ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1112/20

За позовом Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро»

про стягнення 34005,36грн

Суддя Чонгова С.І.

Представники сторін не викликались

СУТЬ СПОРУ: Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі АТ «ДПЗКУ» звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» (далі ТОВ «Спектр-Агро») про стягнення 34005,36грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором складського зберігання насіння ріпаку №248-Р/ЗБ/2016 від 01.08.2016 частині сплати за надані послуги.

Відповідач у справі ТОВ «Спектр-Агро» у своєму відзиві просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вказуючи на те, що ТОВ «Спектр-Агро» звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до ДПЗКУ, з наступним обґрунтуванням позовних вимог: всупереч умовам договору складського зберігання насіння ріпаку № 248-Р/ЗБ/2016 від 01.08.2016 ДПЗКУ не виконав своїх зобов`язань щодо належного зберігання зерна і внаслідок чого відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість переданого на зберігання зерна у розмірі 342859,65грн. Рішенням господарського суду міста Києва у справі №910/1923/18 16.07.2018 було стягнуто з ДПЗКУ на користь ТОВ «Спектр-Агро» суму у розмірі 342859,65грн. Крім того, позивач зазначає, що 22.02.2019 ТОВ «Спектр-Агро» було проведено списання з балансу Товариства ріпаку 1 класу в кількості 30805тон, яке перебувало на зберіганні ПАТ ДПЗКУ Богданівецького КХП по договору складського зберігання зерна №248-Р/ЗБ/2016 від 01.08.2016 включно до 31.08.2017.

Ухвалою господарського суду від 29.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами у справі без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.08.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" (надалі - поклажодавець) та Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України») в особі філії ПАТ "ДПЗКУ "Богданівецьктй комбінат хлібопродуктів" (надалі - зерновий склад) укладено договір складського зберігання насіння ріпаку № 248-Р/ЗБ/2016 (надалі - договір).

За умовами договору поклажодавець зобов`язаний передати зерно, а зерновий склад зобов`язаний прийняти його на зберігання на умовах, визначених цим договором (п. 1.1. договору).

Кількість зерна, що передається на зберігання, його якісні показники та інші характеристики зазначаються у складських документах, що видаються Зерновим складом поклажодавцю відповідно до умов цього договору (п. 1.3. договору).

Відповідно до п. 2.2. договору якість зерна повинна відповідати державним стандартам України та підтверджуватись карткою аналізу зерна, що видається зерновим складом при прийнятті зерна на зберігання, згідно Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої наказом Мінагрополітики України від 13 жовтня 2008 року N 661 (надалі Інструкція).

За умовами п. 3.1. договору зерновий склад приймає від поклажодавця зерно, забезпечує кількісне і якісне його зберігання та здійснює відпуск зерна поклажодавцю.

Пунктами 4.4. та 4.8 договору встановлено, що зерновий склад приймає зерно за фізичною вагою, визначає його якість та видає поклажодавцю супровідні документи з зазначенням якісних показників переданого на зберігання зерна згідно з Інструкцією.

Зерновий склад видає поклажодавцю складські документи на зерно не пізніше наступного робочого дня після передачі зерна на зберігання (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 3.3 договору поклажодавець зобов`язаний своєчасно розрахуватися за надані йому послуги з приймання, оформлення, зберігання, відвантаження зерна та надання додаткових послуг, пов`язаних із зберіганням зерна.

Згідно з п. 3.4. договору після закінчення строку зберігання зерна, поклажодавець зобов`язаний забрати зерно з Зернового складу не пізніше останнього дня граничного строку зберігання, вказаного у п. 12.1. договору.

У пункті 6.1. сторони передбачили, що не пізніше ніж за 10 робочих днів до запланованої дати відвантаження зерна поклажодавець зобов`язаний письмово повідомити про це Зерновий склад. Кількість (вага), строки та спосіб відвантаження зерна (в тому числі - перелік транспортних засобів, водіїв та експедиторів) узгоджуються поклажодавцем із Зерновим складом з урахуванням технічних можливостей Зернового складу, погодних умов та інших факторів.

