РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.07.2020Справа № 910/6200/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Чернещина»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Брітіш Петроліум»

про стягнення 601728,00 грн.

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернещина» звернулося до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Брітіш Петроліум» про стягнення 601728,00 грн. за договором постачання нафтопродуктів № 2458 від 24.01.2020.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не поставив оплачений позивачем товар (нафтопродукти), а тому зобов`язаний провернути отриману попередню оплату.

Суд своєю ухвалою від 20.05.2020 відкрив провадження у справі № 910/6200/20, постановив розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач визнав позовні вимоги повністю.

Проте відповідач заперечив проти стягнення з нього 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та просив зменшити розмір цих витрат до 3000,00 грн.

Також відповідач заперечив проти стягнення з нього витрат у розмірі 20000,00 грн., які будь понесені в подальшому на професійну правничу допомогу.

Позивач у відповіді на відзив просив стягнути з відповідача 30000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

24.01.2020 товариство з обмеженою відповідальністю «Чернещина» (покупець) та товариство з обмеженою відповідальністю «Брітіш Петроліум» (постачальник) уклали договір № 2458 постачання нафтопродуктів (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується відповідно до замовлень передавати у власність позивача нафтопродукти (далі - товар) - бензин, А-92, бензин А-95, дизельне паливо.

Відповідно до п. 3.1 Договору товар поставляється погодженими партіями відповідно до заявок покупця на постачання тої чи іншої партії товару. Заявка вважається оформленою покупцем належним чином, якщо в ній зазначено найменування, кількість, ціна товару та якщо вона була надіслана постачальнику письмово (факсом або електронною поштою). У разі вивезення товару транспортними засобами покупця в заявці також зазначається графік подачі транспортних засобів в рамках строку поставки, передбаченому п. 3.6. даного договору. В разі вивезення товару транспортними засобами постачальника у заявці вказується пункт розвантаження транспортного засобу. Належним чином оформлена заявка є підставою для оформлення постачальником рахунку-фактури. Постачання товару підтверджується первинними документами (видатковою накладною), які підписані уповноваженими представниками обох сторін.

Пунктом 3.5 Договору встановлено, що постачальник забезпечує поставку товару протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання від покупця заявки на поставку товару.

Відповідно до п. 4.2 Договору оплата покупцем вартості товару може здійснюватись на умовах попередньої оплати вартості товару або фактичної оплати вартості поставленого товару. Порядок розрахунків по кожній партії товару вказується в додатковій угоді на отримання товару.

14.02.2020 позивач платіжним дорученням № 121 перерахував відповідачеві 601728,00 грн. попередньої оплати відповідно до рахунку на оплату № БР000000285 від 14.02.2020.

За умовами п. 3.6 Договору відповідач зобов`язаний був здійснити поставку нафтопродуктів протягом трьох днів.

Відповідач визнав, що товар на суму 601728,00 грн. не поставив.

За правилами ч. 1 ст.75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Одним із правових наслідків для продавця, який отримав суму попередньої оплати, не передачі товару у встановлений строк, є обов`язок повернути суму попередньої оплати на вимогу покупця (ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України). Відповідна вимога позивачем надіслана відповідачу 17.04.2020, яка залишена останнім без задоволення.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розмір витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з такого.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених ним витрат позивач долучив до матеріалів справи копії:

- договору про надання правової допомоги від 21.04.2020, укладеного з адвокатом Гореловим Артемом Вікторовичем;

- додатку до договору про надання правничої допомоги, в якому погодили суму гонорару у розмірі 30000,00 грн. (зустріч з клієнтом, вивчення документів, надання консультацій (1000,00 грн.); складання претензії (500 грн.); складання та подання позовної заяви разом з усіма доказами (8500 грн.); складання та подання зави про забезпечення позову разом з усіма доказами (3000 грн.); ознайомлення з відзивом на позовну заяву, підготовка, подання до суду та направлення іншим учасникам справи відповіді на відзив (7000,00 грн.); представництво інтересів у суді першої інстанції (одне судове засідання у справі (10000,00 грн.);

- додаткової угоди № 1 від 15.05.2020, в якій сторони погодили попередній (орієнтовний) перелік та вартість робіт на суму 9000,00 грн.,

- звіту від 20.05.2020 на суму 28500,00 грн. (зустріч з клієнтом, вивчення документів, надання консультацій (4500,00 грн.); складання претензії (1500 грн.); складання та подання зави про забезпечення позову разом з усіма доказами (15000 грн.); складання та подання позовної заяви разом з усіма доказами 21000,00 грн.);

- звіту від 24.05.2020 на суму 1500,00 грн. (ознайомлення з відзивом на позовну заяву, підготовка та подання до суду та направлення іншим учасникам справи відповіді на відзив;

- рахунків-фактур на загальну суму 30000,00 грн.;

- платіжних доручень на суму 30000,00 грн.

За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу ).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Застосовуючи ці критерії розподілу витрат, понесених позивачем на послуги адвоката, суд вважає, що їх розмір підлягає зменшенню на витрати, що не пов`язані з розглядом справи, а також за критерієм непропорційності. Зокрема, не стосуються розгляду справи витрати у розмірі 1500 грн. на складання претензії - доказів існування претензії суду не подано. Не можна ці витрати кваліфікувати як витрати щодо складання вимоги, оскільки вимога датована 17.04.2020, тобто до укладення договору з адвокатом про надання правничої допомоги (21.04.2020).

Інші витрати (зустріч з клієнтом, складання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, подання відповіді на відзив) не є співмірними зі складністю справи, ціною позову та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. За таких обставин, суд вважає за необхідне зменшити заявлену суму за надання правничої допомоги позивачу у даній справі до 10000,00 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідача 9025,92 грн. судового збору, 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов товариства з обмеженою відповідальністю «Чернещина» до товариства з обмеженою відповідальністю «Брітіш Петроліум».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Брітіш Петроліум» (вул. Віскозна, 15, офіс 9, м. Київ, 02094, код 40028849) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Чернещина» (с. Чернещина, Зачепилівський район, Харківська область, 64410, код 31855007) 601728,00 грн. боргу, 9025,92 грн. судового збору, 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України".

Суддя С. А. Ковтун