ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2020 Справа № 904/206/20

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів Орєшкіної Е.В., Подобєда І.М.,

секретар судового засідання: Пінчук Є.С.,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2020 у справі №904/206/20 (суддя Петренко Н.Е., повне рішення складено 19.03.2020)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Кривий Ріг

про стягнення 343 813,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2020 у справі №904/206/20 позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі- АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Придніпровська залізниця") задоволено, з Приватного акціонерного товариства (далі-ПрАТ) "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі-ПрАТ"Північний ГЗК") на користь позивача стягнуто 135 096грн плати за користування вагонами та 208717грн 56коп. збору за зберігання вантажу ;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з того, що затримка вагонів на підходах до станції призначення відбулася з вини відповідача і така вина полягала у неприйнятті вагонів ПрАТ"Північний ГЗК", які прибули на його адресу по причині їх скупчення на станції Терни, з того, що затримка спірних вагонів на підходах до станції призначення відбулася з урахуванням фактичної поїзної обстановки, яка склалася на дільниці, з того, що відповідачем не надані докази відсутності його вини в такий затримці та докази на підтвердження заперечень, викладених у відомостях плати форми ГУ-46 та накопичувальній картці, а також з того, що плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу позивачем розраховано на підставі норм чинного законодавства, з урахуванням фактичних обставин затримки спірних вагонів, у той час як розрахунок відповідача, наведений у відзиві на позовну заяву не містить нормативного обґрунтування та здійснений з урахуванням часу закінчення затримки за актом про затримку вагонів форми ГУ23а;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ПрАТ "Північний ГЗК" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального і процесуального права та на неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог;

- у поданій скарзі йдеться про те, що відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 та накопичувальні картки форми ФДУ-92, складені для нарахування збору за зберігання вантажу та плати за користування вагонами підписані відповідачем із запереченнями, про те, що дії диспетчера по наданню пріоритету для відправки то порожніх вагонів, то вантажу здійснюється з метою більш тривалої затримки вагонів на шляху прямування, що призводить до збільшення розміру плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу, про те, документи, на підставі яких була нарахована плата за користування вагонами за вказаними вище наказами не відповідають дійсним обставинам, тому не мають доказової та юридичної сили, а також про те, що у зв"язку з недоведеністю позивачем вини відповідача у затримці вагонів, відсутні підстави для нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу;

- представник скаржника у судове засідання не з"явився, про час та місце засідання скаржник повідомлений належним чином;

- позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що зайнятість приймально-відправних колій по станції Терни планує поїзний диспетчер, на те, що підготовка на коліях станції порожніх власних вагонів під навантаження це звичайний виробничий процес, у той час як незабирання відповідачем вагонів, що простоювали на коліях станції призначення за актами форми ГУ-23 є порушенням вимог ст.46, 47 Статуту залізниць України та п.п.33, 34 Правил видачі вантажів, на те, що операції з вагонами ПрАТ"Північний ГЗК" переважно здійснюється на станціях Навантажувальна, Розвантажувальна, Концентратна, між тим відповідач не забирав з колій станції Терни вагони, що прибули на його адресу, чим спричинив ситуацію, за якою залізниця не мала можливості доставити на станцію призначення затримані на підходах спірні вагони, на те, що відповідно до п.16.4 Правил технічної експлуатації залізниць України черговий по станції зобов"язаний забезпечити наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів, у зв"язку з чим, на станції призначення окрім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів, на те, що на час дії наказу №1449 від 13.07.2019 на колії станції Терни вже були затримані вагони, які не забиралися відповідачем , що підтверджується актами форми ГУ-23 , на те, що затримка спірних вагонів на підходах до станції призначення відбулася з урахуванням фактичної поїзної обстановки, яка склалася на дільниці, на те, що відповідачем не надано жодного документального доказу в обґрунтування відсутності його вини в затримці вагонів та викладених у відомостях плати та накопичувальних картках заперечень , на те, що номери актів, на підставі яких розраховано збір за зберігання вантажу зазначені в накопичувальній картці форми ДУ-92, документальною підставою вимог про стягнення з відповідача спірної суми є акт форми ГУ-23 №107 від 13.07.2019, складений на підставі вказаного вище наказу, а також на те, що плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу залізницею розраховано відповідно до Правил користування вагонами та контейнерами, Правил зберігання вантажу, Правил розрахунків за перевезення вантажів, тарифного керівництва, при цьому конррозрахунок відповідача не містить нормативного обґрунтування та суперечить нормам чинного законодавства ;

- 16.07.2020 представник позивача в судове засідання не з"явивися, на адресу апеляційного суду позивачем направлено клопотання про відкладення розгляду справи;