Відповідно до п. 6.2. договору поклажодавець здійснює зазначене повідомлення Зернового складу про намір відвантажити зерно шляхом надання Заяви на відвантаження зерна (форма Заяви- Додаток № 5 до даного договору, що є його невід`ємною частиною.

Для отримання зерна поклажодавець зобов`язаний надати Зерновому складу оригінал першого примірника складського документу на зерно, заяву на відвантаження зерна та довіреність на отримання зерна із зазначенням його кількості (п. 6.5. договору).

За умовами п. 6.9. договору відвантаження зерна здійснюється Зерновим складом за фізичною вагою і за фактичними показниками якості, сформованими відповідно до загальної партії зерна, що зберігається на Зерновому складі (з урахуванням положень п. 5.4. даного договору).

Якість зерна підтверджується посвідченням про якість зерна за ф. 42, видане лабораторією Зернового складу. (п. 6.10. договору).

Відповідно до п. 6.15 договору доказом виконання Зерновим складом обов`язку з відвантаження партії зерна належної кількості та якості, є підписана представником поклажодавця товарно-транспортна накладна (1ТН), погашена складська квитанція, виправлення в тексті якої не допускається.

Поклажодавець сплачує вартість послуг Зернового складу, пов`язаних з прийманням, очищенням, знезараженням та сушінням зерна при переданні такого зерна на зберігання з моменту видачі складського документу на таке зерно, а також сплачує вартість послуг Зернового складу по зберіганню зерна щомісячно, до 10 (десятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому були надані послуги. Олата здійснюється з розрахунку залікової ваги зерна. У випадку, якщо фактична вага зерна, внаслідок проведення доробки чи природного убитку відрізняється від залікової, що підтверджується відповідним актом здійснюється з розрахунку фактичної ваги зерна, вказаній у такому акті (п. 9.4 договору).

Згідно з п.9.6 договору зерновий склад може виставляти рахунки на оплату наданих послуг. Відсутність рахунку Зернового складу на дату оплати, визначену згідно цього договору, не звільняє поклажодавця від обов`язків по оплаті вартості послуг Зернового складу, якщо інше не буде встановлено додатковою угодою сторін.

Відповідно до п.9.8 договору, сторони укладають і підписують акт приймання-передачі наданих послуг до 10 числа місяця, наступного за місяцем в якому були надані послуги. У випадку непідписання поклажодавцем акту приймання-передачі наданих послуг та ненадання мотивованої відмови від його підписання в зазначений вище строк, Акт приймання-передачі наданих послуг вважається підписаним, а послуги зазначені в акті наданими без зауважень з боку поклажодавця.

У разі невиконання або неналежного виконання умов цього договору сторони несуть відповідальність та відшкодовують завдані збитки, у порядку, передбаченому чинним законодавством України та умовами даного договору. (п. 11.1. договору).

Згідно з п. 12.2. договору визначено, що граничний строк зберігання зерна, передбачений п. 12.1. договору, у межах загального строку дії даного договору, може бути продовжений виключно шляхом укладення додаткової угоди до даного договору.

03 липня 2017 року укладаючи додаткову угоду № 2 сторони дійшли згоди про продовження дії договору до 31.08.2017 та продовження строку зберігання майна до 31.08.2017.

Також у п. 2 додаткової угоди № 2 сторонами передбачено, що у зв`язку з втратою чинності Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої наказом Мінагрополітики України від 13.10.2008 року № 661, сторони дійшли згоди при виконанні договору в подальшому керуватись Положенням про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки філіями та структурними підрозділами ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України, що затверджене наказом ПАТ «ДПЗКУ» №136 від 22.06.2017 та розміщене на сайті www.pzcu.gov.ua.

На виконання умов договору відповідач передав на зберігання на Зерновий склад насіння ріпаку у кількості 30 805кг, що підтверджується складською квитанцією на зерно №66 від 19.01.2017, копія якого міститься в матеріалах справи.

