ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" липня 2020 р. Справа № 924/294/20

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Гладій С.В., при секретарі судового засідання Маєвській Н.В., розглянувши матеріали справи

за позовом фізичної особи - підприємця Галишина Миколи Остаповича м. Перемишляни, Львівської області

до фізичної особи - підприємця Гаврилюка Олександри Сергіївни с. Гораївка, Кам`янець - Подільського району, Хмельницької області

про стягнення 175533,30 грн.

Представники сторін:

від позивача: Галишин М.О.

Махович В.А. - за довіреністю №394 від 24.02.2020р.

від відповідача: Підлісний О.В. - адвокат

Рішення виноситься 15.07.2020р., оскільки в судовому засіданні 07.07.2020р. оголошувалась перерва.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Галишин Миколи Остаповича м. Перемишляни, Львівської області звернувся з позовною заявою до фізичної особи - підприємця Гаврилюк Олександри Сергіївни с. Гораївка, Кам`янець - Подільського району, Хмельницької області про стягнення 175533,30 грн., з яких 82640,00 грн. заборгованості, 84629,30 грн. пені, 8264,00 грн. штрафу, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 1 від 27.07.2018р. в частині своєчасної поставки товару.

Позивач вказує, що ним було здійснено попередню оплату у розмірі 216000,00 грн., а відповідачем товар в повному обсязі не було поставлено у строк передбачений умовами договору, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 82640,00 грн. Позивачем за неналежне виконання відповідачем договору нараховано відповідачу 8264,00 грн. штрафу відповідно до п. 5.3 договору та 84629,30 грн. пені за положенням п. 5.4. договору.

Відповідач в відзиві на позов та в судових засіданнях просить в позові відмовити повністю. Посилається на те, що відповідачем здійснено поставку товару на суму 117316,00 грн. Також посилається на те, що договір поставки товару був укладений в усній формі, а не письмовій формі, договір на який посилається позивач ним не підписувався та був підписаний іншою особою. За умовами усної домовленості, відповідач зобов`язався поставляти товар на підставі заявки (усної або письмової) позивача та попередньої проведеної 100% оплати за товар. На виконання вказаних домовленостей, позивач перерахував 200000,00 грн. передоплати за товар. Згідно заявок позивача, на момент пред`явлення позову, відповідачем передано товар у кількості 1630 кг. Станом на момент розгляду справи, домовленості між позивачем та відповідачем не скасовані, діють та будуть виконуватись згідно заявок та наявності товару у відповідача. Крім того, відповідач посилається на те, що направленої претензії щодо повернення коштів отриманих як передоплата за квіти бузини не отримував. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення підтверджує факт отримання відповідачем кореспонденції від позивача, однак ніяким чином не може підтверджувати факт отримання претензії, а тому вважає, що належними доказами відправлення останньому претензії є опис вкладення в поштовий конверт з підписом працівника поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля, а також документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо). Окрім того, звертає увагу на те, що договір № 1 від 27.07.2018р. він не підписував та не ставив печатки. Даний підпис поставлений на договорі відповідачу не належить.

Позивач в відповіді на відзив заперечує проти посилань відповідача у відзиві на позов та зазначає, що в матеріалах справи надана копія договору № 1 від 27.07.2018р., на якій є підпис зі сторони відповідача, крім того, договір був укладений і переданий через представника відповідача Мартинюк Валентину Андріївну засобами поштового зв`язку, відповідно, договір № 1 від 27.07.2018р. є укладеним і його умови підлягають виконанню.

Щодо відсутності печатки відповідача на договорі, зазначає, що печатка не належить до обов`язкових реквізитів первинного документа, відповідно, наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечу та просить в позові відмовити повністю.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

Між фізичної особою - підприємцем Гаврилюк Олександрою Сергіївною с. Гораївка, Кам`янець - Подільського району, Хмельницької області (Постачальник) та фізичною особою - підприємцем Галишиним Миколою Остаповичем м. Перемишляни, Львівської області (Покупець) та укладено договір № 1 від 27.07.2018р., згідно якого, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця лікарсько-рослинну сировину (далі - Товар) вирощену, зібрану і підготовлену до реалізації у відповідності з вимогами законодавчих та підзаконних актів. Покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлену лікарську рослинну сировину на умовах даного Договору (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 1.2 Договору, Товаром згідно Договору буде цвіт бузини сушений в кількості 3000 (три тисячі) кг за ціною 72,00 (сімдесят два) грн./кг.

Відповідно до п. 1.3 Договору, сума договору 3000*72,00грн. = 216000,00 грн.

Пунктом 2.2 договору, передбачено, що відвантаження Товару здійснюється на протязі 21 дня з моменту отримання передоплати за Товар в розмірі більше 75% від Суми Договору.

Згідно п. 2.3 договору, датою поставки вважається дата прийняття Товару Покупцем.