- вказане клопотання обґрунтовано тим, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 №211, відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 Кабінетом Міністрів України постановлено установити з 12.03.2020 до 03.04.2020 на усій території України карантин, який рішеннями Уряду продовжувався до 24.04.2020, до 22.05.2020, до 22.06.2020, а рішенням Уряду від 17.06.2020 загальнонаціональний карантин продовжено до 31.07.2020, а також тим, що на період карантину, викликаного розповсюдженням вірусу COVID-19, у регіональних філіях, філіях AT "Укрзалізниця" та їх підрозділах запроваджено режим простою з причин, що не залежать від працівника.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2017 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (залізницею) та ПрАТ"Північний ГЗК" (власником колії) укладено договір № ПР/М-17-2/14-744/НЮдч про експлуатацію залізничної під`їзної колії, яка примикає до станції Терни - стрілками №№ 2, 4, 6 у парній горловині станції та до Рядова - стрілкою №8 до колії № VI станції Рядова. Під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії. Межею під`їзної колії є знаки "Межа під`їзної колії", які встановлено: по станції Терни біля маневрового світлофору М10, розташованого на відстані 61,5м від вістряка стрілки №2 станції Терни; маневрового світлофору М8, розташованого на відстані 86,2м від граничного стовпчика стрілки № 4станції Терни; маневрового світлофору М6, розташованого на відстані 147,2м від граничного стовпчика стрілки № 6 станції Терни; по станції Рядова біля вхідного світлофору Чк, розташованого на відстані 500м від вістряка стрілки №8 станції Рядова.

Згідно з п.5 договору здавання вагонів, для під`їзної колії зі станцій Терни, Рядова здійснюється:

- порожні хопери - через інтервал часу 2,0 години;

- порожні напіввагони для навантаження концентрату залізорудного, обкотишів - через інтервал часу 2,5 години;

- вагони з небезпечними вантажами класу "1ВМ" - не пізніше, ніж через 2 години з моменту їх прибуття на станцію примикання;

- інші вагони - за повідомленнями, які передає прийомоздавальник вантажу та багажу станції, нарочним прийомоздавальнику власника колії не пізніше, ніж за 2 години до фактичного здавання вагонів, із реєстрацією у Книзі повідомлень, форми ГУ-2. У разі здавання вагонів залізницею власнику колії за його згодою раніше встановленого інтервалу передача вагонів здійснюється поза інтервалом.

Відповідно до п.6 договору вагони, що прибули на станцію Терни Придніпровської залізниці для ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 1,2,3,4,5,6,7,8,13 станції Терни, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії. Вагони, що прибули на станцію Рядова Придніпровської залізниці для ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 3А, 3Б, І, ІІ, 4, 5, VI, 7, 8, 9, 10 станції Рядова, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.

П.8 договору передбачено, що про готовність вагонів до забирання власник колії повідомляє залізницю. Повідомлення передає начальник зміни цеху зовнішнього транспорту (диспетчер зміни, черговий по станції) або диспетчер виробничого відділу УЗТ по телефону відповідальному працівнику станції примикання залізниці не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здачі залізниці, з наступним наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113.

П.п.12, 13 договору передбачено, що для під`їзної колії встановлюється загальний термін перебування усіх вагонів - 15,0 год.. Відстань для нарахування збору за подачу, забирання вагонів встановлюється 0 км в обидва кінці.

Згідно з п. 14 договору власник колії сплачує залізниці:

- за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (Тарифного керівництва №1);

- за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з правилами зберігання вантажів;

- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, які виконує залізниця для власника колії

- згідно з діючими нормативними документами.

Матеріали справи свідчать також і про те, що у липні 2019 за накладною №45007259 залізницею прийнято до перевезення на адресу ПрАТ"Північний ГЗК" вагони з вантажем "концентрат залізорудний".

На шляху прямування вагони було затримано на підставі наказу №1449 від 13.07.2019 через скупчення вагонів на станції Терни, у зв`язку з несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на адресу ПрАТ "Північний ГЗК".

Станцією затримки Кривий Ріг - Західний Придніпровської залізниці складено акт загальної форми №107 від 13.07.2019 через неприйняття їх вантажовласником і несвоєчасне вивільнення колій від вантажу, що прибув на його адресу, відповідно до якого час початку затримки поїзду №2714 13.07.2019 о 05год.30хв..

Повідомлення №560 про затримку вагонів, що перевозяться в поїзді №2714 (наказ №1449 від 13.07.2020) отримано відповідачем 13.07.2019 о 06год. 30 хв., що підтверджується відміткою та підписом представника останнього на відповідному повідомленні (а.с.57).

Згідно з актом про затримку вагонів форми ГУ-23а №57 від 13.07.2019 затримані вагони, що прибули поїздом №2714 відправлені 18.07.2019 о 02год. 45хв. поїздом № 2713.

Викладені обставини слугували визначальними для нарахування залізницею плати за користування вагонами в сумі 135096грн по відомостях плати форми ГУ-46: №№ 29079927, 21079910, 22079911, 21079914, 21079915 та збору за зберігання вантажу в сумі 208717грн 56коп., нарахованого згідно з накопичувальною карткою за формою ФДУ-92 №01089068, які підписані представником відповідача із застереженнями про те, що з нарахованою сумою не згодні, наказ №1449 від 13.07.20219 видано в порушення п.9 розділу 6 "Правил користування вагонами": станція Кривий Ріг-Західний являється станцією прямування, а не станцією підходу для ПрАТ"Північний ГЗК", а також про те, що на момент видачі наказу на станції Терни були вільні прийомо-відправні колії, а колія 8 закрита для руху поїздів у зв"язку з ремонтними роботами.

