СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2020 р. Справа № 922/3827/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Мартюхіна Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Перікової К.В.,

за участю:

представника апелянта - Чикаліна Г.В. за довіреністю від 26.12.2019 № Др-52-1219 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 27.12.2017 №4932),

представника кредиторів ТОВ КУА «Фінекс-Капітал» та ТОВ КГ «Осіріс» - Бондаренко Н.В. за довіреністю від 10.02.2020 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 09.06.2004 №1192);

арбітражного керуючого - Кошовський С.В. (свідоцтво на право здійснення діяльності арбітражного керуючого від 14.05.2013 № 923),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» (вх. 1340) та апеляційну скаргу керуючого санацією ТОВ «Пригородна нерухомість» арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича (вх.№ 1547)

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.04.2020

у справі №922/3827/19, постановлену суддею Усатим В.О. в приміщенні Господарського суду Харківської області 06.04.2020 о 17:38 (повний текст рішення складений 13.04.2020),

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтаж Трейд», м.Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пригородна нерухомість», м. Харків,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.04.2020 заяву ТОВ «Харківгаз Збут» (вх. 10 від 02.01.2020) з грошовими вимогами до боржника задоволено частково.

Визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» до боржника частково в сумі 58436,53 грн (з яких:

- 35154,44 грн - інфляційні втрати та 3% річних;

- 23282,09 грн - пеня, неустойка)

та 3842,00 грн судового збору, які включено до реєстру вимог кредиторів у порядку черговості, визначеної Кодексом України з процедур банкрутства.

В іншій частині вимог заяви відмовлено.

ТОВ «Харківгаз Збут» з ухвалою Господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.04.2020 у справі №922/3827/19 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити грошові вимоги ТОВ «Харківгаз Збут» у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що господарським судом першої інстанції не правильно застосовано строк позовної давності, у зв`язку з тим, що укладеним договором про постачання газу передбачений строк позовної давності у 3 роки.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.06.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.04.2020 у справі №922/3827/19 та призначено справу до розгляду.

Керуючий санацією ТОВ «Пригородна нерухомість» арбітражний керуючий Кошовський Сергій Васильович з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.04.2020 у справі №922/3827/19 про визнання грошових вимог ТОВ «Харківгаз Збут» у сумі 58436,53 грн скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Харківгаз Збут» у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що між ТОВ «Харківгаз Збут» та боржником підписаний акт звірки взаємних розрахунків, де сторони зазначили, що боржник заборгованості не має, тому, на думку арбітражного керуючого, заява з кредиторськими вимогами є необґрунтованою. Крім того, зазначає, що ТОВ «Харківгаз Збут» у відповідності до умов договору не надсилало акти на рахунки щодо перевищення та недобору лімітів газу, тому дані вимоги є документально не підтверджені.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.07.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою керуючого санацією ТОВ «Пригородна нерухомість» арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича на ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.04.2020 у справі №922/3827/19, призначено справу до розгляду.

У судовому засіданні 21.07.2020 судова колегія апеляційного господарського суду встановила, що апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» керуючого санацією ТОВ «Пригородна нерухомість» арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича подані на один і той же процесуальний документ, у зв`язку із чим дійшла висновку щодо доцільності прийняття вказаних апеляційних скарг до спільного розгляду в межах апеляційного провадження у справі №922/3827/19.

У судовому засіданні 21.07.2020 оголошено перерву до 28.07.2020.

ТОВ «Харківгаз Збут» надано завірені копії розрахунків неустойки за недобір обсягів природного газу з підписаними з обох сторін актами приймання-передачі природного газу; розрахунки штрафу за перевищення обсягів природного газу з підписаними з обох сторін актами приймання-передачі природного газу, розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат з виписками з рахунку (вх. 6986 від 24.07.2020).

Від ТОВ КУА «Фінекс-Капітал» надійшло клопотання (вх. 7013 від 27.07.2020), в якому просить відмовити ТОВ «Харківгаз Збут» щодо долучення до матеріалів апеляційного провадження доказів, які не були подані до суду першої інстанції з неповажних причин.

Від арбітражного керуючого надійшли заперечення (вх. 7075 від 28.07.2020) проти прийняття нових доказів на стадії апеляційного розгляду, у зв`язку з тим, що відсутні будь-які підстави вважати причини неподання апелянтом доказів до суду першої інстанції поважними.

