ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року Справа № 915/1589/19

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Берко О.В.,

представника позивача: Гриненка І.І. - ордер МК №103090 від 12.04.2019,

представника відповідача: Бєлової Р.В. - ордер МК №153919 від 15.07.2019, договір №15/1 від 15.07.2019,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Переверзевої Тетяни Володимирівни

( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

адреса представника - адвоката Гриненко І.І.: АДРЕСА_3),

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Дегтярьової Антоніни Григорівни

( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ),

про: розірвання договору доручення від 15.10.2013 та стягнення 20080,0 доларів США, що за курсом НБУ станом на день подання позову становить 530112,0 грн,-

в с т а н о в и в:

14.06.2019 Фізична особа-підприємець Переверзева Тетяна Володимирівна звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 13.06.2019 до Фізичної особи-підприємця Дегтярьової Антоніни Григорівни, в якій просить суд розірвати укладений між ними 15.10.2013 договір доручення та стягнути з відповідача на її користь сплачену винагороду у розмірі 20080,0 доларів США, що за курсом НБУ станом на день подання позову становить 530112,0 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що за спірним договором вона доручила, а відповідач зобов`язалася здійснити від імені та за рахунок позивача наступні дії: підготовити та подати комплект документів для продовження договору оренди земельної ділянки по вул.Спаська, 52; підготовити та подати комплект документів для переоформлення квартири АДРЕСА_2 ; підготовити та подати комплект документів для відведення земельної ділянки через земельні торги для будівництва та обслуговування магазину площею 30 кв.м за адресою: вул.Колодязна ріг вул.Дзержинського в місті Миколаєві; провести комплекс робіт з підготовки та оформлення документів щодо відведення в оренду земельної ділянки для обслуговування торгівельного кіоску по вул.Чкалова ріг вул.Садова через земельні торги; підготовити та подати комплект документів для переоформлення «Договору особистого строкового сервітуту» в договір оренди.

Позивач вказує, що за виконання свого обов`язку за договором відповідачу було сплачено авансом 21700,0 доларів США, що на день подання цього позову 13.06.2019 становить 572880,0 грн за курсом НБУ.

Позивач стверджує, що упродовж чотирьох років відповідач не виконувала взяті на себе за договором зобов`язання, не надавала звітів про стан виконання послуг (робіт) за договором, що в свою чергу сформувало думку позивача, що відповідач і не мала на меті виконувати взяті на себе обов`язки за договором, а мала на меті таким шляхом отримати грошові кошти позивача.

До того ж, позивач зазначає, що 03.05.2019 нею отримано відповідь Миколаївської міської ради, з якої вбачається, що вказані у договорі земельні ділянки оформлені (переоформлені) не були, що також підтверджує не виконання відповідачем взятих на себе за договором зобов`язань.

Позивач зазначає, що вона намагалася в досудовому порядку врегулювати спір з відповідачем, яка пообіцяла повернути 21700,0 доларів США, однак, на день звернення до суду відповідачем було повернуто лише 1620,0 доларів США про що позивачем надано відповідну розписку. За твердженням позивача, інших виплат відповідач не здійснила посилаючись на брак коштів.

За вказаних обставин 08.05.2019 позивачем було направлено на адресу відповідача рекомендованого листа з вимогою про надання звіту про виконані послуги (роботи) за договором та у разі ненадання такого звіту договір буде вважатися припиненим. Однак, за твердженням позивача, лист про припинення договору відповідачем не отримано, відповіді від відповідача також не отримано, звіт не надано, інформації стосовно виконання обов`язків за договором з боку відповідача у позивача відсутня.

Позивач зазначає, що вказане є підставою для ініціювання процедури розірвання договору в судовому порядку та подання вимог про повернення оплати за договором, оскільки фактично нею послуги (роботи) не виконано в повному обсязі.