Товар поставляється Постачальником, упакованим у відповідну для даного виду Товару, цілу, чисту тару. На тару кріпиться бирка, на яку наноситься маркування з зазначенням виробника, постачальника, місця збору, дати збору, найменування Товару, ваги (брутто/нетто) Товару. Використання тари з-під мінеральних добрив, отрутохімікатів, тощо забороняється. (п. 2.4 договору).

Відповідно до п.4.1 договору, ціна Товару становить 216000,00 (Двісті шістнадцять тисяч) грн.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що Покупець оплачує поставлений Товар в такому порядку: платежем у розмірі 75% передоплати від загальної вартості партії Товару на підставі виставленого Постачальником рахунку, за узгодженою в цьому Договорі ціною, по безготівковому розрахунку в гривнях.

Згідно п. 4.3 договору, Покупець може здійснювати попередню оплату Товару.

Відповідно до п. 5.3 договору, за необґрунтовану відмову від поставки Товару, Постачальник сплачує Покупцеві штраф в розмірі 10 % вартості Товару, від постачання якого він відмовився.

Згідно п. 5.4 договору, за прострочення поставки Товару Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості Товару прострочення поставки якого допущено за кожний день прострочення.

Пунктом 5.7 договору, передбачено, що неустойка (штраф, пеня) за даним договором відшкодовується винною стороною за весь період порушення виконання зобов`язань.

Відповідно до п. 7.3. Договору сторони погодили, що електронне листування, направлення листів у вигляді факсограм, використання засобів поштового зв`язку в процесі виконання договору, є належними та допустимими доказами, що підтверджують певні обставини та факти при вирішенні спорів.

Згідно до застереження до Договору, сторони дійшли згоди, що при систематичному (більше трьох разів протягом року) або одноразовому грубому порушенні зобов`язань за договором однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язань.

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або в повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення та від обов`язку щодо повернення грошових коштів, яке мало місце під час дії цього Договору.

Відповідно до п. 8.4 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018р. У разі якщо за один місяць до закінчення терміну дії цього договору жодна із сторін не заявить про його розірвання, то даний договір вважається пролонгованим терміном на кожен наступний рік.

Даний договір підписаний сторонами та скріплений печаткою позивача.

27.07.2018 року фізичною особою-підприємцем Гаврилюк О. С. виставлено позивачу рахунок № 1 на оплату товару - квітів бузини в кількості 3000 кг по ціні 72,00 грн. за 1 кг на загальну суму 216000,00 грн.

Позивач перерахував на рахунок відповідача 200000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 67 від 02.08.2018р. на суму 100000,00 грн. з призначенням платежу: передоплата за квіти бузини згідно рахунку № 1 від 27.07.2018р. без ПДВ та № 65 від 28.07.2018р. на суму 100000,00 грн. з призначенням платежу: передоплата за квіти бузини згідно рахунку № 1 від 27.07.2018р. без ПДВ.

До матеріалів справи додано претензію фізичної особи підприємця Галишина М. О. до фізичної особи-підприємця Гаврилюк О. С. з вимогою повернути грошові кошти за договором поставки лікарської сировини № 1 від 27.07.2018р. в розмірі 241819,12 грн.

До претензії додано рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 19.03.2019р. яке вручено 23.03.2019р.

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 1 від 27.07.2018р., позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з останнього попередньої оплати в сумі 82640,00 грн., 84629,30 грн. пені та 8264,00 грн. штрафу.

Дослідивши надані докази та давши їм оцінку в сукупності судом враховується наступне.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зважаючи на характер встановлених між сторонами правовідносин вбачається, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із поставкою товару та відповідальністю за порушення строків оплати, регулювання яких здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України тощо.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено: що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Водночас, відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі змістом статті 509 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу дії частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, а також покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

З положень статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Нормами статті 627 Цивільного кодексу України встановлено свободу договору, тобто відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору № 1 від 27.07.2018р. Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця лікарсько-рослинну сировину (далі - Товар) вирощену, зібрану і підготовлену до реалізації у відповідності з вимогами законодавчих та підзаконних актів. Покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлену лікарську рослинну сировину на умовах даного Договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до пунктів 1.2, 4.2 Договору передбачено, що Товаром згідно Договору буде цвіт бузини сушений в кількості 3000 (три тисячі) кг за ціною 72,00 (сімдесят два) грн./кг. Покупець оплачує поставлений Товар в такому порядку: платежем у розмірі 75% передоплати від загальної вартості партії Товару на підставі виставленого Постачальником рахунку, за узгодженою в цьому Договорі ціною, по безготівковому розрахунку в гривнях.