У судовому засіданні 28.07.2020 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.04.2020 в оскаржуваній частині скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву з кредиторськими вимогами у повному обсязі, у задоволенні апеляційної скарги керуючого санацією відмовити.

Керуючий санацією ТОВ «Пригородна нерухомість» арбітражний керуючий Кошовський С.В. підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.04.2020 скасувати та відмовити у задоволенні заяви з кредиторськими вимогами у повному обсязі, у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Харківгаз Збут» - відмовити.

Представник ТОВ КУА «Фінекс-Капітал» та ТОВ КГ «Осіріс» заперечував проти задоволення апеляційної скарги ТОВ «Харківгаз Збут» та підтримав апеляційну скаргу керуючого санацією ТОВ «Пригородна нерухомість» арбітражного керуючого Кошовського С.В., просив ухвалу господарського суду першої інстанції скасувати, у задоволенні заяви ТОВ «Харківгаз Збут» про визнання кредиторських вимог відмовити.

Інші учасники справи своїм правом на участь у судовому засіданні не скористались, у судове засідання Східного апеляційного господарського суду 28.07.2020 представники інших учасників справи не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Колегія суддів залишає без розгляду заяву ТОВ «Харківгаз Збут» про долучення до матеріалів справи (вх. 6986 від 24.07.2020) по справі з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1,4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно з ч. 1-3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За загальним правилом апеляційний господарський суд переглядає справу за наявними у справі доказами, тобто тими доказами, що були зібрані місцевим господарським судом, піддані оцінці і за результатами оцінки покладені в основу рішення цього суду або відхилені судом. Подання сторонами додаткових доказів апеляційному суду обмежено. Додаткові докази приймаються судом, якщо особа, яка подає докази, обґрунтує неможливість подання цих доказів місцевому господарському суду під час розгляду справи у першій інстанції. Обґрунтовуючи неможливість подання доказів суду першої інстанції, особа, яка бажає подати нові докази, має довести обставини, що об`єктивно перешкоджали їй подати ці докази місцевому господарському суду.

Обмеження права на подання доказів в суд апеляційної інстанції покликано активізувати змагальний процес в суді першої інстанції. Його можливо розглядати як своєрідну процесуальну санкцію за невиконання особою, що бере участь у справі, своїх обов`язків по доказуванню в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду першої інстанції ТОВ «Харківгаз Збут» подало заяву про визнання кредиторських вимог та, зокрема, розрахунок інфляційних, 3% річних та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за договором про постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 01.01.2016 №11410YD174GPO16.

У колегії суддів апеляційної інстанції під час судового засіданні 21.07.2020 виникла необхідність надання пояснень щодо розрахунку сум пені, інфляційцних та 3% річних, у зв`язку з цим ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.07.2020 про оголошення перерви запропоновано надати інформацію щодо питань, які виникли у судовому засіданні.

До матеріалів справи в апеляційній інстанції надано акти примання-передачі газу, які підписані обома сторонами, однак не подані до суду першої інстанції в обґрунтування своїх кредиторських вимог, та апелянт не зазначає про причини неподання їх до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, підстави для прийняття та дослідження наданих ТОВ «Харківгаз Збут» додаткових доказів (вх. 6986 від 24.07.2020) відсутні у відповідності до ч.3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, тому наведені докази залишаються колегією суддів без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

ТОВ «Будмонтаж Трейд» звернулося до суду із заявою про порушення справи про банкрутство ТОВ «Пригородна нерухомість».

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.11.2019 прийнято до розгляду заяву ТОВ «Будмонтаж Трейд» про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Пригородна нерухомість», підготовче засідання суду призначено на 05.12.2019, зобов`язано визначених автоматизованою системою арбітражних керуючих Цвик Андрія Олеговича, Марченко Романа Вікторовича та арбітражного керуючого Фірсова Григорія Валерійовича надати суду заяву на участь у даній справі в якості розпорядника майна, зобов`язано боржника надати документи, визначені ст. 36 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.12.2019 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Пригородна нерухомість», визнано вимоги ініціюючого кредитора ТОВ «Будмонтаж Трейд» до боржника в сумі 261719,79 грн основного боргу та 26171,98 грн пені, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено Цвика А.О., визначено датою проведення попереднього судового засідання 11.02.2020. Встановлено оплату послуг арбітражному керуючому Цвик Андрію Олеговичу у розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень, за рахунок коштів, авансованих на депозитний рахунок господарського суду.