Ухвалою суду від 19.06.2019 головуючим суддею Алексєєвим А.П. даний позов залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

21.06.2019 до суду від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна - будинку, який розташований за адресою: 54024, м.Миколаїв, провул.4-й Баштанський, буд.11; який належить відповідачу на праві власності, до вирішення спору по суті.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначав, що невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач не має наміру виконувати договір та повертати сплачений аванс в розмірі 20080,0 доларів США, яка для позивача є значною.

До заяви позивачем долучено Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №163043476 від 10.04.2019, відповідно до якої Дегтярьовій А.Г. (ІПН НОМЕР_2 ) на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою від 24.06.2019 головуючим суддею Алексєєвим А.П. заяву Фізичної особи-підприємця Переверзевої Тетяни Володимирівни від 21.06.2019 про вжиття заходів забезпечення позову Фізичної особи-підприємця Переверзевої Тетяни Володимирівни до Фізичної особи-підприємця Дегтярьової Антоніни Григорівни про розірвання договору доручення від 15.10.2013 та стягнення 20080,0 доларів США (що за курсом НБУ станом на день подання позову становить 530112,00 грн) - задоволено. Заборонено Дегтярьовій Антоніні Григорівні (ІПН НОМЕР_2 ) та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна - будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який належить відповідачу на праві власності, до вирішення спору по суті. Зобов`язано Фізичну особу-підприємця Переверзеву Тетяну Володимирівну з метою забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, внести на депозитний рахунок суду (розрахунковий рахунок 6210 у Державній казначейській службі України, м.Київ, МФО 820172, код 03499980) грошові кошти в сумі 53011,20 грн. (зустрічне забезпечення). Документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення надати суду у строк до 07.07.2019.

До того ж, ухвалою суду від 24.06.2019 головуючим суддею Алексєєвим А.П. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Відповідач у відзиві, який надійшов до суду 01.08.2019 за вхід.№12722/19, позовні вимоги не визнав. Вважає, що позов не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що відповідач ніколи не отримував від позивача грошові кошти ні в сумі вказаній останнім, ні в будь-якій іншій. Виходячи із системного аналізу норм цивільного законодавства, які регламентують спірні правовідносини, договір не може бути документом, що підтверджує обставини передання коштів. Договір також не може слугувати доказом, що підтверджує обставини отримання відповідачем грошових коштів, оскільки його правова природа не передбачає наявності відповідної доказової властивості. Зазначення в договорі пункту про отримання відповідачем коштів від позивача також не має доказового значення.

Відповідач стверджує, що станом на час звернення позивача з позовом у цій справі, спірний договір вже був розірваним, оскільки право сторін договору на його розірвання в односторонньому порядку прямо передбачене нормами закону та умовами спірного договору, а саме п.6.1 договору, яким сторони погодили, що цей договір припиняється, крім загальних підстав, передбачених законодавством України, також внаслідок скасування його довірителем до того, як доручення за цим договором виконано повіреним; відмови повіреного від виконання цього договору з повним звітом виконаних робіт та затрачених коштів; припинення (ліквідації) будь-якої сторони, що бере участь у цьому договорі.

Ухвалою від 02.08.2019 повідомлено учасників справи про проведення підготовчого засідання 21.08.2019.

До того ж, ухвалою суду від 02.08.2019 скасовано ухвалу суду від 24.06.2019 про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення, оскільки станом на 02.08.2019 позивачем не надані докази надання зустрічного забезпечення.

В зв`язку з відпусткою по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку головуючого у справі судді Алексєєва А.П., на підставі розпорядження в.о. керівника апарату Господарського суду Миколаївської області №252 від 21.08.2019 проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2019, - справу призначено головуючому судді Мавродієвій М.В.

Ухвалою суду від 27.08.2019 справу прийнято до свого провадження головуючим суддею Мавродієвою М.В. Ухвалено розгляд справи почати спочатку, справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11.09.2019.

11.09.2019 судом відкладено підготовче засідання на 10.10.2019 та визнано явку відповідача у наступне судове засідання обов`язковою.

