ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.07.2020 Справа № 905/174/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

секретар судового засідання Доннік Н.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аламак" (69037, місто Запоріжжя, вулиця Незалежної України, будинок 60-Б; )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК "Добропіллявугілля" (85043, Донецька область, місто Добропілля, місто Білицьке, вулиця Красноармійська, будинок 1А, )

про скасування оперативно-господарської санкції, застосованої до позивача згідно з повідомленням від 16.07.2018 на підставі п. 3.6. договору від 05.06.2015 № 1282-ДУ-УМТС,-

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аламак» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК "Добропіллявугілля" про скасування оперативно-господарської санкції, застосованої до позивача згідно з повідомленням від 16.07.2018 на підставі п. 3.6. договору від 05.06.2015 № 1282-ДУ-УМТС.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неправомірно застосовано до позивача оперативно-господарську санкцію за договором від 05.06.2015 №1282-ДУ-УМТС з огляду на сплив строку позовної давності.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 11.06.2019 №905/174/19, позовні вимоги задоволені, ухвалено скасувати оперативно-господарську санкцію, застосовану до позивача згідно з повідомленням від 16.07.2018 на підставі п. 3.6. договору від 05.06.2015 № 1282-ДУ-УМТС.

Так, постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.08.2019 у справі №905/174/19 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на рішення господарського суду Донецької області від 11.06.2019 у справі №905/174/19 задоволено; рішення господарського суду Донецької області від 11.06.2019 у справі №905/174/19 - скасовано; прийнято нове рішення, яким у задоволені позовних вимог - відмовлено.

Постановою Верховного Суду №905/174/19 від 21.12.2019 рішення Господарського суду Донецької області від 11.06.2019 та постанова Східного апеляційного господарського суду від 28.08.2019 у справі №905/174/19 скасовані, а справа направлена на новий розгляд до Господарського суду Донецької області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у Господарському суді Донецької області справу №905/174/19 передано на новий розгляд судді Сковородіній О.М.

Ухвалою суду від 03.02.2020 справу прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі; підготовче засідання призначено на 25.02.2020; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням обставин, викладених в постанові Верховного Суду від 21.12.2019; зобов`язано позивача надати суду (та одночасно направити відповідачу) письмове обґрунтування позовних вимог з урахуванням обставин, викладених в постанові Верховного Суду від 21.12.2019.

Ухвалою суду від 23.06.2020 постановлено закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 09.07.2020.

У судове засідання представники сторін не з`явилися про дату час та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином.

Так, позивач скориставшись наданим йому процесуальним законодавством правом, подав до суду письмове обґрунтування позовних вимог, з урахуванням постанови Верховного суду від 21.12.2019.

Відповідач відзив на позов не надав, будь-яких заяв та/або клопотань при новому розгляді справи до суду також не надходило.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми ст.43 вказаного кодексу зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як визначено у ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п.1 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а відсутність учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив наступне.

05.06.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК "Добропіллявугілля" (далі - замовник, відповідач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Аламак" (далі - підрядник, позивач) укладений договір №1282-ДУ-УМТС (далі - договір підряду), за умовами п.п. 1.1, 1.3 якого підрядник зобов`язався своїми силами та на свій ризик за завданням замовника виконати капітальний ремонт (далі - роботи) крана ККС-10, зав.№25; реєстр. №89970 (далі - обладнання) шламових відстійників збагачувальної фабрики шахти "Піонер" ВСП "ШУ Білозерське" ТОВ "ДТЕК Добропіллявугілля", вказаного у специфікації №1 (додаткок №2), який є невід`ємною частиною даного договору, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити підряднику виконані у відповідності до умов даного договору роботи.

Вартість та обсяги виконаних підрядником робіт узгоджуються сторонами в Договірних цінах та Технічному завданні (додаток №1), які є невід`ємними частинами даного договору (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 3.1. договору вартість виконаних підрядником робіт узгоджується сторонами в Договірних цінах та складає 664999,99 грн., у тому числі ПДВ 20% - 110833,33грн.

За умовами п. 3.4 договору оплата робіт здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника в наступному порядку:

- попередня оплата - в розмірі 40% від вартості робіт по даному договору складає 266000,00 грн., в тому числі 20% - 44333,33 грн., протягом 10 календарних днів з моменту укладення даного договору, на підставі виставленого підрядником рахунку;

- решта суми сплачується замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника протягом 5 робочих днів з 60-го календарного дня від дати підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт та виставлення рахунків підрядником.

