РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.07.2020Справа № 910/7204/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Комунального підприємства «Міський магазин» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Бусаєва Сергія Вікторовича, Черкаська обл., м. Сміла

про стягнення 76 595,22 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Міський магазин» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (далі - КП «Міський магазин»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Бусаєва Сергія Вікторовича (далі - ФОП Бусаєв С.В./відповідач) про стягнення 76 595,22 грн, у тому числі: 76 026,99 грн - основного боргу, 487,00 грн - 3% річних та 81,23 грн - пені, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі №ДА-П-10136/1217 від 13.02.2017.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 27.05.2020 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

26.06.2020 через відділ діловодства суду від ФОП Бусаєва С.В. надійшла зустрічна позовна заява до КП «Міський магазин» про визнання договору № ПД-П-10361/1220 від 13.02.2017 недійсним.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 06.07.2020 повернув ФОП Бусаєву С.В. зустрічну позовну заяву на підставі п. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Водночас, ФОП Бусаєв С.В. відзиву на позовну заяву КП «Міський магазин» не надав.

Положеннями статті 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

13.02.2017 між Комунальним підприємством «Міський магазин» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) та Фізичною особою-підприємцем Бусаєвим Сергієм Вікторовичем укладено договір № ДА-П-10136/1217 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі.

Відповідно до п. 1.1. договору ФОП Бусаєв С.В. на підставі протоколу про результати торгів від 31.01.2017 №60 отримує можливість провадити підприємницьку діяльність в засобі пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, який розміщується у визначеному згідно з пунктами 1.2. та 1.3. цього договору місці, відповідає вимогам, що зазначені в п. 1.4. цього договору, та отримує послуги з облаштування і утримання місця, а позивач надає послуги з облаштування та утримання місця на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 1.2., п. 1.3. договору місце, визначене відповідно до схеми розміщення засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі на території міста Києва, затвердженої розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 25.09.2015 № 952/ від 23.07.2015 №731/ від 27.04.2016 № 291. Місце знаходиться за адресою: Харківське шосе, буд. 121/3.

У відповідності до п. 2.1. договору загальна плата за облаштування та утримання місця визначена за результатами торгів, затверджених протоколом про результати торгів 31.01.2017 № 60, складає суму в розмірі: 143 018,13 грн, в тому числі ПДВ (23 836,35 грн), за двадцять місяців.

В пункті 2.2. договору встановлено, що починаючи з дати укладання цього договору плата за облаштування та утримання місця за один місяць складає суму в розмірі 11 918,18 грн, в тому числі ПДВ (1 986,36 грн).

Пунктом 2.5. договору передбачено, що плата за облаштування та утримання місця, зазначена в п. 2.2. цього договору, сплачується відповідачем на рахунок позивача щомісячно, починаючи з другого місяця дії цього договору протягом перших п`яти календарних днів другого місяця у вигляді платежу в розмірі не менше ніж плата за обслуговування та утримання місця за місяць з обов`язковим підписанням акта приймання-передачі послуг з облаштування та утримання місця за місяць протягом п`яти робочих днів з дня настання наступного місяця.

В п. 2.6. договору сторони погодили, що гарантійний внесок, який був внесений відповідачем для участі в торгах, першочергово зараховується як частина або вся сума авансового платежу, зазначеного в п. 2.7. цього договору, а залишок, якщо лишився, зараховується як частина плати за цим договором в наступний черговий платіж (наступні чергові платежі). Якщо сума гарантійного внеску є меншою авансового платежу, відповідач зобов`язаний сплатити обсяг коштів, яких не вистачає, в строк, зазначений в п. 2.7. цього договору.

Гарантійний внесок, який був внесений відповідачем для участі в торгах, складає суму в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до п. 2.7. договору зобов`язання відповідача по сплаті плати та утримання місця забезпечується у вигляді авансового платежу в розмірі не менше ніж плата за облаштування та утримання місця за три місяці, а саме: відповідач сплачує авансовий платіж протягом 10 календарних днів з дати підписання цього договору, а позивач зараховує авансовий платіж як плату за облаштування та утримання місця за перший та два останніх місяці строку дії цього договору.

Строк дії договору неодноразово продовжувався, зокрема додатковою угодою № 2 сторони погодили, що договір діє до 12.02.2020, а в частині сплати відповідачем плати за облаштування та утримання місця - до повного виконання своїх зобов`язань.

У період з лютого 2017 року по лютий 2020 року на виконання умов договору позивачем надано послуг на користь відповідача на загальну суму 424 536,46 грн, що підтверджується підписаними між сторонами актами наданих послуг.

Відповідач, в свою чергу, за надані послуги розрахувався частково в розмірі 353 027,40 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.

Отже, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 71 509,06 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором № ДА-П-10136/1217 щодо розміщення засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі від 13.02.2017 належним чином на загальну суму 424 536,46 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами надання послуг.

Водночас, судом встановлено, що позивачем при розрахунку заборгованості допущено помилку. Так, з бухгалтерської довідки позивача вбачається, що сума наданих послуг у квітні 2018 року складає 11 918,18 грн. Натомість, в акті надання послуг № 972 від 30.04.2018, вартість наданих послуг складає 7 400,25 грн.

Разом з тим, судом також встановлено, що відповідач за надані послуги розрахувався частково в розмірі 353 027,40 грн, що підтверджується платіжними дорученнями.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заборгованість ФОП Бусаєва С.В. перед КП «Міський магазин» складає 71 509,06 грн, що має наслідком часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення основної суми боргу.

Водночас, враховуючи невиконання відповідачем свого зобов`язання щодо оплати наданих послуг, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 81,23 грн та 3% річних в сумі 487,00 грн, нарахованих на суму боргу у період з 13.02.2020 по 01.05.2020.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що за несвоєчасну сплату платежів за облаштування та утримання місця відповідач сплачує на користь позивача пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених платежів за облаштування та утримання місця за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені та 3% річних, та встановив, що в них допущено арифметичну помилку.

Так, за розрахунком суду обґрунтованою є сума 3% річних в розмірі 463,05 грн, при цьому за обчисленням судом розмір пені перевищує розмір обрахованої позивачем пені, тому ця вимога підлягає задоволенню в заявленому розмірі 81,23 грн.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Міський магазин» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бусаєва Сергія Вікторовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Міський магазин» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (01004, місто Київ, вулиця Велика Васильківська, будинок 6; ідентифікаційний код 36927573) заборгованість в розмірі 71 509 (сімдесят одна тисяча п`ятсот дев`ять) грн 06 коп., пеню в сумі 81 (вісімдесят одна) грн 23 коп., 3% річних в розмірі 463 (чотириста шістдесят три) грн 05 коп. та 1 977 (одну тисячу дев`ятсот сімдесят сім) грн 28 коп. - судового збору.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення».

Суддя В.В. Бондарчук