01.10.2019 від позивача до суду за вхід.№15317/19 надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи, зокрема, копії нотаріально посвідченої довіреності від 18.11.2014, за якою Переверзева Тетяна Володимирівна уповноважила Дегтярьову Антоніну Григорівну представляти її інтереси з питань, пов`язаних із відведення земельних ділянок у користування (оренду) для розміщення (встановлення, будівництва) торговельних кіосків за адресою: м.Миколаїв, вул.Спаська, 52; м.Миколаїв, вул.Садова, 18; м.Миколаїв, вул.Потьомкінська, 42; на умовах на її власний розсуд, та підготовки і зібрання документів для цієї мети; копій технічних паспортів та судових рішень стосовно спірних приміщень.

Ухвалою від 10.10.2019 судом продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, оголошено перерву у підготовчому засіданні до 04.11.2019 та зобов`язано позивача направити на адресу відповідача документи, які додані до заяви від 01.10.2019.

23.10.2019 від позивача до суду за вхід.№16384/19 надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи, зокрема, копії розписки Переверзевої Тетяни Володимирівни про отримання від Дегтярьової Антоніни Григорівни коштів у сумі 1620,0 доларів США.

Крім того, 23.10.2019 від відповідача до суду за вхід.№16383/19 надійшла заява, в якій останній підтверджує факт укладання спірного договору, але у зв`язку із усною домовленістю сторін про його дострокове припинення, ніяких робіт (послуг) у подальшому за цим договором не виконувалось; грошові кошти не отримувались. Звернення до відповідних органів та суду в якості представника позивача відбувалось на підставі нотаріально посвідченої довіреності, а не договору.

04.11.2019 за відповідними клопотаннями обох сторін судом було відкладено підготовче засідання на 19.11.2019.

19.11.2019 та 03.12.2019 у підготовчому засіданні судом оголошувались перерви відповідно на 03.12.2019 та 11.12.2019.

03.12.2019 від представника позивача, до суду надійшла заява про витребування доказів, в якій заявник просить суд витребувати у Департамента з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради копію заяви ОСОБА_3 від 17.03.2015; опис документів до цієї заяви по реєстраційній справі №9058267 від 17.03.2015.

Ухвалою від 11.12.2019 судом заяву представника позивача від 03.12.2019 про витребування доказів задоволено, зобов`язано Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради надати суду в строк до 13.01.2020 належним чином завірену копію заяви ОСОБА_3 від 17.03.2015; опис документів до цієї заяви по реєстраційному номеру об`єкта нерухомого майна №01, розташованого за адресою: Миколаївська обл., м.Миколаїв, вул.Мала Морська, буд.11/19. Розгляд справи відкладено на 13.01.2020.

09.01.2020 від Департамента з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради надійшов супровідний лист №19.03.02-04/148/20 від 09.01.2020, яким останнім надано належним чином завірені копії реєстраційної справи, виготовлені шляхом сканування, на підставі яких проведено реєстраційні дії на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 01, що знаходиться за адресою: м.Миколаїв, вул.Мала Морська, буд.11/19.

13.01.2020 у підготовчому засіданні судом оголошувалась перерва до 29.01.2020 в зв`язку з необхідністю надання представникам сторін часу для ознайомлення з документами, які надійшли від Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради.

Ухвалою суду від 29.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.02.2020.

У судовому засіданні 11.02.2020 судом було оголошено перерву до 04.03.2020. Ухвалою від 11.02.2020 суд викликав для допиту свідка по даній справі ОСОБА_4 в судове засідання, яке відбудеться 04.03.2020.

У судовому засіданні 04.03.2020 судом оголошувалась перерва до 12.03.2020.

12.03.2020 за відповідним клопотанням позивача та в зв`язку з неявкою сторін судовий розгляд справи було відкладено на 19.03.2020.

19.03.2020 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Мавродієвої М.В. у відпустці.