Позивачем було направлено відповідачу претензію №80 від 21.01.2019 з вимогою погасити заборгованість у розмірі 29 846,68грн.

31.01.2019 відповідачем надано відповідь га претензію, в якій зазначив, що претензія заявлена без відповідних правових підстав та є такою, що не підлягає задоволенню, відповідач не визнає законність вимог щодо сплати 29 846,68грн по причині того, що має місце порушення умов договору зберігання саме з боку позивача, що відповідно підтверджується рішенням господарського суду міста Києва від 16.07.2018 у справі №910/1923/18.

Позивачем було направлено відповідачу претензію №1629 від 15.11.2019, №350 від 16.03.2020, що підтверджуються доказами направлення копії яких містяться в матеріалах справи.

Крім того, позивач зазначає/, що ним було направлено на адресу відповідача Акти виконаних робіт 13.03.2020.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача кошти у розмірі 34005,36грн за надані послуги за договором.

Предметом спору у даній справі є обов`язок відповідача оплатити надані послуги за договором.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Заперечуючи проти позовних вимог позивача відповідач вказує, що ТОВ «Спектр-Агро» отримало від позивача рішенням господарського суду міста Києва від 16.07.2018 у справі №910/1923/18 компенсацію вартості зерна, що зберігалось до 31.08.2017 в сумі 342 859,65грн.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду міста Києва у справі від 16.07.2018 у справі №910/1923/18, яке залишено постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2019 та постановою Верховного суду від 24.07.2019 без змін, було стягнуто з ДПЗКУ на користь ТОВ «Спектр-Агро» суму у розмірі 342859,65грн.

Як вбачається з рішення господарського суду міста Києва від 16.07.2018 у справі №910/1923/18 23 серпня 2017 року позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» було підготовлено та направлено на адресу відповідача ПАТ «ДПЗКУ» претензію вих. № 302 щодо повернення зі зберігання ріпаку 1 класу в кількості 30 805 кг. У відповідь на претензію ПАТ «ДПЗКУ» було скеровано на адресу ТОВ «Спектр-Агро» лист № 130-7-3825/2-21/5131 від 14.09.2017, в якому ПАТ «ДПЗКУ» не заперечував факт наявності на зберіганні у філії ПАТ «ДПЗКУ «Богданівецький комбінат хлібопродуктів» залишку зерна у кількості 30 805 кг., проте, повідомив про неналежне оформлення заяви про відвантаження зерна від 07.08.2017, а саме без зазначення транспортного засобу, водія та експедитора, яким буде здійснюватись відвантаження насіння ріпаку. 02 жовтня 2017 року ТОВ «Спектр-Агро» було повторно надіслано претензію-вимогу вих. №359, у якій повідомлялось, що відповідно до картки аналізу зерна від 29.09.2017, виданої філією ПАТ «ДПЗКУ «Богданівецький комбінат хлібопродуктів», зерно має характеристики, що не відповідають вимогам ДСТУ 4966:2008, у зв`язку з чим ТОВ «Спектр-Агро» відмовляється від зерна та просить відшкодувати його вартість у розмірі 342 859,65 грн. в т.ч. ПДВ 20%.

У вказаному рішенні суду зазначено, що ТОВ «Спектр-Агро» неодноразово звертався до ПАТ «ДПЗКУ», в тому числі безпосередньо під час розгляду справи, з вимогами щодо повернення зерна зі зберігання повідомленнями про невідповідність якості зерна, що підлягає поверненню ТОВ «Спектр-Агро», однак, станом на момент вирішення справи по суті ПАТ «ДПЗКУ» не було вчинено жодних належних дій щодо повернення зерна зі зберігання, а також дій щодо встановлення, підтвердження чи спростування обставин щодо фактичної якості насіння ріпаку, яке належить ТОВ «Спектор-Агро» на підставі власності та факт перебування якого у АТ «ДПЗКУ», підтверджується наявними матеріалами справи та складськими свідоцтвами та актом-розрахунком №3 від 19.01.2017.