06.12.2019 оприлюднене оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Пригородна нерухомість».

До суду, зокрема, надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» з грошовими вимогами до боржника, в якій просить визнати грошові вимоги ТОВ «Харківгаз Збут» до боржника у загальному розмірі 161159,82 грн, з яких:

- 79345,86 грн - штраф за перевищення обсягів природного газу;

- 41554,83 грн - неустойка за недобір обсягів природного газу;

- 4693,87 грн - пеня;

- 6926,30 грн - 3% річних;

- 28228,14 грн - інфляційні збитки

та 3842,00 грн судового збору.

Просить включити зазначені вимоги до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.01.2020 прийнято заяву з грошовими вимогами ТОВ «Харківгаз Збут» до боржника до провадження та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

До суду від розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Цвик А.О. надійшов звіт, в якому, зокрема, повідомлено суд про те, що розпорядником майна розглянуті зазначені вимоги та визнані частково: в сумі 58994,48 грн (19146,17 грн неустойки; 4693,87 грн пені; 6926,30 грн 3% річних та 28228,14 грн інфляційних втрат) та 3842,00 грн судового збору та віднесено їх до відповідної черговості, визначеної Кодексом України з процедур банкрутства.

Крім того, розпорядником майна разом зі звітом подано відзив на заяву ТОВ «Харківгаз Збут» з грошовими вимогами до боржника, в якому визнано частково грошові вимоги ТОВ «Харківгаз Збут».

Також розпорядником майна заявлено про застосування позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

06.04.2020 Господарським судом Харківської області постановлено оскаржувану ухвалу, якою заяву ТОВ «Харківгаз Збут» з грошовими вимогами до боржника задоволено частково, а саме в сумі 58436,53 грн (з яких:

- 35154,44 грн - інфляційні втрати та 3% річних;

- 23282,09 грн - пеня, неустойка)

та 3842,00 грн судового збору, які включено до реєстру вимог кредиторів у порядку черговості, визначеної Кодексом України з процедур банкрутства.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що 06.12.2019 оприлюднене оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Пригородна нерухомість», а заява з грошовими вимогами до боржника від ТОВ «Харківгаз Збут» направлена останнім 27.12.2019, тому вимоги заявлені протягом встановленого строку, отже, є конкурсними та підлягають визнанню у встановленому вище розмірі та включенню до реєстру в порядку відповідної черговості. Щодо відмови у задоволенні в частині визнання у сумі 102723,29 грн суд першої інстанцїі застосував строк позовної давності.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, дійшов висновку про часткове задоволення апеляційних скарг з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно ч. 3 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядник майна не пізніше ніж на 10 день з дня закінчення встановленого частиною першою цієї статті строку з урахуванням результатів розгляду вимог кредиторів боржником повністю або частково визнає їх або відхиляє з обґрунтуванням підстав визнання чи відхилення, про що письмово повідомляє заявників і господарський суд, а також подає до суду письмовий звіт про надіслані всім кредиторам боржника повідомлення про результати розгляду грошових вимог та їх отримання кредиторами разом з копіями повідомлень про вручення поштового відправлення та описів вкладення у поштове відправлення або інших документів, що підтверджують надсилання повідомлення кредиторам.

Зважаючи на те, що 06.12.2019 оприлюднене оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Пригородна нерухомість», а заява з грошовими вимогами до боржника від ТОВ «Харківгаз Збут» направлена останнім 27.12.2019, отже, вимоги заявлені протягом встановленого строку та є конкурсними.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом першої інстанції 01.01.2016 між ТОВ «Харківгаз Збут» (постачальник) та ТОВ «Пригородна нерухомість» (споживач) укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (промислові споживачі та інші суб`єкти господарювання) № 11410YD174GPO16.

Дія договору пролонгована на 2017-2019 роки шляхом укладення відповідних додаткових угод.

