ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.07.2020 Справа № 905/705/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,

секретар судового засідання Стрюкова А.О.,

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ,

до відповідача Комунального виробничого підприємства Краматорська тепломережа Краматорської міської ради, м. Краматорськ, Донецька область,

про стягнення 91297,92грн.,

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - Коваль С.Є. за довіреністю,

Акціонерне товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Комунального виробничого підприємства Краматорська тепломережа Краматорської міської ради. м. Краматорськ, Донецька область, про стягнення 91297,92грн.

Ухвалою суду від 21.04.2020р. відкрите провадження у справі №905/705/20, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу №3294/1718-БО-6 від 02.10.17.

У відзиві відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Посилаючись на ч.2 сг. 2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/ виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» № 85-УІІІ від 13.01.2015 року, вказує на неправомірність нарахування пені, у зв`язку із встановленням мораторію на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції, яким і є відповідач.

У відповіді на відзив позивач заперечує проти викладених у відзиві відповідача обставин, вказуючи, що АТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України не є енергопостачальною компанією.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач не погоджується із твердженням позивача, що він не є енергопостачальною компанією.

В судове засідання 28.07.2020р. з`явився представник відповідача, підтримав викладену у відзиві на позов позицію щодо безпідставності нарахування пені.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно із ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як свідчать матеріали справи. 02.10.2017р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) та Комунальним виробничим підприємством Краматорська тепломережа Краматорської міської ради (покупець) був підписаний договір №3294/1718-БО-6 постачання природного газу, за приписами п.1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцю у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору №3294/1718-БО-6 від 02.10.2017р. газ, що постачається за цим договором використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії,

яка споживається бюджетними установами, організаціями.

За умовами п.2.1 укладеного сторонами правочину постачальник передає споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 природний газ обсягом до 1360,00 тис. куб. м, у тому числі: у жовтні - 80,0 тис. куб. м, листопаді - 200 тис. куб. м, грудні - 300 тис. куб. м., січні - 300,0 тис. куб. м, лютому - 280 тис. куб. м, березні - 200 тис. куб. м.

Додатковою угодою №2 від 12.04.2018 року до договору №3294/1718-БО-6 від 02.10.2017р. п. 2.1 Договору доповнено абзацом у наступній редакції: «Постачальник передає Споживачу в період з 01 квітня 2018 року по 31 травня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 40,0 тис.куб.м.

За змістом п. 3.1 Договору Постачальник передає Споживачу у загальному потоці імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") - у пунктах приймання-передачі газу на газовимірювальних станціях, які знаходяться на кордоні України, та/або в пунктах приймання-передачі газу з ПСГ в газотранспортну систему.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

За змістом п. 5.1 Договору, ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. На дату укладання договору ціна на природний газ становить 4942,00 гривні за 1000 куб.м (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України). До визначеної ціни застосовується коефіцієнт 1,6.

У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Ціна за 1000 куб.м. газу за цим договором на дату його укладання становить 7907,20 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9488,64 грн.

В п. 6.1 Договору сторони передбачили, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткіої поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Додатковою угодою №1 від 11.01.2018 року до договору №3294/1718-БО-6 від 02.10.2017р. п. 8.2.Договору викладено в новій редакції: «У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого

платежу за кожний день прострочення».

Відповідно до розділу 12 договору №3294/1718-БО-6 від 02.10.2017р. він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу з 01.10.2017 до 31.03.2018, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Як свідчать матеріали справи, на підставі договору №3294/1718-50-6 від 02.10.2017р. позивачем та відповідачем були підписані акти приймання-передачі природного газу:

б/н від 31.10.2017р. у жовтні 2017 року на суму 685800,95грн.,

б/н від 30.11,2017р. у листопаді 2017 року на суму 1845635,36грн.,

б/н від 31.12.2017р. у грудні 2017 року на суму 2349377,77грн.,

б/н від 31.01.2018р. у січні 2018 року на суму 2494117,49грн.,

б/н від 28.02.2018р. у лютому 2018 року на суму 2508654,08грн.

Як зазначає позивач, відповідач встановлений договором обов`язок по оплаті отриманого товару у повному обсязі виконав з порушенням передбаченого договором строку, внаслідок чого Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» заявлено вимоги про стягнення 91297,92грн., у тому числі: пеня у сумі 73859,72грн., 3% річних у сумі 14295,67грн., інфляційні втрати у сумі 3142,53грн.

Згідно із вимогами ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов дог овору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ч.І ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом п.6.1 договору №3294/1718-50-6 від 02.10.2017р. остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відтак, зобов`язання з оплати газу, мали бути виконані за поставкою: жовтня 2017 року на суму 685800,95грн. - до 27.11.2017, згідно ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, з урахуванням того, що останній день строку (25.11.2017р.) припадав на вихідний день, листопада 2017 року на суму 1845635,36грн. - до 26.12.2017, згідно ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, з урахуванням того, що останній день строку (25.12.2017р.) припадав на святковий день, грудня 2017 року на суму 2349377,77грн. - до 25.01.2018, січня 2018 року на суму 2494117,49грн. - до 26.02.2018, згідно ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, з урахуванням того, що останній день строку (25.02.2018р.) припадав на вихідний день, лютого 2018 року на суму 2508654,08грн, - до 26.03.2018, згідно ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, з урахуванням того, що останній день строку (25.03.2018р.) припадав на вихідний день.