Ухвалою суду від 30.03.2020 призначено розгляд справи №915/1589/19 без визначення дати судового засідання до відміни чи послаблення обмежувальних протиепідемічних заходів, застосованих внаслідок введення в Україні карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Суд також ухвалив провести розгляд справи у розумний строк, тривалість якого обумовлюється запровадженням в Україні карантину через спалах у світі короновірусу "COVID-19".

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Враховуючи, що з 11.05.2020 Кабінетом Міністрів України введено пом`якшення обмежувальних заходів, застосованих постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 (зі змінами та доповненнями) "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд ухвалою від 15.05.2020 призначив справу до розгляду на 03.06.2020.

03.06.2020, 25.06.2020 та 06.07.2020 в зв`язку з неможливістю явки сторін та поданням ним відповідних клопотань судовий розгляд справи відкладався відповідно на 25.06.2020, 06.07.2020 та 21.07.2020.

Під час розгляду справи представники сторін підтримували висловлені позиції та доводи, викладені на їх обґрунтування.

У судовому засіданні 22.07.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

15.10.2013 між Фізичною особою-підприємцем Переверзевою Тетяною Володимирівною, як довірителем, та Фізичною особою-підприємцем Дегтярьовою Антоніною Григорівною, як повіреним, укладений договір доручення (далі - Договір) (т.1 а.с.24-26), за яким довіритель доручив повіреному, а останній зобов`язався здійснити від імені та за рахунок довірителя наступні дії:

а) підготувати та подати комплект документів для продовження договору оренди земельної ділянки по вул.Спаська, 52;

б) підготувати та подати комплект документів для переоформлення квартири АДРЕСА_2 ;

в) підготувати та подати комплект документів для відведення земельної ділянки через земельні торги для будівництва та обслуговування магазину площею 30 кв.м за адресою вул.Колодязна ріг вул.Дзержинського;

г) провести комплекс робіт з підготовки та оформлення документів щодо відведення в оренду земельної ділянки для обслуговування торгівельного кіоску по вул.Чкалова ріг вул.Садова (через земельні торги);

д) підготувати та подати комплект документів для переоформлення «Договору особистого строкового сервітуту» в договір оренди (п.1.1 Договору).

Пунктом 1.2 Договору сторони визначили, що розмір винагороди повіреного та вартість робіт з проведення даних робіт за цим договором визначається окремим договором за формою додатку 2 до цього договору.

Пунктами 2.1, 2.8 Договору встановлений обов`язок повіреного виконати доручення за цим договором особисто та повідомляти довірителю на його вимогу про хід виконання цих договорів.

Пунктами 3.1, 3.4, 3.7 Договору встановлений обов`язок довірителя надати повіреному необхідну інформацію щодо об`єктів згідно з якими повірений здійснює свою роботу, сплатити винагороду повіреному на умовах передбачених окремим договором (пункт 1.2 цього договору) та передати повіреному суму грошових коштів обумовлених окремим договором (пункт 1.2 цього договору) не пізніше 2-х робочих днів з моменту заключення цього договору.

Довіритель сплачує повіреному вартість робіт у відповідності до п.1.2 цього договору (п.4.2 Договору).

Пунктом 5.1 Договору сторони оговорили, що довіритель сплатив винагороду в повному розмірі згідно пункту 3.7 окремо за кожну роботу згідно пункту 1.1 цього договору.

Згідно п.6.1 Договору, він може бути припинений, крім загальних підстав, передбачених законодавством України, також внаслідок:

а) скасування його довірителем до того, як доручення за цим договором виконано повірених;

б) відмови повіреного від виконання цього договору з повним звітом виконаних робіт та затрачених коштів;

в) припинення (ліквідації) будь-якої сторони, що бере участь у цьому договорі.