Відповідно до положень ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч.2 ст.908 та ст.920 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно з ст.42 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. N457 залізниця зобов`язана повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня.

Відповідно до ст.46 Статуту одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби; цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача; за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Ст.71 Статуту передбачено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Згідно з ст.119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з п.8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644, відповідно до якого збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. N644 усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами, включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Згідно з п.3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.02.1999 N113 облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів ф.ГУ-45, Актів про затримку вагонів ф.ГУ-23а, Актів загальної ф.ГУ-23.

П.4 розділу ІІ Правил передбачено, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями.

Відповідно до п.6 розділу ІІІ названих Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

За приписами п.8 розділу ІІІ Правил у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно з п.9 розділу ІІІ Правил про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

П.10 розділу ІІІ Правил встановлено, що акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Відповідно до п.12 розділу ІІІ Правил загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника; час до 30хв. не враховується, час 30 хв. і більше враховується як повна година.

П.3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334 передбачено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача.

П.п.14.2.1 п.14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язків України від 30.08.2005 № 5076 визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначенні для цього технічно розпорядчим актом станції.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: своєчасного повідомлення відповідача про надходження спірних вагонів, які прибули на його адресу, неприйняття цих вагонів відповідачем по причині скупчення на станції Терни внаслідок неможливості приймання їх вантажовласником і відсутність технічної можливості накопичування вагонів на станції призначення, що призвело до затримки останніх, ненадання відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення господарським судом зроблено правильний висновок про правомірність нарахування позивачем 135096грн плати за користування вагонами та 208717грн 56коп. збору за зберігання вантажу та, у зв"язку з цим, про наявність підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Доводи скаржника про відсутність своєї вини у затримці спірних вагонів колегією суддів визнані необґрунтованими з наступних підстав.

Несвоєчасне забирання з колій станції призначення відповідачем вантажів, які прибули на його адресу є порушенням вимог п.33 Правил видачі вантажів та ст.ст.46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом, договором, контрактом, замовленням тощо.

Слід зазначити, що відповідно до ст.ст.74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів на підтвердження повідомлення залізниці прямим телефонним зв`язком відповідно до умов договору або іншим чином щодо готовності забрати на свою під`їзну колію вагони та доказів на підтвердження прийняття заходів до залізниці з приводу порушення нею умов договору в частині дотримання строку здачі вагонів на під`їзну колію вантажовласника скаржник зі свого боку не надав.

При цьому наявність тимчасово вільних колій на станції це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту.

Отже, на станції призначення, крім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів (також і поїздів відповідача).

Між тим, навіть за умов наявності вільних під`їзних колій, за обставин відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, не можна погодитися з відсутністю його вини у їх скупченні, а навпаки це є свідченням саме його вини у такому скупченні внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних під`їзних колій.

Водночас слід мати на увазі, що визначення можливості доставити на станцію призначення затримані вагони у певний інтервал часу відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів. Вантажоодержувач повинен надавати суду документально підтверджені відомості про те, з яких причин готові до передавання на під"їзну колію і оброблені порожні власні вагони на його адресу простоювали на станції призначення більше нормативного часу і не забиралися на під"їзну колію.

За таких обставин твердження відповідача про наявну можливість у позивача доставити спірні вагони на станцію призначення внаслідок наявності вільних колій є необґрунтованими.

Посилання скаржника на те, що відомості плати і накопичувальна картка підписані з скаржником з запереченнями про те, що за наказом №1449 із затримкою по актах форми ГУ-23а №№57, 51 не згодні у зв"язку із штучною затримкою, за актами загальної форми №№1994, 1995, 1999,2001, 2005, 2007- 2009 затримка вагонів закінчилася до видачі спірного наказу, станом на 14.07.2019 з 03:50 на приймально-відправних коліях станції Терни не було затриманих вагонів підприємства, а акти загальної форми №№ 2032, 2035-2037, 2040, 2048-2050, 2052, 2054, 2-57, 2058, 2075, 2109 були сформовані після видачі спірного наказу не відповідають матеріалам справи, оскільки на відомостях плати та накопичувальній картці, які наявні в матеріалах справи містяться відмітки іншого змісту.

При цьому фактичні зауваження відповідача, зазначені ним при підписанні відомостей плати та накопичувальної картки є безпідставними тому, що станцією затримки може бути визначена будь-яка станція на шляху прямування поїзда.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства.

Клопотання позивача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

П.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Ч.4 ст.197 Кодексу передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Таким чином, позивач не був позбавлений можливості взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що саме по собі оголошення карантину не зупиняє роботи судів, а учасники справи повинні добросовісно користуватися своїми процесуальними правами, зокрема, шляхом своєї участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції як в приміщенні суду, так і поза ним.

З наведеного вбачається, що позивач мав достатньо часу для забезпечення належного представництва своїх інтересів в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 269, 270, 275, 276, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2020 у справі №904/206/20 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови з підстав, передбачених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України;

- повна постанова складена 24.07.2020

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Е.В.Орєшкіна

Суддя І.М.Подобєд