Згідно з п. 3.5. договору у випадку порушення підрядником зобов`язань за цим договором, а також у випадку порушення працівниками підрядника вимог нормативно-правових актів з охорони праці, пожежної безпеки, гігієни праці та загальної безпеки, за дотримання документів системи управління охороною праці замовника, замовник вправі направити підряднику вимогу про сплату штрафних санкцій та збитків (далі - вимога) і до здійснення оплати підрядником затримати оплату за в виконані роботи на суму штрафних санкцій та/або збитків з звільненням замовника від відповідальності за таку затримку. Підрядник зобов`язався здійснити оплату штрафних санкцій та збитків протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту направлення замовником вимоги підряднику. При цьому, замовник на власний розсуд має право оплатити підряднику вартість робіт до сплати останнім замовнику штрафних санкцій та/або відшкодування збитків.

Перерахування замовником грошових коштів за виконані роботи до сплати підрядником штрафних санкцій та/або відшкодування збитків не звільняє підрядника від зобов`язань по сплаті штрафних санкцій за порушення виконання зобов`язань, прийнятих на себе за цим договором. При несплаті підрядником штрафних санкцій та/або збитків, замовник має право застосувати до підрядника оперативно-господарську санкцію згідно з п.3.6 договору.

У розділі 6 «Відповідальність сторін» договору сторони обумовили, що за порушення строків виконання робіт, визначених в специфікації №1 до даного договору, а саме: невиконання зобов`язання в строк, передбачений в специфікації №1 до даного договору в межах 10 календарних днів підрядник сплачує замовнику штраф у розмірі 10% від вартості невиконаних робіт за договором (п. 6.3.1); невиконання зобов`язання в строк, передбачений в специфікації №1 до даного договору більш ніж на 10 календарних днів підрядник сплачує замовнику штраф у розмірі 10% від вартості невиконаних робіт за договором та пеню в розмірі 0,5% від вартості робіт по даному договору за кожен день прострочення (п. 6.3.2); у випадку прострочення виконання підрядником зобов`язань, передбачених п.п.4.4, 4.5, 5.8, 5.10 цього договору, підрядник сплачує замовнику штраф у розмірі 10% від вартості робот за цим договором (п.6.4); у випадку несвоєчасного перерахування штрафних санкцій та відшкодування збитків, відповідно до п. 2.1.10, 6.2, 6.3, 6.4 цього договору, замовник має право при перерахування підряднику грошових коштів за виконані роботи, в односторонньому порядку зменшити суму, що підлягає перерахуванню на суму штрафних санкцій, збитків (п.6.5).

Відповідно до п. 8.1. договору цей договір вступає в силу з моменту підписання обома сторонами і діє до 31.12.2015, а в частині прийнятих на себе сторонами зобов`язань - до їх повного виконання.

В подальшому, 31.12.2015 між сторонами було підписану додаткову угоду до договору №1282-ДУ-УМТС від 05.06.2015, якою сторони погодили продовжити термін дії договору до 30.04.2016 (т.с. 1, а.с. 36). В іншій частині умови договору залишено незмінними.

Вказаний договір та усі додатки до нього підписані представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

Відповідно до умов договору, підрядником були виконані роботи, за наслідком чого між сторонами підписані:

- акт № 4 від 21.12.2015 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 року(форма КБ-2в) з капітального ремонту крана козлового двухконсольного самомонтуючогося ККС-10, вантажопідйомністю 10т (механічна частина), на загальну суму 294835,06 грн; - - довідка від 21.12.2015 про вартість виконаних будівельних робіт і витрати за грудень 2015 (форма КБ-3) з підсумковою відомістю ресурсів;

- акт № 5 від 21.12.2015 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 року (форма КБ-2в) з капітального ремонту крана козлового двухконсольного самомонтуючогося ККС-10, вантажопідйомністю 10т (електрична частина), на загальну суму 61701,83 грн;

- довідка від 21.12.2015 про вартість виконаних будівельних робіт і витрати за грудень 2015 (форма КБ-3) з підсумковою відомістю ресурсів.