Згідно п.8.5 Договору він набуває чинності з моменту його підписання і дійсний з дня його укладання сторонами.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 розділу « 2. Вартість робіт та винагорода повіреного» Додатку №1 від 15.10.2013, які викладені на окремому аркуші, однак містить підписи учасників та відтиск печатки ФОП Дегтярьової А.Г. (т.1 а.с.28), загальна вартість робіт становить:

1.а. 1550,0 доларів США за подовження договору оренди земельної ділянки по вул.Спаська, 52;

1.б. 3550,0 доларів США за переоформлення квартири в домоволодіння з підвалом по вул.М.Морська, буд.11/19;

1.в. 2250,0 доларів США за оформлення документів щодо відведення земельної ділянки для обслуговування торгівельного кіоску по вул.Чкалова ріг вул.Садова (через земельні торги);

1.г. 13250,0 доларів США за оформлення пакету документів виділенню земельної ділянки через земельні торги для будівництва та обслуговування магазину по вул.Колодязній ріг вул.Дзержинського;

1.д. 1100,0 доларів США за переоформлення договору «Особистого строкового сервітуту» в договір оренди по вул.Потьомкінській, 42.

Всі витрати, що необхідні для здійснення обов`язків за договором доручення та її розмір письмово погоджується довірителем.

В підписаному з обох сторін Акті прийому-передачі інформації від 15.10.2013 (т.1 а.с.29) сторони визначили, що позивач передала, а відповідач отримала інформацію необхідну для виконання Договору та щодо повноти та змісту отриманої згідно цього акту інформації претензій не має.

Позивач вказує, що за виконання свого обов`язку за договором відповідачу було сплачено авансом 21700,0 доларів США. У пункті 3 Акту прийому-передачі інформації від 15.10.2013 зазначено, що Переверзева Тетяна Володимирівна передала Дегтярьовій Антоніні Григорівні кошти в повному обсязі визначені в порядку та на умовах цього Договору доручення. Тобто, відповідач підтвердив факт отримання вказаних коштів.

Позивач стверджує, що упродовж чотирьох років відповідач не виконувала взяті на себе за договором зобов`язання, не надавала звітів про стан виконання послуг (робіт) за договором. Під час перемовин відповідач пообіцяв позивачу повернути 21700,0 доларів США, однак, на день звернення до суду відповідачем було повернуто лише 1620,0 доларів США про що позивачем надано відповідну розписку від 23.04.2015 (т.2 а.с.65). За твердженням позивача, інших виплат відповідач не здійснила посилаючись на брак коштів.

08.05.2019 позивачем на адресу відповідача рекомендованим листом №070 було направлено повідомлення б/н від 07.05.2019 (т.1 а.с.34, 35) з вимогою про надання повного звіту про виконані роботи та витрачені грошові кошти за Договором, та у разі ненадання такого звіту позивач в повідомленні вказує, що буде вважати договір розірваним.

Позивач стверджує, що повідомлення про припинення договору відповідачем не отримано, що також підтверджується трекінгом поштового відправлення №070 АТ «Укрпошта» (т.1 а.с.35), відповіді від відповідача також не отримано, звіт не надано, інформації стосовно виконання обов`язків за договором з боку відповідача у позивача відсутня.

Позивач зазначає, що вказане дає підставу їй ініціювати процедуру розірвання договору в судовому порядку та вимагати від відповідача повернення оплати за договором, оскільки фактично нею послуги (роботи) не виконано в повному обсязі, а сплачені авансом кошти не повернуті.

Відповідач стверджує, що спірний договір укладала, але, у зв`язку із тим, що була усна домовленість про його дострокове припинення, ніяких робіт (послуг) у подальшому за цим договором не виконувала та грошей не отримувала, а зверталась до відповідних органів та суду як представник позивача за нотаріально посвідченою довіреністю.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пунктом 1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, тобто із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.526, 629 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Приписами ст.180 Господарського кодексу України встановлено істотні умови господарського договору. Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України.

За приписами ст.1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона - повірений зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони - довірителя певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

У договорі доручення, або у виданій на підставі договору довіреності, мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними (ст.1003 Цивільного кодексу України).

Повірений має право на плату за виконання свого обов`язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо в договорі доручення не визначено розміру плати повіреному або порядок її виплати, вона виплачується після виконання доручення відповідно до звичайних цін на такі послуги (ст.1002 Цивільного кодексу України).

