. №769/19 від 12.04.2019р.) про визнання конкурсних кредиторських вимог до ТОВ "Лозівський молочний завод" у сумі 1 358 278,58 грн.

В обґрунтування заяви про визнання кредиторських вимог заявник зазначає, що:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 22.11.2016 р. у справі №917/1/16, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.01.2017, стягнуто з ТОВ "Лозівський молочний завод" на користь ТОВ "Приват-Агро 2" 881 977,85 грн. -основного боргу та 13 229,66 грн. витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.07.2017 відстрочено виконання рішення господарського суду Полтавської області від 22.11.2016р. по справі № 917/1/16 на 12 місяців.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 ухвалу господарського суду Полтавської області від 21.07.2017 у справі № 917/1/16 скасовано, у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" про надання відстрочки виконання рішення суду від 22.11.2016 у справі № 917/1/16 відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.12.2017 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.09.2017 р. у справі №917/1/16 скасовано. Ухвалу господарського суду Полтавської області від 21.07.2017р. про відстрочку виконання рішення господарського суду Полтавської області від 22.11.2016р. у справі №917/1/16 залишено в силі.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 24.07.2018, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.09.2018, в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський молочний завод" про відстрочку виконання рішення суду від 22.11.2016 р. по справі 917/1/16 відмовлено.

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, кредитор нарахував відповідно до ст.625 ЦК України інфляційне збільшення у розмірі 374 196, 74 грн. та 85 032, 33грн. - 3% річних з січня 2016 р. по лютий 2019р.

Таким чином, кредитор заявляє грошові вимоги до боржника на суму 1 354 436, 58 грн., що включає: 881 977, 85 грн. - основного боргу, 374 196,74 грн. - інфляційного збільшення суми боргу, 85 032,33грн. - 3% річних, 13 229,66 грн. - судового збору, сплаченого по справі №917/1/16.

Відповідно до повідомлення розпорядника майном №15-2020 від 26.06.2020р. грошові вимоги кредитора визнано в розмірі 3842,00грн. судового збору (1 черга), 896585,51 грн. основного боргу (4 черга).

В частині грошових вимог щодо визнання інфляційних втрат та 3% річних на суму 461693,07 грн. розпорядник майна вважає їх такими, що підлягають відхиленню з посиланням на ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено у підпункті 7.1 пункту 7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Частиною ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства визначено: протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

- забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах;

- забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

- не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

- зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

- не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Представник боржника в судовому засіданні 30.06.2020 р. оголосив заяву про застосування строку позовної давності до вимог в частині нарахування інфляційних втрат та 3 % річних.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Суд, розглянувши кредиторські вимоги ТОВ "Приват-Агро 2", повідомлення розпорядника майна про розгляд кредиторських вимог, прийнявши заяву боржника про застосування строків позовної давності дійшов до висновку, що кредитор мав право нараховувати інфляційні нарахування та 3% річних на грошове зобов`язання після прийняття рішення суду від 22.11.2016 р. по справі 917/1/16 до запровадження мораторію, тобто до 19.03.2019 р.

19.03.2019 р. перебіг позовної давності зупинився, тому період після 19.03.2019 р. не зараховується в позовну давність; індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо після 18.03.2019 р. не застосовується.

Враховуючи викладене, суд визнає грошові вимоги в частині нарахування 3 % річних в сумі 79393,26 грн. за період з 18.03.2016 р. по 18.03.2019 р. та 354662,45 грн. - інфляційних втрат за період квітня 2016 р. по лютий 2019 р. (оскільки індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а його найменший період визначення складає місяць).

Суд не погоджується з думкою розпорядника майна, що відповідно до ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства індекс інфляції та 3% річних не застосовується саме за весь час прострочення виконання зобов`язань, тобто коли наступила прострочка виконання зобов`язання згідно положень ЦК України (тобто з моменту порушення боржником договірних зобов`язань перед кредитором в частині оплати поставленого товару). Суд вважає, що положення ч. 3 ст. 41 Кодексу стосуються саме періоду запровадження мораторію (з 19.03.2019 р.) під час дії якого, зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію та не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Таким чином, суд визнає частково грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-2" до ТОВ "Лозівський молочний завод" у сумі 1333105,22 грн. з яких: 881977,85 грн. - основного боргу; 354662,45 грн. - інфляційних втрат, 79393,26 грн. - 3% річних, 13229,66 грн. - судового збору сплаченого по справі №917/1/16, 3842,00 грн. судового збору сплаченого по справі №917/1185/18.

В іншій частині грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-2" судом відхиляються.

- 16.04.2020 р. (вхід. №798/19) до господарського суду Полтавської області надійшли грошові вимоги Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, №/04-02/570 від 12.04.2019 р. у сумі 33 423,47 грн.