Частина робіт, на суму 210362,69 грн була виконана в період грудень 2015 року - квітень 2016 року, тобто з порушенням строків виконання робіт, що встановлені п.8.1. договору та додатковою угодою, про що складені відповідні акти та довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-2в, КБ-3).

Проте, акти не були підписані замовником.

За таких обставин, суд визнає, що роботи виконані позивачем на суму 210362,69 грн, за договором № 1282-ДУ-УМТС від 05.06.2015, в період з грудень 2015 року по квітень 2016 року є виконаними, доказів протилежного до суду не подано. Доказів того, що станом на 01.05.2016 будь-які роботи, які передбачені технічним завданням (додаток № 1 до договору), залишилися не виконані - суду не подано.

Суд зазначає, що порушення умов договору №1282-ДУ-УМТС від 05.06.2015 відбулось з боку обох сторін ( з боку позивача - прострочення виконання робіт; з боку відповідача не сплата відповідних коштів за виконані роботи).

12.07.2016, відповідачем направлено позивачу претензію в зв`язку з несвоєчасним виконанням робіт, з розрахунком штрафних санкцій до неї, на загальну суму 364548,14 грн., з яких: 15423,15 грн штраф (10% від вартості не виконаних робіт) та пеня у розмірі 349124,99 грн. за порушення строків ремонту обладнання (за період з 09.03.2016 по 21.06.2016).

Вказана претензія підрядником (позивачем) була залишена без відповіді та виконання.

Під час розгляду справи №905/975/18, в межах якої позивач наполягав на стягнення вартості виконаних робіт за період грудень 2015 року по квітень 2016 року, останній дізнався, що кошти не сплачені на його користь відповідачем у зв`язку з тим, що останній застосував до нього оперативно-господарську санкцію, пред`явлення якої відбулось у червні 2018 року, вже після спливу двох років, з моменту виконаних робіт.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам при новому розгляді справи зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені також у ст. ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Згідно з ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно з ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статей 610, 611, 612 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Так, Верховний суд у Постанові від 21.12.2019 у справі №905/174/19, скасовуючи рішення попередніх інстанцій, зазначив, зокрема в п. 6.15 Постанови: «…суди обох інстанцій, зосередившись на питанні можливості чи неможливості застосування строку позовної давності стосовно оперативно-господарської санкції, не з`ясували правову природу оперативно-господарської санкції, дотримання сторонами порядку її застосування, не встановили момент виникнення у відповідача права на застосування цієї санкції та не встановили чи відповідає мета застосування відповідачем цієї санкції меті застосування оперативно-господарських санкцій, передбаченій статтею 235 ГК України, а саме: припинення або запобігання повторенню порушень зобов`язання…».

У п. 6.17 Постанови «…судами при розгляді справи не встановлено чи виконані сторонами свої зобов'язання за договором і відповідно чи не є ці зобов'язання припиненими станом на момент застосування оперативно-господарської санкції, а відтак і не дослідили можливості застосування цієї санкції взагалі…».

Так, частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з частиною 1 статті 217 цього Кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.235 Господарського кодексу України за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. До суб`єкта який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції застосування яких передбачено договором.

Перелік видів оперативно - господарських санкцій встановлений у ч.1 ст.236 Господарського кодексу України. При цьому, згідно з ч.2 ст.236 Господарського кодексу України такий перелік не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

Частинами 1, 2, 3 статті 237 Господарського кодексу України визначено, що підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов`язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред`явлення претензії порушнику зобов`язання. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням. Оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій.

За приписами статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Аналізуючи положення статті 237 Господарського кодексу України, суд вказує, що особливістю оперативно-господарських санкцій є те, що, на відміну від штрафних, до яких вдаються виключно за рішенням суду, вони застосовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку, тобто без попередження заздалегідь. Оперативно-господарські санкції застосовують безпосередньо самі суб`єкти господарських відносин в оперативному порядку, тобто без звернення до судових або інших уповноважених органів, і без згоди іншої сторони зобов`язання - це, зокрема, є головною умовою застосування сторонами таких санкцій, про що має бути пряма вказівка в договорі. При цьому до суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, які передбачено договором.