Позивачем зазначається та визнається відповідачем, що між ними було укладено спірний договір доручення.

Пунктом 1.2 Договору сторони визначили, що розмір винагороди повіреного та вартість робіт з проведення даних робіт за цим договором визначається окремим договором за формою додатку 2 до цього договору.

Пунктами 3.1, 3.4, 3.7 Договору встановлений обов`язок довірителя надати повіреному необхідну інформацію щодо об`єктів згідно з якими повірений здійснює свою роботу, сплатити винагороду повіреному на умовах передбачених окремим договором (пункт 1.2 цього договору) та передати повіреному суму грошових коштів обумовлених окремим договором (пункт 1.2 цього договору) не пізніше 2 (двох) робочих днів з моменту заключення цього договору.

Довіритель сплачує повіреному вартість робіт у відповідності до п.1.2 цього договору (п.4.2 Договору).

Пунктом 5.1 Договору сторони оговорили, що довіритель сплатив винагороду в повному розмірі згідно пункту 3.7 окремо за кожну роботу згідно пункту 1.1 цього договору.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 розділу « 2. Вартість робіт та винагорода повіреного» Додатку №1 від 15.10.2013, які викладені на окремому аркуші, однак містить підписи учасників та відтиск печатки ФОП Дегтярьової А.Г. (т.1 а.с.28), загальна вартість робіт становить:

1.а. 1550,0 доларів США за подовження договору оренди земельної ділянки по вул.Спаська, 52;

1.б. 3550,0 доларів США за переоформлення квартири в домоволодіння з підвалом по вул.М.Морська, буд.11/19;

1.в. 2250,0 доларів США за оформлення документів щодо відведення земельної ділянки для обслуговування торгівельного кіоску по вул.Чкалова ріг вул.Садова (через земельні торги);

1.г. 13250,0 доларів США за оформлення пакету документів виділенню земельної ділянки через земельні торги для будівництва та обслуговування магазину по вул.Колодязній ріг вул.Дзержинського;

1.д. 1100,0 доларів США за переоформлення договору «Особистого строкового сервітуту» в договір оренди по вул.Потьомкінській, 42.

Всі витрати, що необхідні для здійснення обов`язків за договором доручення та її розмір письмово погоджується довірителем.

В підписаному з обох сторін Акті прийому-передачі інформації від 15.10.2013 (т.1 а.с.29) сторони визначили, що позивач передав, а відповідач отримав інформацію необхідну для виконання Договору. Претензій щодо повноти та змісту отриманої згідно цього акту інформації немає.

Також в п.3 вказаного акту зазначено, що Переверзева Тетяна Володимирівна передала Дегтярьовій Антоніні Григорівні кошти в повному обсязі визначені в порядку та на умовах цього Договору доручення.

08.05.2019 позивачем на адресу відповідача рекомендованим листом №070 було направлено повідомлення б/н від 07.05.2019 (т.1 а.с.34, 35) з вимогою про надання повного звіту про виконані роботи та витрачені грошові кошти за Договором, та у разі ненадання такого звіту позивач в повідомленні вказує, що буде вважати договір розірваним.

Позивач стверджує, що повідомлення про припинення договору відповідачем не отримано, що також підтверджується трекінгом поштового відправлення №070 АТ «Укрпошта» (т.1 а.с.35), відповіді від відповідача також не отримано, звіт не надано, інформації стосовно виконання обов`язків за договором з боку відповідача у позивача відсутня.

