ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2020 р. м. Київ Справа № 911/424/20

Розглянувши матеріали справи за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Комунального підприємства «Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду «Громадський сервіс» Калинівської селищної ради

прo стягнення 57 773,88 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

За участю секретаря судового засідання Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Кисіль Т.В.

відповідача: Давиденко О.А.

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі позивач) до Комунального підприємства «Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду «Громадський сервіс» Калинівської селищної ради (надалі відповідач) прo стягнення 57 773,88 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.03.2020 року відкрито провадження у справі № 911/424/20 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 07.04.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.04.2020 року повідомлено учасників справи № 911/424/20, що судове засідання, призначене на 07.04.2020 року не відбудеться у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, та з метою мінімізації ризиків її розповсюдження та, що про дату, час і місце розгляду справи учасники справи будуть повідомлені додатково ухвалою суду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.04.2020 року розгляд справи № 911/424/20 призначено на 05.05.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.04.2020 року розгляд справи перенесено на 21.05.2020 року у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, та з метою мінімізації ризиків її розповсюдження.

До канцелярії Господарського суду Київської області 04.05.2020 року надійшло клопотання позивача б/н б/д про відкладення розгляду справи.

До канцелярії Господарського суду Київської області 21.05.2020 року надійшло клопотання позивача б/н б/д про розгляд справи за відсутності представника позивача. Представником відповідача подано клопотання № 71 від 20.05.2020 року про поновлення строків для надання відзиву на позовну заяву та відзив на позовну заяву № 70 від 20.05.2020 року.

У судовому засіданні 21.05.2020 року представник відповідача проти задоволення позову заперечував. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 21.05.2020 року не з`явився. Розгляд справи відкладався на 09.06.2020 року.

В судовому засіданні 09.06.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечував.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 09.06.2020 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (позивач) та Комунальним підприємством «Калинівське ДПС» Калинівської селищної ради (Первісний боржник) 05.12.2014 року укладено Договір № 2145/15-ТЕ-17 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір).

Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата за природний газ здійснюється Первісним боржником виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивач зазначає, що оплату за переданий газ споживач (Первісний боржник) здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у строк визначений Договором, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 Договору.

У зв`язку із неналежним виконанням Первісним боржником умов Договору, позивач звертався до Господарського суду Київської області із позовом до Первісного боржника про стягнення заборгованості. Рішенням Господарського суду Київської області від 01.12.2017 року у справі № 911/2946/17 позов НАК «Нафтогаз України» до КП «Калинівське ДПС» Калинівської селищної ради задоволено повністю: стягнуто з КП «Калинівське ДПС» Калинівської селищної ради 208 470,01 грн. основного боргу; 51 151,93 грн. пені; 11 650,05 грн. 3% річних за період з 17.02.2015 року по 31.07.2017 року; 49 997,66 грн. інфляційних втрат за період з 01.03.2015 року по 30.11.2015 року; та 4 819,04 грн. судового збору. Відповідне судове рішення набрало законної сили.

Одночасно, 18.10.2017 року позивач, Первісний боржник та Комунальне підприємство «Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду «Громадський сервіс» Калинівської селищної ради (Новий боржник, відповідач) уклали Договір про переведення боргу №15/2353/17-ТЕ (далі - Договір про переведення боргу).

У відповідності до п. 1.1. Договору про переведення боргу за згодою Кредитора Первісний боржник переводить до Нового боржника свій борг, який виник у Первісного боржника перед Кредитором за Договором купівлі-продажу природного газу від 05.12.2014 року №2145/15-ТЕ-17, укладеним між Первісним боржником та Кредитором, а Новий боржник приймає на себе борг Первісного боржника у цьому зобов`язанні та замінює Первісного боржника у зобов`язанні.

Отже, Новим боржником за Договором у відповідності до умов Договору про переведення боргу є відповідач.

Відповідно до п. 2.1 Договору про переведення боргу сума боргу, яка переводиться на Нового боржника, складає 70 321,86 грн.

Згідно з п. 3.1. Договору переведення боргу до Нового боржника (відповідача) переходять обов`язки Первісного боржника щодо сплати суми боргу, що встановлена у пункті 2.1 статті 2 Договору переведення боргу, а також штрафних санкцій, інфляційних витрат та відсотків, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням Первісним боржником своїх зобов`язань за Договором.

Згідно з п. 4.1 Договору переведення боргу Новий боржник (відповідач) несе відповідальність за прострочення виконання зобов`язання у розмірах, передбачених Договором.

Відповідно до ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Як зазначає позивач, після заміни боржника у зобов`язанні відповідач своєчасно та в повному обсязі не виконав грошового зобов`язання зі сплати основного боргу перед позивачем відповідно до Договору та Договору про переведення боргу, несплаченою залишилась сума боргу 45 078,18 грн.

Позивач зазначає, що предметом позову є стягнення з відповідача на користь НАК «Нафтогаз України» залишку переведеного основного боргу в сумі 45 078,18 грн., а також 3% річних в сумі 3 406,87 грн. та інфляційних втрат в сумі 9 288,83 грн., нарахованих на суму переведеного основного боргу за період з 18.10.2017 року по 28.12.2019 року.