Відповідно до п.п. 1.1 договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Плановий обсяг постачання газу по місяцях визначено в п.1.3 договору.

Умовами договору передбачений механізм коригування планових обсягів природного газу, у випадку виникнення відповідної потреби у споживача, зокрема, відповідно до п.2.5-2.7 договору коригування (перегляд) планових місячних обсягів природного газу на 01 число розрахункового місяця здійснюється за письмовою заявою споживача постачальником у разі якщо споживач повідомив постачальника про зміну планових обсягів газу не менше ніж за 15календарних днів до початку розрахункового місяця.

Коригування (перегляд) планових місячних обсягів природного газу на 15 число розрахункового місяця здійснюється за письмовою заявою споживача постачальника у разі, якщо споживач повідомив постачальника про зміну планових обсягів газу не менше ніж за 6 робочих днів відповідно до 15 числа розрахункового місяця.

Коригування (перегляд) планових місячних обсягів природного газу на 25 число розрахункового місяця здійснюється за письмовою заявою споживача постачальника у разі, якщо споживач повідомив постачальника про зміну планових обсягів газу не менше ніж за 6 робочих днів відповідно до 25 числа розрахункового місяця.

Відповідно до п. 2.9 договору про постачання газу визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку.

За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акту про фактичного обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачем за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ;

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутися до суду за вирішення спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника.

У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акта приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

Як наведено у заяві про визнання кредиторських вимог за час дії договору ТОВ «Пригородна нерухомість» допускались випадки перевищення та недобір обсягу природного газу за наступні періоди:

перевищення: листопад 2016; березень 2017, травень 2017; листопад 2017; грудень 2017; травень 2018; червень 2018; липень 2018; вересень 2018; жовтень 2018. Загальний обсяг 61909 тис. куб м на суму 793458,64грн.

недобір: грудень 2016; січень - лютий 2017; квітень 2017, червень 2017; липень 2017; серпень 2017; жовтень 2017; січень - квітень 2018; серпень 2018; листопад 2018; грудень 2018; січень - вересень 2019. Загальний обсяг 38640,242 куб м на суму 1794402,52 грн.

На думку ТОВ «Харківгаз Збут» відбулось порушення договору постачання природного газу від 01.01.2016 №11410УD/44/GP016 з боку ТОВ «Пригородна нерухомість» щодо коригування (перегляд) планових місячних обсягів природного газу.

Пунктом 6.2.2 договору сторони узгодили відповідальність споживача у випадку, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний (об`єм) обсяг споживання газу за договором буде менший від підтвердженого обсягу газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем) у вигляді неустойки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості недопоставленого обсягу газу за розрахунковий період.

Відповідно до пункту 6.2.3 договору, сторони погодили, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний (об`єм) обсяг поставленого газу буде перевищувати підтверджений обсяг газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), споживач сплачує постачальнику штраф за перевищення обсягу постачання газу за формулою, визначеною договором.

ТОВ «Харківгаз Збут» вважає, що має право на стягнення з ТОВ «Пригородна нерухомість» 79345,86 грн штрафу за перевищення обсягів природного газу та 41554,83 грн неустойки за недобір обсягів природного газу у відповідності до вищенаведених умов договору.

Однак, колегія суддів не погоджується з наведеною позицією кредитора з огляду на наступне.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. принципу справедливості розгляду справи судом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом від 24.05.1995 №88 Міністерства фінансів України, документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ.

Згідно з ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.п.2.4, 2.5 вказаного Положення, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

За приписами п.12 Розділу ІІ Правил постачання природного газу, затвердженими постановою №2496 від 30.09.2015 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати діючому постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Отже, в даному випадку, належними та допустимими в розумінні ст.ст.76, 77 ГПК України доказом підтвердження вчинення господарської операції за договорами про постачання природного газу є акти приймання-передачі товарної продукції, які містять інформацію про фактичний обсяг переданого та поставленого споживачу природного газу.

Як вбачається у матеріалах справи відсутні первинні документи в розумінні діючого законодавства щодо постачання газу, а саме відсутні докази складання та надсилання актів приймання-передачі спожитого газу ТОВ «Пригородна нерухомість».

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єкти ринку природного газу, які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом.