Того ж дня (27.07.2018р., дата укладення договору) відповідачем позивачу виставлено рахунок № 1 на оплату товару - квітів бузини в кількості 3000 кг по ціні 72,00 грн. за 1 кг на загальну суму 216000,00 грн., а позивачем, згідно платіжних доручень № 67 від 02.08.2018р. на суму 100000,00 грн. з призначенням платежу: передоплата за квіти бузини згідно рахунку № 1 від 27.07.2018р. без ПДВ та № 65 від 28.07.2018р. на суму 100000,00 грн. з призначенням платежу: передоплата за квіти бузини згідно рахунку № 1 від 27.07.2018р. без ПДВ. здійснено авансовий платіж в розмірі 200000 грн.

Судом враховується, що з згідно із статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську діяльність та підтверджує її здійснення.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення; для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарських операцій, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Для з`ясування правової природи як господарської операції (як договору поставки так і вчинення сторонами дій в частині перерахування авансового платежу) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті операції. Зважаючи на принцип превалювання сутності над формою, судам слід врахувати, фактичне здійснення господарської операції, повинно підтверджуватися, в тому числі, і реальним джерелом походження товару (його виробництва, попередньої купівлі тощо) в обсязі, зазначеному у первинному документі.

Відповідно до визначення термінів, що містяться в статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Частинами першою та другою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року, визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Таким чином із системного аналізу законодавчих актів котрі регулюють господарську діяльність вбачається, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, суду у розгляді справи необхідно дослідити, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення сторонами дій в частині перерахування коштів.

При цьому відповідно до п. 2.4 Положення, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Дана позиція стосовно дослідження всіх доказів на підтвердження факту здійснення господарської операції в сукупності (в тому числі й податкові накладні) наведена у Постанові Верховного Суду від 4 листопада 2019 року по справі № 905/49/15, Постанові Верховного Суду від 5 грудня 2018 року по справі № 915/878/16.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору № 1 від 27.07.2018р. Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця лікарсько-рослинну сировину (далі - Товар) вирощену, зібрану і підготовлену до реалізації у відповідності з вимогами законодавчих та підзаконних актів. Покупець зобов`язується прийняти та оплатити поставлену лікарську рослинну сировину на умовах даного Договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до пунктів 1.2, 4.2 Договору передбачено, що Товаром згідно Договору буде цвіт бузини сушений в кількості 3000 (три тисячі) кг за ціною 72,00 (сімдесят два) грн./кг. Покупець оплачує поставлений Товар в такому порядку: платежем у розмірі 75% передоплати від загальної вартості партії Товару на підставі виставленого Постачальником рахунку, за узгодженою в цьому Договорі ціною, по безготівковому розрахунку в гривнях.

Того ж дня (27.07.2018р., дата укладення договору) відповідачем позивачу виставлено рахунок № 1 на оплату товару - квітів бузини в кількості 3000 кг по ціні 72,00 грн. за 1 кг на загальну суму 216000,00 грн., а позивачем, згідно платіжних доручень № 67 від 02.08.2018р. на суму 100000,00 грн. з призначенням платежу: передоплата за квіти бузини згідно рахунку № 1 від 27.07.2018р. без ПДВ та № 65 від 28.07.2018р. на суму 100000,00 грн. з призначенням платежу: передоплата за квіти бузини згідно рахунку № 1 від 27.07.2018р. без ПДВ. здійснено авансовий платіж в розмірі 200000 грн. що складає 75% від суми рахунку.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що між сторонами існують договірні відносини, що підтверджується зазначеними в рахунку № 1 від 27.07.2018р. та платіжних дорученнях № 65 від 28.07.2018р. № 67 від 02.08.2018р. кількості та вартості товару, а також сум авансових платежів, які відповідають умовам договору.

З огляду на зазначене, судом не проймаються посилання відповідача на те, що між сторонами існували усні домовленості, оскільки будь-яких доказі, які б підтверджували дані обставини ні відповідачем, ні позивачем до матеріалів справи надано не було.

При цьому, як встановлено судом, відповідно до Застереження до Договору, сторони дійшли згоди, що при систематичному (більше трьох разів протягом року) або одноразовому грубому порушенні зобов`язань за договором однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язань.

Порушенням зобов`язання, за змістом ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Фактично, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі 82640,00 грн., позивач посилається на неналежне виконання зобов`язань за договором відповідачем.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, наслідком порушення зобов`язань за договором є, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків.

Поряд цим судом зазначається, що необхідність в поверненні виконаного однією із сторін договору виникає у разі дострокового припинення договору (до його повного виконання). Якщо одна сторона своє зобов`язання до цього належно виконала, таке виконання втрачає правову підставу. В цій частині визначається, що сторона договору не має права вимагати повернення того, що було виконане сторонами за зобов`язаннями до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, право вимагати повернення виконаного надається не стороні договору, а суб`єкту, який вже втратив статус сторони договору. Аналогічно і обов`язок повернення несе не сторона договору, а суб`єкт, який мав такий статус у минулому.

