ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/5315/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Булгакової І.В., Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М.,

представників учасників справи:

позивача - не з`явилися

відповідачів - не з`явилися

розглянув у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення господарського суду міста Києва від 04.09.2019 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2020

за позовом ОСОБА_1

до: Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації;

комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва"

про визнання договору недійсним та відшкодування збитків у сумі 7 800,84 грн.

У зв`язку з відпусткою судді Малашенкової Т.М. склад судової колегії Касаційного господарського суду змінився, що підтверджується Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 17.07.2020, який наявний в матеріалах справи.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації (далі - адміністрація, відповідач-1) та комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району міста Києва" (далі - комунальне підприємство, відповідач-2) про визнання недійсним договору №568 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, укладеного 22.04.2016 між відповідачем-1 та позивачем, як правочину, вчиненого під впливом обману, та про солідарне стягнення з відповідачів 7 800,84 грн. збитків, на підставі статей 91, 104, 179, 181-182, 229, 230, 327, 598-609, 759-761 Цивільного кодексу України.

06.06.2019 року від позивача до суду надійшла заява про відмову від частини позовних вимог щодо стягнення збитків та про зміну підстави позову, в якій він просив суд визнати недійсним договір №568 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 22.04.2016 року з тих підстав, що в момент укладання спірного договору орендодавець не мав права власності або іншого речового права на об`єкт оренди на підставі статей 203, 215, 761 Цивільного кодексу України. Дана заява прийнята судом до розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.07.2019 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про відшкодування 7 800,84 грн. збитків у зв`язку із відмовою позивача від позову в цій частині.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.09.2019 (суддя Чебикіна С.О.) у позові відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2020 (колегія суддів: Ткаченко Б.О., Сулім В.В., Майданевич А.Г.) рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення і постанову попередніх інстанцій та відправити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з обґрунтуванням того, в чому полягає порушення норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції після апеляційного перегляду справи апеляційною інстанцією, з урахуванням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України та частини третьої статті 310 ГПК України.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу відповідач-1 доводи касаційної скарги не визнає і погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій, а також просить рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Заяви учасників справи

16.07.2020 (згідно з відмітками на конверті) до Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду надійшла заява, а якій комунальне підприємство просить розглядати справу за відсутності їх представника.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено таке.

22.04.2016 року між Солом`янською районною в місті Києві державною адміністрацією (далі - Орендодавець) та фізичною особою - підприємцем Вахновим Михайлом Вікторовичем (далі - Орендар) було укладено договір №568 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору орендодавець на підставі рішення ПК Київської міської ради з питань власності, розпорядження СРДА від 12.04.2016 №300 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності міста Києва; далі - об`єкт, яке знаходиться за адресою: вул. Єреванська, 22, для розміщення торговельних об`єктів з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що об`єктом оренди є окрема споруда (сміттєзбірник) загальною площею 32,90 кв.м. згідно з викопіюванням з поверхневого плану, що складає невід`ємну частину цього договору (додаток №1).

Згідно з пунктом 9.1 Договору у відповідності до пункту 3 статті 631 Цивільного кодексу України він набирає чинності з 22.04.2016 та діє до 21.04.2019.

22.04.2016 року між адміністрацією та Орендарем також було укладено договір про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території №568/Е, за умовами якого (пункт 1.1 вказаного договору) підприємство забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будинку пропорційно до займаної орендарем/власником площі приміщення, яка становить: 32,9 кв.м та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, 22 (далі - Приміщення), а також утримання прибудинкової території, а орендар/власник бере участь у витратах підприємства на виконання вказаних робіт, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих підприємством за цим договором. Приміщення використовується для розміщення магазину продовольчих товарів, сміттєзбірник.

Відповідно до акта приймання - передачі об`єкта оренди від 22.04.2016, який підписано уповноваженими представниками обох сторін, відповідач-2 передав, а позивач прийняв в орендне користування згідно з договором оренди від 22.04.2016 №568 окремо розташовану нежитлову споруду (сміттєзбірник) загальною площею 32,9 кв.м, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, 22.

З урахуванням наведених обставин ОСОБА_1 звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до адміністрації та комунального підприємства про визнання договору недійсним та відшкодування збитків 7 800,84 грн.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до 2.1 Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 21.04.2015 N 415/1280 (яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин), Орендодавцями є:

Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) - щодо цілісних майнових комплексів комунальних підприємств територіальної громади міста Києва, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, майна, що не увійшло до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), а також нерухомого майна, що передається в оренду районним у місті Києві державним адміністраціям;

Районні в місті Києві державні адміністрації (далі - райдержадміністрації) - щодо нерухомого майна, яке передане їм до сфери управління. Комунальні підприємства, установи та організації територіальної громади міста Києва (далі - підприємства) - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, яке закріплено за ними на праві господарського відання або оперативного управління;

Структурні підрозділи виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - щодо майна, закріпленого за ними на праві оперативного управління та майна підпорядкованих їм підприємств для організації та проведення науково-практичних, культурних, мистецьких, громадських, суспільних та політичних заходів на термін, що не перевищує 5 календарних днів, а також щодо майна, яке передається суб`єктам виборчого процесу з метою проведення публічних заходів (зборів, дебатів, дискусій) під час та на період виборчої кампанії;

Виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) - щодо нерухомого майна, яке передається в оренду Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Комунальне підприємство "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом`янської районної у м. Києві ради утворене рішенням Солом`янської районної у місті Києві ради від 19 грудня 2007 року № 218. Власником Підприємства є територіальна громада міста Києва, від імені якої виступає Київська міська рада.

Рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 № 291/5678 "Про деякі питання діяльності комунальних підприємств та установ, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва та передаються до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації" (із змінами від 10.11.2011 № 607/6843), найменування Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом`янської районної у м. Києві ради змінено на Комунальне підприємство "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації.

Рішенням Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 "Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва" Комунальне підприємство "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації перейменоване на Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" та віднесене до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до Закону України "Про місцеві державні адміністрації", рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року № 270/270 "Про удосконалення структури управління житлово- комунальним господарством міста Києва", розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.05.2015 № 279 (із змінами, внесеними розпорядженням від 11.11.2016 № 838) за Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" закріплено на праві господарського відання житловий та нежитловий фонд, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передано до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації.

Предметом діяльності підприємства згідно з пунктом 2.2.1 Статуту є утримання житлового та нежитлового фонду, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва та закріплені за підприємством на праві господарського відання, а також обслуговування житлового та нежитлового фонду, що не належить до комунальної власності міста Києва, на договірних засадах у встановленому порядку.

Судами встановлено, а матеріалами справи підтверджується, що окремо розташована споруда (сміттєзбірник), яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, 22, входить до переліку майна, що закріплене на праві господарського відання за відповідачем-2 відповідно до витягу з розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.11.2016 № 838 "Про внесення змін до розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.05.2015 № 279" з додатком 2.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що відповідно до витягу з розпорядження адміністрації від 11.11.2016 № 838 "Про внесення змін до розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.05.2015 № 279" з додатком 2, копія якого міститься в матеріалах справи, окремо розташована споруда (сміттєзбірник), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, 22, входить до переліку майна, яке закріплене на праві господарського відання за відповідачем-2.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.09.2017 у справі № 910/8853/17 за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" до фізичної особи-підприємця Вахнова Михайла Вікторовича, третя особа - Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація про стягнення 22 530,05 грн., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2018, зокрема, було встановлено, що приміщення саме площею 32,9 кв.м належить до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації і передано до господарського відання КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва".

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права, оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

Оскаржуючи судові рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, ОСОБА_1 зазначив, що суд апеляційної інстанції на порушення норм процесуального права прийняв рішення на підставі недопустимого доказу (рішення господарського суду міста Києва у справі №910/8853/17), що є підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд відповідно до пункту 4 частини третьої статті 310 ГПК України.

Касаційний господарський суд відхиляє відповідні доводи скаржника з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За приписами статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 230 Цивільного кодексу України визначені правові наслідки вчинення правочину під впливом обману.

Так, згідно з приписами вказаної статті якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Разом із тим, за змістом частини першої статті 229 Цивільного кодексу України істотне значення має природа правочину, права та обов`язки сторін, такі властивості і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Відповідно до статті 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Судами встановлено, що рішенням господарського суду міста Києва від 19.09.2017 у справі №910/8853/17 за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" до Фізичної особи-підприємця Вахнова Михайла Вікторовича, третя особа - Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, про стягнення 22 530,05 грн, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2018, зокрема було встановлено, що приміщення площею 32,9 кв.м належить до сфери управління Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації і передано до господарського відання КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва".

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені частиною четвертою статті 75 ГПК України, згідно з якою обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 у справі №910/9823/17.

Отже, рішення господарського суду міста Києва від 19.09.2017 у справі №910/8853/17, відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України, було враховано судами попередніх інстанцій для встановлення преюдиційних обставин, а тому є помилковим посилання скаржника на недопустимість доказу відповідно до статті 77 ГПК України .

З урахуванням наведеного не підтвердилася підстава касаційного оскарження судових рішень, передбачена пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, щодо оскарження судового рішення з підстав, передбачених пунктом 4 частини третьої статті 310 ГПК України

Касаційний господарський суд бере до уваги доводи, викладені у відзиві відповідача-1 на касаційну скаргу, як такі, що узгоджуються з обставинами справи, встановленими судами попередніх інстанцій, у залежності від яких (обставин) і прийнято судове рішення по суті спору.

Враховуючи викладене, слід погодитися з висновками судів попередніх інстанцій про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Аргументи касаційної скарги, усі разом і кожний зокрема, стосуються питань, пов`язаних або із встановленими обставинами справи, або з оцінкою доказів у ній (чи того й іншого разом). Згідно з частиною другою статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Саме лише прагнення скаржника здійснити нову перевірку обставин справи та переоцінку доказів у ній не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Звертаючись з касаційною скаргою, ОСОБА_1 не спростував висновків, покладених в основу оскаржуваних судових рішень, та не довів неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень.

За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін як такі, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.

Судові витрати

Понесені Вахновим М.В. у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на ОСОБА_1 , оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 04.09.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2020 зі справи № 910/5315/19 залишити без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова

Суддя В. Селіваненко