Як вже зазначалося судом вище, у п. 3.5 договору №1282-ДУ-УМТС від 05.06.2015 визначено, що у випадку порушення підрядником зобов`язань за цим договором, а також у випадку порушення працівниками підрядника вимог нормативно-правових актів з охорони праці, пожежної безпеки, гігієни праці та загальної безпеки, за дотримання документів системи управління охороною праці замовника, замовник вправі направити підряднику вимогу про сплату штрафних санкцій та збитків (далі - вимога) і до здійснення оплати підрядником затримати оплату за в виконані роботи на суму штрафних санкцій та/або збитків з звільненням замовника від відповідальності за таку затримку. Підрядник зобов`язався здійснити оплату штрафних санкцій та збитків протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту направлення замовником вимоги підряднику. При цьому, замовник на власний розсуд має право оплатити підряднику вартість робіт до сплати останнім замовнику штрафних санкцій та/або відшкодування збитків.

Перерахування замовником грошових коштів за виконані роботи до сплати підрядником штрафних санкцій та/або відшкодування збитків не звільняє підрядника від зобов`язань по сплаті штрафних санкцій за порушення виконання зобов`язань, прийнятих на себе за цим договором. При несплаті підрядником штрафних санкцій та/або збитків, замовник має право застосувати до підрядника оперативно-господарську санкцію згідно з п.3.6 договору.

З аналізу п.3.6. договору, оперативно-господарською санкцією забезпечується виконання зобов`язання підрядника виконати роботи, у відповідності з вимогами договору.

Тобто, за своїм змістом оперативно - господарська санкція, нерозривно пов`язана із штрафними санкціями, передбаченими пунктом 6.3 цього ж договору, та має похідний характер, однак, вона взагалі може бути застосована лише за умови того, що на момент її застосування зобов`язання за договором лишилися не виконаними.

Під оперативно-господарською санкцією розуміється право замовника отримати суму нарахованих штрафних санкцій у зв`язку з невиконанням або неналежним виконання договору та спричинених збитків з сум, які підлягають сплаті підряднику. Оперативно -господарська санкція застосовується к підряднику після того, як він не сплатив замовнику в установлений цим договором строк направлену на його адресу вимогу.

З аналізу умов договору випливає необхідність дотримання відповідачем наступного алгоритму дій для застосування оперативно-господарської санкції: по- перше: направити рахунок на оплату штрафу підряднику (позивачу) (п.3.5. договору); по-друге: у випадку несплати штрафу, застосувати до підрядника (позивача) оперативно-господарську санкцію, шляхом направлення відповідного письмового повідомлення (п.3.6. договору).

Умовами договору передбачено також те, що про застосування оперативно-господарської санкції відповідач зобов`язаний письмово повідомити позивача, але певного строку такого повідомлення не встановлено.

Виходячи із таких основних засад цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність, суд вважає, що такий строк повідомлення про застосування оперативно-господарської санкції має бути розумним.

Це обумовлюється також тим, що позивачу, як особі, до якої застосовується оперативно-господарська санкція, надано право не погодитися із санкцією та оскаржити її до суду, а отже позивач має бути обізнаний з рішенням відповідача про її застосування у розумний строк.

Але слід зазначити, що строк для застосування оперативно-господарської санкції, в будь-якому разі, не може виходити за межі дії договору, на підставі якого вона застосовується.

Отже, оперативно-господарська санкція, за своєю суттю має превентивний характер, як, свого роду спонукання однієї із сторін, в даному випадку підрядника, на виконання покладених на нього правочином робіт.

Тобто, застосування оперативно-господарської санкції, як превентивної міри, має місце лише в період дії договору, яким власно вона й передбачена, що вбачається з приписів статті 237 Господарського кодексу України.

Самим відповідачем жодним чином не заперечується той факт, що на момент прийняття рішення про застосування оперативно-господарської санкції у липні 2018 року, позивачем роботи були виконані.

Як і не заперечується той факт, що зобов`язання за договором № 1282-ДУ-УМТС від 05.06.2015 є припиненими.

Разом з тим, 16.07.2018 відповідач повідомив позивача про застосування оперативно-господарської санкції за порушення умов договору № 1282-ДУ-УМТС від 05.06.2015, в якій вказано про зменшення оплати на суму 364548,14 грн на підставі пункту 3.5. вказаного договору, відповідно до направленого 12.07.2016 розрахунку штрафних санкцій.

Тобто, як вбачається з поданих до суду матеріалів, відповідачем повідомлено позивача про застосування оперативно-господарської санкції за несвоєчасне виконання ремонтних робіт, більш ніж через два роки, після виконання робіт за договором.

