УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Київ

30.07.2020Справа № 910/9903/20

Суддя Селівон А.М., розглянувши

позовну заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" 01001, м.Київ, ПЛОЩА ІВАНА ФРАНКА, будинок 5

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Преміум" 01014, м.Київ, ВУЛ.БАСТІОННА, будинок 1/36

про стягнення 67 775,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПРЕМІУМ" про стягнення 67 775,20 грн., а саме 61 560,92 грн. основного боргу, 2459,06 грн. процентів річних та 3755,22 грн. втрат від інфляції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем обов`язку з оплати спожитої теплової енергії за період листопад 2015 року - квітень 2018 року включно, право вимоги оплати якої позивач набув згідно із договором про відступлення права вимоги (цесії) №601-18 від 11.10.2018 року, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нараховані проценти річних та втрати від інфляції.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 174 ГПК України).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 року залишено позовну заяву Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" без руху, встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Встановлено спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання до суду належних та допустимих доказів на підтвердження здійсненої відповідачем часткової оплати за період грудень 2015 року - січень 2018 року (виписку банку);

- подання до суду облікової картки за січень 2016 року, квітень, жовтень 2017 року;

- подання до суду детального обґрунтованого розрахунку позовних вимог (процентів річних та втрат від інфляції), зазначивши: підставу нарахування; термін, коли мала бути здійснена оплата; прострочену суму, на підставі якої здійснюється нарахування процентів річних та втрат від інфляції; дату та суму здійсненої оплати (в разі наявності); кількість днів прострочення із зазначенням конкретних періодів "з"-"до"; розмір процентів річних та втрат від інфляції; кінцеві суми боргу; окремо по кожному періоду.

Таким чином, залишаючи позовну заяву без руху ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 року, судом встановлено спосіб усунення виявлених недоліків поданого позову, за умови усунення яких саме у спосіб, встановлений судом, позовна заява підлягає прийняттю до розгляду, а провадження у справі за таким позовом - відкриттю в силу приписів ст. 176 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно отриманої судом інформації з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштового відправлення № 530 ухвала Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 року була вручено позивачу 17.07.2020 року, таким чином, строк на усунення недоліків становив до 27.07.2020 року включно.

Через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва 22.07.2020 року від Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" надійшла заява № 7/1-2303 від 22.07.2019 року про усунення недоліків.

Однак, як встановлено судом, на виконання вимог ухвали суду від 14.07.2020 року заявником надані тільки копія облікової картки за січень 2016 року, пояснення щодо відсутності облікових карток за квітень, жовтень 2017 року через непостачання теплової енергії у вказані періоди, розрахунок процентів річних та втрат від інфляції, а також облікова картка - Реєстр оплат ПАТ КБ "Преміум" по договору № 520467-02 за період з 01.11.2015 року до 31.10.2018 року.

Виписки банку на підтвердження здійснених відповідачем оплат, які відображені у долученій до позовної заяви довідці про стан розрахунків за теплову енергію, поставлену за період діяльності АТ "К.Енерго" (до 01.05.2018) до нежитлового приміщення ПАТ КБ "Преміум" за адресою вул. Бастіонна, 1/36, о/р № 520467-02, позивачем суду не надано.

Клопотання позивача про неможливість надання таких доказів та/або клопотання про їх витребування, а також продовження строку на усунення недоліків позовної заяви матеріали також не містять.

Таким чином, зважаючи на наявні докази та зміст останніх, позивачем не усунуто недоліки, які були підставою для залишення позовної заяви № 30/1/1/7332 від 01.07.2020 року без руху.

При цьому суд наголошує на приписах ч. 1 ст. 14 ГПК України, згідно яких збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ГПК України.

Отже, усунення заявником не всіх недоліків, що були зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 14.07.2020 року, тобто часткове усунення недоліків, не може вважатись усуненням недоліків у розумінні ст.ст. 174, 176 Господарського процесуального кодексу України, оскільки такі недоліки повинні бути усунуті в повному обсязі.

Суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства і окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 року № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 року № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Таким чином, зазначені вимоги до позовних заяв, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, носять не формальний характер, а є обов`язковими для осіб, що звертаються до суду за захистом свої порушених прав, недотримання яких, відповідно, тягне за собою її залишення без руху або повернення.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене, позовна заява Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про стягнення 67775,20 грн. вважається неподаною і повертається заявнику.

Разом з тим суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 162, 163, 164, 174, 233-235, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про стягнення 67775,20 грн. вважати неподаною та повернути заявнику.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 30.07.2020 року та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст.255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Селівон