В ході розгляду спору відповідач подав відзив, в якому позовні вимоги заперечував. При цьому, відповідачем визнано факт укладення 18.10.2017 року Договору №15/2353/17-ТЕ про переведення боргу, за яким до відповідача перейшов борг Комунального підприємства «Калинівське ДПС» Калинівської селищної ради за Договором купівлі-продажу природного газу від 05.12.2014 року №2145/15-ТЕ-17 в сумі 70 321,86 грн., а також зі сплати штрафних санкцій, інфляційних витрат та відсотків, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням Первісним боржником своїх зобов`язань за Договором купівлі-продажу природного газу від 05.12.2014 року №2145/15-ТЕ-17.

Відповідач у відзиві стверджує, що за рішенням Господарського суду Київської області від 01.12.2017 року вже було стягнуто 208 470,01 грн. основного боргу, 51 151,93грн. пені, 11 650,05грн. 3% річних за період з 17.02.2015 року по 31.07.2017 року; 49 997,66 грн. інфляційних втрат за період з 01.03.2015 року по 30.11.2015 року за неналежне виконання грошового зобов`язання відповідно Договору 2145/15ТЕ- 17 від 05.12.2014 року.

Крім того, відповідач зазначає, що КП «Керуюча Компанія «Громадський Сервіс» на користь ПАТ НАК «Нафтогаз України» відповідно Договору №15/2353/17-ТЕ від 18.10.2017 про переведення боргу було сплачено кошти за період з 14.11.2017 року по 04.12.2018 рік в загальній сумі 32 456,16 грн., що підтверджується Платіжними дорученнями КП «Керуюча Компанія «Громадський Сервіс» та Актом звірки розрахунків за період з 01.07.2017 року по 31.12.2019 року. Отже, відповідно Договору 15/2353/17-ТЕ від 18.10.2017 року залишок основного боргу складає 37 865,70 грн.

Стосовно штрафних санкцій, інфляційних відсотків, та пені, відповідач зазначає, що позивачем вже було стягнуто за Договором №2145/15-ТЕ-17 від 05.12.2014 року за рішенням Господарського суду Київської області від 01.12.2017 року у справі №911/2946/17.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами Договір за правовою природою є договором купівлі-продажу, за яким згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст. 2 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Позивач зазначає, що предметом позову є стягнення з відповідача на користь НАК «Нафтогаз України» залишку переведеного основного боргу в сумі 45 078,18 грн., а також 3% річних в сумі 3 406,87 грн. та інфляційних втрат в сумі 9 288,83 грн., нарахованих на суму переведеного основного боргу за період з 18.10.2017 року по 28.12.2019 року.

За наслідками розгляду спору судом встановлено, що відповідачем своєчасно та в повному обсязі не виконано грошове зобов`язання зі сплати основного боргу перед позивачем відповідно до Договору про переведення боргу.

Однак, дослідивши надані відповідачем докази, судом встановлено, що позивачем в розрахунку позову не враховано всі платіжні доручення, за якими відповідачем здійснювались проплати. З врахуванням наданих відповідачем доказів, переведений борг сплачено ним в сумі 32456,16 грн., як зазначено у відзиві.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується наявність основного боргу відповідача в сумі 37865,70 грн.

Оскільки, відповідачем сплати проводились з простроченнями, позивачем правомірно нараховано відповідачу 3% річних та інфляційні на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Однак, судом було здійснено перерахунок річних та інфляційних з врахуванням всіх здійснених відповідачем проплат, які, як встановлено судом, позивачем не враховані. За розрахунком суду з відповідача пдлягає стягненню 3032,91 грн. 3% річних та 8353,59 грн. інфляційних.

Щодо посилань відповідача, що спірна сума основного боргу вже стягнута за рішенням суду у справі № 911/2946/17 від 01.12.2017 року, судом встановлено, що відповідне судове рішення прийнято прийнято після укладення Договору про переведення боргу, що відбулось 18.10.2017 року. В Договорі про переведення боргу відсутнє посилання на пов`язаність відповідного боргу з судовим рішенням у справі № 911/2946/17, доказів заміни кредитора суду не надано.

З таких обставин, відповідачем не обґрунтовано та не доведено пов`язаності переведеної суми боргу з заявленою у справі № 911/2946/17 заборгованістю, нарахування на спірну суму боргу проведені за період 18.10.2017 року по 28.12.2019 року, які не охоплені судовим рішенням у справі № 911/2946/17.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства «Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду «Громадський сервіс» Калинівської селищної ради прo стягнення 57 773,88 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Калинівська керуюча компанія з обслуговування житлового фонду «Громадський сервіс» Калинівської селищної ради (07443, Київська обл., Броварський район, смт. Калинівка, вул. Чернігівська, буд. 20, код 41370404) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) 37865,70 грн. основного боргу, 3032,91 грн. 3% річних, 8353,59 грн. інфляційних та1791,95 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 24.07.2020 року