У рішенні суду зазначено, що прийнявши до уваги вартість 1 т насіння ріпаку у розмірі 9275грн (без ПДВ), яка підтверджується видатковою накладною, та масу не відвантаженого відповідачем зерна у розмірі 30 805кг, що визначена у акті-розрахунку №3 від 19.01.2017, суд встановив, що вартість зерна, яка підлягає відшкодуванню ТОВ «Спектр-Агро» з боку ПАТ «ДПЗКУ», як Зернового складу за договором складського зберігання №248-Р/3Б/2016 від 01.08.2016, складає 342859,65грн (30,805т. х 9275,00грнх1,2(ПДВ20%)).

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Державним виконавцем Печерського районного ВДВС міста Київ ГТУ юстиції у місті Києві було винесено постанову про закриття виконавчого провадження від 29.02.2019 ВП №58396390 щодо примусового виконання наказу №910/1923/18 від 29.01.2019 про стягнення з ПАТ «ДПЗКУ» на користь ТОВ «Спеткр-Агро» 348002,54грн.

Відповідачем до матеріалів справи надано повідомлення про списання ріпаку 1 класу зі зберігання №142 від 03.04.2019, адресоване позивачу та філії ПАТ «ДПЗКУ» «Богданівецький комбінат хлібопродуктів», в якому зазначено, що 22.02.2019 ТОВ «Спектр-Агро» провело списання з балансу Товариства ріпак 1 класу в кількості 30,805тон, яке перебувало на зберіганні ПАТ ДПЗКУ Богданівецького КХП по договору складського зберігання зерна №248-Р/ЗБ/2016 від 01.08.2016 включно до 31.08.2017. Факт списання ріпаку 1 класу в кількості 30,805 тон, яке перебувало на зберіганні ПАТ ДПЗКУ Богданівецького КХП по договору складського зберігання зерна №248-Р/ЗБ/2016від 01.08.2016 підтверджується актом про списання товарів №7 від 22.02.2019 та наказом №2202/1 від 22.02.2019 (копії вказаного акту та наказу міститься в матеріалах справи).

Відповідачем було направлено на адресу позивача та філії ПАТ «ДПЗКУ» «Богданівецький комбінат хлібопродуктів» повідомлення №149 від 08.04.2019 про припинення договірних відносин, у якому зазначено, що обов`язок повернути ПАТ «ДПЗКУ» зерно зі зберігання не пізніше 31.08.2017 було підтверджене рішенням господарського суду міста Києва у справі №910/1923/18. Оскільки строк дії складського зберігання зерна №248-Р/ЗБ/2016 від 01.08.2016 закінчився 31.08.2017 та відповідно 31.08.2017 припинились договірні зобов`язання ТОВ «Спектр-Агро» по оплаті за зберігання зерна.

Філією ПАТ «ДПЗКУ» Богданівецький КХП було направлено на адресу відповідача лист №812 від 01.07.2019, що підтверджується копією фіскального чеку та описом вкладення у цінний лист, яким просить відповідача підписати додаткові угоди до договору складського зберігання, в яких встановити термін зберігання зерна до подання поклажодавцем вимоги про його повернення, але, в усякому випадку, не пізніше 31.05.2020, продовжити строк дії договору до 31.05.2020 та встановити до договору нові тарифи на послуги Зернового складу та один примірник підписаної додаткової угоди просить направити на адресу філії.

У відповідь на вказаний лист відповідачем було направлено лист до позивача та філії ПАТ «ДПЗКУ» Богданівецький КХП №256 від 09.07.2019 про неприйняття оферти, яким відмовляються від пропозиції щодо продовження договірних відносин.

У своїх запереченнях на позовні вимоги позивача відповідач зазначає, що вимоги щодо проведення оплати за зберігання за період з 01.01.2017 по 31.03.2019 є безпідставними, враховуючи що період з 01.01.2017 по 30.04.2017 закінчився строк позовної давності, а зберігання відбувається до 31.08.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором зберігання.

Відповідно до ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Статтею 955 ЦК України унормовано, що положення параграфа 1 глави 66 Цивільного кодексу України застосовуються до окремих видів зберігання, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про окремі види зберігання або законом.