В обґрунтування заяви про визнання кредиторських вимог заявник зазначає, що:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року по справі № 440/3800/18 частково задоволено позовні вимоги Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський молочний завод» адміністративно-господарської санкції в сумі 29970,83 грн. та пені в сумі 3452,64 грн. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2019 року рішення залишено без змін.

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На даний час з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лозівський молочний завод» борг не стягнуто.

Відповідно до повідомлення розпорядника майном №17-2020 від 26.06.2020р. грошові вимоги кредитора визнано в розмірі 3842,00грн. судового збору (1 черга), 33423,47 грн. основного боргу (6 черга).

Таким чином, суд визнає грошові вимоги Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ТОВ "Лозівський молочний завод" у сумі 37265,47 грн. з яких: 29970,83 грн. - адміністративно - господарська санкція, 3452,64 грн. - пеня, 3842,00 грн. - судовий збір.

Розглянувши кредиторські вимоги Приватного акціонерного товариства "Насінневе", №б/н від 04.04.2019р. (вхід. №765/19 від 12.04.2019р.) у сумі 9 178 320,10 грн. суд прийшов до висновку про відкладення їх розгляду для надання можливості заявнику надати пояснення стосовно періоду нарахування 3% річних та інфляційних втрат. Зокрема, з заяви кредитора та доданих до неї доказів не зрозуміло за який період стягнуті інфляційні втрати та 3 % річних згідно рішення господарського суду Полтавської області від 18.08.2016 р. у справі №917/99/16.

Також підлягає відкладенню судове засідання щодо розгляду заяви Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", №б/н від 11.04.2019р. (вхід. №800/19 від 16.04.2019р.) про визнання кредиторських вимог до ТОВ "Лозівський молочний завод" у сумі 127 923 993,00 грн. як вимоги, які забезпечені заставою та у сумі 379 946 630,69 грн. як вимоги, які не забезпечені заставою для надання можливості заявнику надати пояснення стосовно того, який вид заборгованості (основний борг, відсотки, пеня , 3% річних, інфляційні нарахування т.ін.) включені у вимоги забезпечені заставою, а який вид заборгованості у незабезпечені заставою.

Керуючись ст.ст. 2, 73-74, 76-79, 86, 91, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 45, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» (49040, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Праці, будинок 2Т, кімната, 23, ідентифікаційний номер 30508364) до ТОВ «Лозівський молочний завод» у сумі 1 161 177,15 грн. з яких: 875389,15 грн. - основна заборгованість; 18593,94 - інфляційні втрати; 232291,09 грн. - пеня; 13957,49 грн. - 3% річних; 17103,48 грн. судового збору, сплаченого по справі №917/186/16; 3842,00 грн.- судового збору, сплаченого по справі №917/1185/18.

2. Визнати частково грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-2" (52053, Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Шевченко, вулиця Дніпропетровська, 1, ідентифікаційний код 36395658) до ТОВ "Лозівський молочний завод" у сумі 1333105,22 грн. з яких: 881977,85 грн. - основного боргу; 354662,45 грн. - інфляційних втрат, 79393,26 грн. - 3% річних, 13229,66 грн. - судового збору сплаченого по справі №917/1/16, 3842,00 грн. судового збору сплаченого по справі №917/1185/18.

В іншій частині грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Агро-2" (52053, Дніпропетровська область, Дніпровський район, селище Шевченко, вулиця Дніпропетровська, 1, ідентифікаційний код 36395658) - відхилити.

3. Визнати грошові вимоги Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Зигіна, 1, м. Полтава, 36014, поштова адреса: Європейська, 49, м. Полтава, 36039, ) до ТОВ "Лозівський молочний завод" у сумі 37265,47 грн. з яких: 29970,83 грн. - адміністративно - господарська санкція, 3452,64 грн. - пеня, 3842,00 грн. - судовий збір.

4. Розгляд грошових вимог Приватного акціонерного товариства "Насінневе", №б/н від 04.04.2019р. (вхід. №765/19 від 12.04.2019р.) про визнання конкурсних кредиторських вимог до ТОВ "Лозівський молочний завод" у сумі 9 178 320,10 грн. відкласти на 09.07.2020 об 14:00 зал № 12.

5. Розгляд грошових вимог Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", №б/н від 11.04.2019р. (вхід. №800/19 від 16.04.2019р.) про визнання кредиторських вимог до ТОВ "Лозівський молочний завод" у сумі 127 923 993,00 грн. як вимоги, які забезпечені заставою та у сумі 379 946 630,69 грн. як вимоги, які не забезпечені заставою відкласти на 09.07.2020 об 14:00 зал № 12.

6. Явку представників Приватного акціонерного товариства "Насінневе" та Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" визнати обов`язковою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту оголошення (підписання) (ч.5 ст.231, ст.ст.235,255 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.07.2020р.

Суддя В.В. Паламарчук