Позивач стверджує, що упродовж чотирьох років відповідач не виконувала взяті на себе за договором зобов`язання, не надавала звітів про стан виконання послуг (робіт) за договором. Отримання відповідачем авансу за виконання свого обов`язку за договором у сумі 21700,0 доларів США підтверджується фактом підписання Договору доручення, Додатку №1 до Договору та п.3 Акту. В досудовому порядку врегулювання спору відповідач пообіцяв позивачу повернути 21700,0 доларів США, однак, на день звернення до суду відповідачем було повернуто лише 1620,0 доларів США про що позивачем надано відповідну розписку від 23.04.2015 (т.2 а.с.65). За твердженням позивача, інших виплат відповідач не здійснила посилаючись на брак коштів. Вказані обставини є підставою для звернення до суду з вимогами про розірвання договору та повернення сплаченого за договором авансу.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог зазначає, що ніяких грошей від позивача не отримувала. Передання коштів у сумі 1620,0 доларів США не свідчить про часткове повернення авансу, а навпаки підтверджує їх запозичення Переверзевою Т.В . Посилання на отримання коштів у тексті договору відповідач вважає неналежним доказом їх отримання. Звернення до відповідних органів та суду відбувалось на підставі нотаріально посвідченої довіреності, а не Договору доручення.

Щодо позовних вимог про розірвання спірного договору доручення, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.1004 Цивільного кодексу України повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Відповідно до ст.1008 Цивільного кодексу України договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі:

1) відмови довірителя або повіреного від договору;

2) визнання довірителя або повіреного недієздатним, обмеження його цивільної дієздатності або визнання безвісно відсутнім;

3) смерті довірителя або повіреного.

Довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною.

Якщо повірений діє як підприємець, сторона, яка відмовляється від договору, має повідомити другу сторону про відмову від договору не пізніш як за один місяць до його припинення, якщо триваліший строк не встановлений договором.

Позивач стверджує, що упродовж чотирьох років відповідач не виконувала взяті на себе за договором зобов`язання, не надавала звітів про стан виконання послуг (робіт) за договором, що свідчить про істотне порушення ФОП Дегтярьовою ТА.Г умов договору доручення.

08.05.2019 позивачем на адресу відповідача рекомендованим листом №070 було направлено повідомлення б/н від 07.05.2019 з вимогою про надання повного звіту про виконані роботи та витрачені грошові кошти за Договором, та у разі ненадання такого звіту позивач в повідомленні вказує, що буде вважати договір розірваним.

Позивач зазначає, що повідомлення про припинення договору відповідачем не отримано, що також підтверджується трекінгом поштового відправлення №070 АТ «Укрпошта», відповіді від відповідача також не отримано, звіт не надано, інформації стосовно виконання обов`язків за договором з боку відповідача у позивача відсутня.

Судом встановлено, що відповідачем жодних доказів в підтвердження виконання ним умов договору не надано.

Частиною 3 ст.651 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Як вбачається зі змісту п.6.1 Договору він припиняється, крім загальних підстав, передбачених законодавством України, також внаслідок, скасування його довірителем до того, як доручення за цим договором виконано повіреним.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.ч.2, 3 ст.1008 Цивільного кодексу України договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі: відмови довірителя або повіреного від договору. Довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Відмова від права на відмову від договору доручення є нікчемною. Якщо повірений діє як підприємець, сторона, яка відмовляється від договору, має повідомити другу сторону про відмову від договору не пізніш як за один місяць до його припинення, якщо триваліший строк не встановлений договором.

Судом встановлено, що право позивача (довірителя) на розірвання договору доручення в односторонньому порядку прямо передбачене як п.1. ч.1, ч.ч.2, 3 ст.1008 Цивільного кодексу України, так і умовами п.6.1 Договору доручення.

При цьому, підставою для виникнення у позивача цього права є невиконання відповідачем своїх зобов`язань за цим договором, а реалізація цього права полягає у надісланні відповідної заяви про розірвання договору повіреному за один календарний місяць до дати розірвання.

08.05.2019 позивачем на адресу відповідача рекомендованим листом №070 було направлено повідомлення б/н від 07.05.2019 з вимогою про надання повного звіту про виконані роботи та витрачені грошові кошти за Договором, та у разі ненадання такого звіту позивач в повідомленні вказує, що буде вважати договір розірваним.