При цьому, як свідчать матеріали справи. Комунальне виробниче підприємство Краматорська тепломережа Краматорської міської ради розрахувався з позивачем за поставки жовтня 2017 року - лютого 2018 року за договором №3294/1718-БО-6 від 02.10.2017р. (відомості, які містяться у довідці «Операції з 01.10.2017 по 31.10.2019» позивача) з порушенням строків, встановлених розділом 6 «Порядок та умови проведення розрахунків» укладеного сторонами правочину.

За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу норм ч.І ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому

Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) с грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України).

В силу положень ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми ростроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до п. 8.2 договору №3294/1718-БО-6 від 02.10.2017р. (у редакції Додаткової угоди №1 від 11.01.2018 року до договору), у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення».

Відтак, позивачем заявлено до стягнення 73859.72 грн. пені за період з 28.11.2017р. по 19.04.2018р. (поставка жовтня 2017 року - лютого 2018 року).

За висновками суду, нарахування позивачем пені за загальний період з 28.11.2017р. по 19.04.2018р. суперечить вимогам ч.2 ст.2 Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси, якою встановлено мораторій на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі

несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції. Закон набрав чинності 07.02.2015р.

Виходячи зі змісту приписів наведеного нормативно-правового акту, можливість застосування останнього до спірних правовідносин вимагає дотримання наступних умов: наявність визначеного законом кола суб`єктів такого спеціального права (енергопостачальні компанії та підприємства - виконавці/виробники житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції), існування між ними договірних відносин з постачання енергетичних ресурсів.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 №747 Про визначення

гарантованих постачальників природного газу встановлено, що гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

У п.п. 5, 6 статуту Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 №747 встановлено, що метою діяльності Компанії є сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтового комплексу, більш повного задоволення потреб промислових і побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах і отримання прибутку. Предметом діяльності Компанії є, окрема: видобування нафти і природного газу; постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за нерегульованим тарифом; постачання природного газу за регульованим тарифом; постачання нафти, скрапленого газу та газового конденсату; організація виробництва та постачання теплової енергії.

Згідно з п.2 ст. 1 постанови №705 від 25.07.2012 Кабінету Міністрів України Про визначення гарантованих постачальників природного газу гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

Законом України «Про енергозбереження» визначено, що енергозбереження - діяльність (організаційна, наукова, практична, інформаційна), яка спрямована на раціональне

використання та економне витрачання первинної та перетвореної енергії і природних енергетичних ресурсів в національному господарстві і яка реалізується з використанням технічних, економічних та правових методів; паливно-енергетичні ресурси це сукупність всіх природних і перетворених видів палива та енергії, які використовуються в національному господарстві.

Відповідно до п.1.5 ст.1 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» енергоносії - це кам`яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам`яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф`яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ. природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія.

Тобто, природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів.

З урахуванням наведеного, в силу приписів чинного законодавства Акціонерне товариство «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» є енергопостачальною компанією в розумінні ст. 2 Закону Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає:

утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання

внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої

води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення. поводження з побутовими відходами.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо; пункт 1 частини першої ст.13 названого Закону в зазначеній редакції).

Згідно наявних в матеріалах справи копій ліцензій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №041872, відповідач є транспортувальником теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, №041873 - є постачальником теплової енергії. Тобто, відповідач є виробником/виконавцем житлово-комунальних послуг.

При цьому, відповідач здійснює свою господарську діяльність у м.Краматорську Донецької області, яке входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №1275-р.

Як вже зазначалося, згідно п.1.2 договору газ, що постачається за цим договором використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами, організаціями.

Тобто, відповідач споживав природний газ як виконавець/виробник житлово-комунальних послуг.

З урахуванням того, що відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг, діяльність та потужності якого спрямовані на надання/вироблення відповідних послуг на території проведення антитерористичної операції, приймаючи до уваги, що Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафгогаз України» є постачальником енергоресурсу, положення ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян», які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси розповсюджують свою дію на правовідносини сторін, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору постачання природного газу №3294/1718-БО-6 від 02.10.2017 року.

Таким чином, безпідставними є доводи позивача, що дія Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси до спірних правовідносин не застосовується.

В силу вимог ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань, позивач у позові також заявив вимоги про стягнення трьох процентів річних в сумі 14295,67грн. за період з 28.11.2017 по 19.04.2018. та інфляційні втрати в сумі 3142,53грн. за період з грудня 2017р. по березень 2018р.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних, інфляційних втрат за

допомогою калькулятора інформаційної бази ЛІГА:ЗАКОН, суд встановив, що розрахунки є арифметично вірними, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість і правомірність позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 14295,67 грн., інфляційних втрат - 3142,53 грн.

На підставі ч.4 ст. 129 ГПК України витрати щодо сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13. 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 129, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м.Київ, до відповідача Комунального виробничого підприємства Краматорська тепломережа Краматорської міської ради, м. Краматорськ, Донецька область, про стягнення 91297,92грн., задовольнити частково.

Стягнути з Комунального виробничого підприємства Краматорська тепломережа Краматорської міської ради (84301, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Олекси Тихого, б.2Б; ) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, б.6; ) 3% річних в сумі 14295,67грн., інфляційні втрати в сумі 3142,53грн.; витрати зі сплати судового збору в сумі 401,49 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 28.07.2020 оголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 31.07.2020.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя К.С. Харакоз