Згідно з ст. 957 Цивільного кодексу України за договором складського зберігання товарний склад зобов`язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності. Договір складського зберігання укладається у письмовій формі. Письмова форма договору складського зберігання вважається дотриманою, якщо прийняття товару на товарний склад посвідчене складським документом.

Правовідносини між власниками зерна та суб`єктами зберігання зерна регулюються нормами глави 66 ЦК України, Законом України "Про зерно та ринок зерна в Україні".

Відповідно до пунктів 10, 24 статті 1 Закону України "Про зерно і ринок зерна в Україні" зберігання зерна - це комплекс заходів, що включають приймання доробку, зберігання і відвантаження зерна; складські документи на зерно - це товаророзпорядчі документи, що видаються зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов`язання зернового складу повернути його володільцеві такого документа.

Статтею 942 ЦК України передбачено, що зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Приписами статті 949 цього ж Кодексу визначено обов`язок зберігача повернути річ. При цьому, зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, що була передана на зберігання, а якщо договором передбачено зберігання знеособлених речей, змішані родові, тотожну, або обумовлену кількість речей такого самого роду та якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Відповідно до статті 953 ЦК України зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Обов`язок зернового складу повернути зерно передбачений також приписами статті 32 Закону України "Про зерно і ринок зерна в Україні", а саме зерновий склад зобов`язаний повернути поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, зерно у стані, передбаченому договором складського зберігання та законодавством.

Згідно з приписами статті 35 Закону України "Про зерно і ринок зерна в Україні" зерновий склад зобов`язаний за першою вимогою володільця складського документа повернути зерно, навіть якщо передбачений договором строк його зберігання ще не закінчився.

Проте, як встановлено рішенням господарського суду міста Києва 16.07.2018 у справі №910/1923/18 позивач - Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» не виконав зобов`язання за договором зберігання, а саме не повернув відповідачу Товариству з обмеженою відповідальність «Спектр-Агро» ріпак 1 класу в кількості 30,805тон, тобто фактично зберігання не відбулося з вини зберігача, а отже у відповідача не виникло зобов`язань з сплати за зберігання.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову у даній справі.

Відповідачем у відзиві заявлено вимогу про стягнення з позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6153,00грн.

Стосовно вказаних вимог, суд зазначає про наступне.

На підтвердження факту отримання послуг адвоката відповідачем надано суду, зокрема, копію довіреності б/н від 01.11.2019; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3422/10 від 20.09.2017; копію договору про надання правової (правничої) допомоги б/н від 21.01.2019; копію Додатку №21 до договору «Розмір та порядок оплати праці адвоката»; копію акту №21 від 07.07.2020 здачі-прийняття наданих правових послуг за договором надання правової (правничої) допомоги.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 123 судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання адвокатом відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з п.2 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

21.01.2019 між Адвокатом Білецькою Наталією Степанівною (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» (замовник) було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги б/н (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.

За правову допомогу, передбачену в п.1.2 договору замовник сплачує адвокату винагороду у розмірі, визначеною додатками до цього договору.

07.07.2020 адвокатом та замовником було підписано акт №21 здачі-приймання наданих правових послуг за договором надання правової (правничої) допомоги, відповідно до якої сторони погодили, що загальна вартість наданих послуг складає 6153,00грн.

Враховуючи те, що відповідачем надано суду належні докази на підтвердження отримання юридичних послуг, то суд дійшов висновку, що вказані витрати відповідача відносяться до судових витрат в розумінні ст. 123 ГПК України.

Позивач не надав доказів щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу.

Суд дійшов висновку, що витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню з позивача відповідачу у розмірі 6153,00грн.

В силу ст. 129 ГПК України, судові витрати, підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1; ідентифікаційний код 37243279) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Агро» (08702, Київська область, м. Обухів, вул. Промислова, буд. 20; ідентифікаційний код 36348550) 6153,00грн витрат на правничу допомогу.

3. Наказ видати після нбрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 31.07.2020

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.І. Чонгова