Таким чином, позивач реалізував своє право на розірвання договору в односторонньому порядку шляхом надсилання 08.05.2019 на адресу відповідача листа-повідомлення б/н від 07.05.2019, в якому заявив про одностороннє розірвання договору доручення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір доручення є розірваним достроково у односторонньому порядку з 08.06.2019 (через 30 днів після відправлення позивачем листа-повідомлення), у зв`язку з відмовою від нього довірителя.

За приписами ч.ч.2, 3 статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У разі розірвання договору зобов`язання припиняється з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на встановлені обставини дострокового розірвання договору в односторонньому порядку з 08.06.2019, зобов`язання сторін за зазначеним договором припинились з 08.06.2019.

Таким чином, враховуючи дату звернення позивача з позовом до суду 14.06.2019, суд приходить до висновку про відсутність спору між сторонами у справі щодо розірвання вказаного договору, що є підставою для відмови у позові в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 20080,0 доларів США, що за курсом НБУ станом на день подання позову становить 530112,0 грн, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст.51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.192 ЦК України).

Згідно ч.ч.1,3 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.198 Господарського кодексу України платежі за грошовими зобов`язаннями, що виникають у господарських відносинах, здійснюються у безготівковій формі або готівкою через установи банків, якщо інше не встановлено законом. Грошові зобов`язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов`язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб`єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов`язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Положення чинного законодавства не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті.

В той же час, згідно ч.ч.2, 3 ст.1087 ЦК України, розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Розрахунки між цими особами можуть провадитися також готівкою, якщо інше не встановлено законом. Граничні суми розрахунків готівкою для фізичних та юридичних осіб, а також для фізичних осіб-підприємців відповідно до цієї статті встановлюються Національним банком України.

Граничні суми розрахунків готівкою для фізичних та юридичних осіб, а також для фізичних осіб - підприємців відповідно до цієї статті встановлюються Національним банком України.

Згідно п. 4-6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постанова Правління Національного банку України 29.12.2017 № 148, суб`єкти господарювання, які відкрили поточні рахунки в банках і зберігають на цих рахунках свої кошти, здійснюють розрахунки за своїми грошовими зобов`язаннями, що виникають у господарських відносинах, у безготівковій формі, а також у готівковій формі з дотриманням обмежень та в порядку, установленому законодавством України.

Суб`єкти господарювання здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами через касу як коштами, одержаними як готівкова виручка, так і коштами, одержаними із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів.

Суб`єкти господарювання здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що ні спірним договором, ні актом прийому-передачі інформації від 15.10.2013 не встановлено, яку саме суму коштів ФОП Переверзева Тетяна Володимирівна передала ФОП Дегтярьовій Антоніні Григорівні, та в який спосіб це відбулось.

Доказів здійснення розрахунків позивача з відповідачем у безготівковій формі позивачем не надано.

У разі здійснення авансування послуг готівковими коштами, позивач мав певним чином відобразити це у відповідних книгах обліку. Доказів здійснення позивачем обліку операцій з готівкою суду не надано.

Виходячи зі свідчень ОСОБА_4 вона була присутня при неодноразовому переданні грошових коштів від позивача відповідачу, але в якій сумі кошти передавались та на якій підставі, вона повідомити не може.

З цього приводу суд зазначає, що покази свідка взагалі не можуть бути доказом передання грошових коштів, оскільки, в силу приписів ст.77 ГПК України ця обставина може бути підтверджена лише певними засобами доказування - письмовими доказами (платіжне доручення, видатковий ордер, розписка, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт передачі чи перерахування грошей відповідачу саме в сумі 21700,0 доларів США (або еквівалентної їм суми гривень), в зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 20080,0 доларів США, що за курсом НБУ станом на день подання позову становить 530112,0 грн, слід відмовити.

За вказаних обставин, в задоволенні позову слід відмовити повністю.

У відповідності до ст.129 ГПК України, судові витрати у разі відмови в позові підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України, з урахуванням п.4 Розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено « 31» липня 2020 року.

Суддя М.В.Мавродієва