Так, в силу приписів ч. 4 статті 653 Цивільного кодексу України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, у даному випадку позивач мав довести наявність факту припинення договірних відносин з відповідачем за укладеним договором з придбання квітів бузини, а також безпідставність отримання відповідачем спірних грошових коштів в розмірі 82640,00 грн. Проте, вказані обставини позивачем не доведені.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Більш того, слід зазначити, що частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплаченого товару або пред`явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно, тобто або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Правова природа перерахованої суми як попередньої оплати визначається не лише її визначенням у платіжному документі та датою платежу, а також наявністю зустрічного зобов`язання контрагента по поставці товару на цю суму відповідно до умов договору. Так, реалізація покупцем права на вимогу про повернення суми попередньої оплати означає, що він відмовився від прийняття виконання неналежно виконаного зобов`язання. Отже, після пред`явлення покупцем на власний вибір продавцю вимоги про повернення сплачених коштів в якості передплати зобов`язання останнього по поставці товару припиняється, проте у нього виникає грошове зобов`язання з повернення коштів.

Наведене дає підстави стверджувати, що лише у разі відмови позивача від прийняття виконання неналежно виконаного зобов`язання з поставки товару, вказане зобов`язання припиняється, і тоді у відповідача може виникнути зобов`язання з повернення сплачених позивачем коштів за вказаний квіти бузини. Проте, позивач не скористався своїм правом на вимогу повернення попередньої оплати за кокіль.

19.03.2019р. позивач на адресу відповідача надіслав претензію про необхідність повернути грошові зобов`язання за договором поставки лікарської сировини №1 від 27.07.2018р., а саме 82640,00 грн. Факт звернення позивача до відповідача про сплату боргу в сумі 82640,00 грн. стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яку останнім залишено без відповіді та в матеріалах справи така відсутня.

Відповідно до п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, документом, що підтверджує надання послуг поштового зв`язку, є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Також, вказані Правила містять порядок направлення кореспонденції - цінного листа з описом вкладення, який саме може виступати доказом направлення конкретно визначених документів.

Зокрема, пунктами 59, 61 вказаних правил передбачено, що внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Згідно вказаних Правил розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» і підтверджує факт надання послуги відділенням зв`язку.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення підтверджує факт отримання відповідачем кореспонденції від позивача, однак ніяким чином не може підтверджувати факт отримання претензії, оскільки належними доказами відправлення останньому претензії є опис вкладення в поштовий конверт з підписом працівника поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля, а також документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо)

Отже, як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні будь-які докази направлення претензії відповідачу.

З урахуванням наведеного в позові, в частині стягнення 82640,00 грн. авансового платежу належить відмовити.

Щодо стягнення з ФОП Гаврилюк О.С. пені та штрафу, суд вважає, що дана позовна вимога задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідачу на суму боргу в розмірі 82640,00 грн. позивачем нараховано пеню в сумі 84629,30грн.

Згідно з статтями 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Разом з тим, стягнення з постачальника суми попередньої оплати, перерахованої за договором на поставку товару, не вважається грошовим зобов`язанням у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України.

Та обставина, що умовами договору за порушення постачальником строку поставки, покупець має право нарахувати та стягнути з постачальника пеню в розмірі вартості несвоєчасно поставленого (не поставленого) товару за кожен випадок такого прострочення, не перетворює цю неустойку в пеню за порушення грошового зобов`язання, так само, як і обов`язок постачальника поставити товар не стає грошовим зобов`язанням. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24.09.2019р. у справі № 922/1151/18.

Щодо нарахування штрафу, судом враховується наступне.

Положеннями статей 73, 74, 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що за необґрунтовану відмову від поставки Товару, Постачальник сплачує Покупцеві штраф в розмірі 10 % вартості Товару, від постачання якого він відмовився.

При цьому, матеріали справи не містять доказів відмови відповідача від виконання зобов`язань, також відсутні і докази кількості та вартості як поставленого товару так і не поставленого, у зв`язку з чим у суду відсутня можливість надати оцінку правомірності застосування до відповідача штрафу в сумі 8264 грн.

Зважаючи на викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 82640,00 грн. попередньої оплати, 8264,00 грн. 10% штрафу та 84629,30 грн. пені, в зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача, у зв`язку з відмовою у позові.

Керуючись ст. ст.2, 13, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові фізичної особи - підприємця Галишина Миколи Остаповича м. Перемишляни, Львівської області до фізичної особи - підприємця Гаврилюка Олександри Сергіївни с. Гораївка, Кам`янець - Подільського району, Хмельницької області про стягнення 175533,30 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням ч. 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Рішення підписано та складено 27.07.2020р.

Суддя С.В. Гладій

Відрук. 3 прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (АДРЕСА_1)(реком. з повід.)

3 - відповідачу (АДРЕСА_2)(реком. з повід.)