Господарський суд зауважує, що безпосередня мета застосування оперативно-господарських санкцій полягає не у відновленні майнової бази кредитора (його втрат майнового характеру, що сталися внаслідок порушення зобов`язання контрагентом) і навіть не у заходах організаційного характеру, а, насамперед, у запобіганні виникненню та/або мінімізації втрат (збитків) кредитора шляхом припинення правопорушень з боку контрагента та їх превенцію.

Тобто, в даному випадку, оперативно-господарська санкція, застосована поза межами нормативно-правової та договірної дії, а тому підлягає скасуванню.

Водночас суд вважає за необхідне вказати на те, що учасник господарських правовідносин, щодо якого правила порушені правила здійснення господарської діяльності, після припинення дії договору, не позбавлений права отримання штрафних санкцій, в загальному порядку, проте, не в порядку ст. 237 Господарського кодексу України.

Крім того, суд погоджується з твердженнями відповідача, про те, що загалом до оперативно - господарських санкцій не встановлено скорочених строків позовної давності.

Разом з цим, у даному випадку, виходячи, що оперативно - господарська санкція розуміється, як право на отримання штрафних санкцій, які мали б бути сплачені позивачем на користь відповідача, суд дійшов висновку про те, що таке право (отримання штрафних санкцій) безумовно пов`язується з строками позовної давності встановленими для неустойки (штрафу, пені) в один рік.

Тобто, зі спливом строків давності для стягнення штрафу, фактично втрачено право на забезпечення зобов`язань у вигляді оперативно - господарської санкції.

Враховуючи, що строк виконання робіт за Договором сплив 08.03.2016, а вимога щодо сплати штрафних санкцій була направлена позивачу 12.07.2016 та підлягала сплаті протягом 5 календарних днів, тобто не пізніше 17.07.2016.

Отже з наступного дня розпочався перебіг позовної давності стосовно вимоги про сплату штрафних санкцій та сплив такий строк - 17.07.2017

Оскільки на момент пред`явлення повідомлення 16.07.2018 строк позовної давності за вимогою стосовно сплати штрафних санкцій сплинув, зарахування суми таких штрафних санкцій в рахунок зменшення належних позивачу платежів за договором, суперечить приписам п. 4 ч. 1 ст. 602 ЦК України, а отже є незаконним.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів господарський суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі.

Розподіл судових витрат.

Судом встановлено, що позовна вимога про скасування оперативно-господарської санкції є вимогою немайнового характеру, тобто станом на час звернення до суду першої інстанції, судовий збір, що належав до сплати становив 1921,00 грн, та відповідно до суду касаційної інстанції за касаційним оскарженням - 3842,00 грн.

Разом з тим, позивач звертаючись до суду, сплатив судовий збір як за позовну вимогу майнового характеру -5468,22 грн, та в касаційній інстанції - 10936,44 грн.

Відповідно до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Так, за наслідком нового розгляду справи, судовий збір, що належав до стягнення з відповідача на користь позивача, розраховується виходячи з розміру судового збору, що належав до сплати, як за позовну вимогу немайнового характеру - 1921,00 грн.

Решта судового збору сплаченого позивачем, може бути повернута останньому в установленому процесуальному порядку.

Керуючись ст.ст.129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аламак" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК "Добропіллявугілля" про скасування оперативно-господарської санкції, застосованої до позивача згідно з повідомленням від 16.07.2018 на підставі п. 3.6. договору від 05.06.2015 №1282-ДУ-УМТС - задовольнити.

Скасувати оперативно-господарську санкцію, застосовану до позивача згідно з повідомленням від 16.07.2018 на підставі п. 3.6. договору від 05.06.2015 № 1282-ДУ-УМТС.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК "Добропіллявугілля" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Аламак" судовий збір у розмірі 5736,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 09.07.2020.

Повний текст рішення складено та підписано 20.07.2020.

Згідно з ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, з урахуванням п. 4 розділу Х Прикінцевих положень цього кодексу, що внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" №540-ІХ від 30.03.2020.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аламак" (69037, місто Запоріжжя, вулиця Незалежної України, будинок 60-Б; )

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК "Добропіллявугілля" (85043, Донецька область, місто Добропілля, місто Білицьке, вулиця Красноармійська, будинок 1А, )

Суддя О.М. Сковородіна