Правопорушеннями на ринку природного газу зокрема є використання природного газу споживачами в обсягах, що перевищують підтверджені в установленому порядку постачальниками.

Відповідно до п. 19 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 постачальник, зокрема, зобов`язаний:

дотримуватись вимог цих Правил;

своєчасно надавати споживачу достовірну інформацію, у тому числі передбачену Законом України "Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення", а також дані про фактичні нарахування (обсяг та вартість) за послуги з газопостачання, щоб дати можливість споживачеві регулювати власне споживання природного газу. Заходи щодо надання інформації для споживача мають бути передбачені у договорі постачання природного газу. Жодні додаткові витрати за надання інформації споживачем не оплачуються.

ТОВ «Харківгаз Збут» не надано доказів до матеріалів справи, що підтверджували перевищення чи недобір обсягів газу споживачем, а саме відсутнє направлення споживачу інформації та даних про нарахування обсягу та вартості спожитого газу, щоб споживач міг регулювати власне споживання.

Матеріали справи не містять доказів звернення ТОВ «Пригородна нерухомість» до ТОВ «Харківгаз Збут» із заявами про коригування (перегляд) планових місячних обсягів природного газу відповідно до положень договору.

Згідно з п. 2,3 розділу VII Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 у договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу.

За результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія, який оформлюється з урахуванням таких вимог:

1) форма акта-претензії є довільною;

2) при порушенні, зазначеному в підпункті 3 пункту 1 цього розділу, акт-претензія складається представниками постачальника після пред`явлення ними відповідних посвідчень у присутності уповноваженого представника споживача (власника або наймача) і скріплюється їхніми підписами. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це зазначається в акті-претензії. Акт-претензія щодо відмови споживача у доступі до території об`єкта споживача вважається дійсним, якщо його підписали представник постачальника та одна незаінтересована особа за умови посвідчення їх осіб або три представники постачальника. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це робиться відмітка в обох примірниках цього акта, і другий його примірник надсилається споживачеві реєстрованим поштовим відправленням.

Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування.

У випадку нереагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду першої інстанції в обґрунтування вимог щодо нарахування 79345,86 грн штрафу за перевищення обсягів газу та 41554,83 грн неустойки за недобір обсягів газу ТОВ «Харківгаз Збут» надало лише розрахунок наведених сум (а.с. 12,13 т. 14), претензію від 06.11.2019 №617-Сл-19006-1119 (а.с. 33, т. 14), рахунки на оплату від 04.11.2019 №69007758 штрафу за перевищення обсягів газу у сумі 79345,86 грн та від 04.11.2019 №69007759 неустойки за недобір обсягів газу у сумі 41554,83 грн (а.с. 31,32 т. 14).

У матеріалах справи відсутні докази складання ТОВ «Харківгаз Збут» актів-претензій в розрахункові періоди, коли були порушення ТОВ «Пригородна нерухомість» умов договору щодо перевищення та недобір обсягів газу.

Враховуючи, що жодного акту претензії щодо порушення норм споживання газу до заяви про визнання кредиторських вимог ТОВ «Харківгаз Збут» не надало, встановити, чи було порушення з боку споживача щодо перевищення/недобору обсягів природного газу, без відповідних доказів не можливо.

Посилання на розрахунки, які надані кредитором до заяви, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки наведений у ньому обсяг постачання (споживання) газу встановлений постачальником на власний розсуд без попереднього направлення акту приймання-передачі газу споживачу, та не підтверджений матеріалами справи.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що ТОВ «Харківгаз Збут» не надало відповідних доказів в обґрунтування обставин щодо перевищення чи недобору обсягів газу ТОВ «Пригородна нерухомість» у зазначені в заяві періоди. Крім того, сторонами договору порушений порядок врегулювання розбіжностей щодо постачання обсягів природного газу.

У зв`язку з цим кредиторські вимоги в сумі 120900,69 грн (штраф за перевищення обсягів природного газу у розмірі 79345,86 грн та неустойка за недобір обсягів природного газу в розмірі 41554,83 грн) не непідтверджені матеріалами справи, тому не підлягають визнанню.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з висновком господарського суду про доведене порушене право ТОВ «Харківгаз Збут» та застосування строків позовної давності.

Враховуючи наведене, ухвала Господарського суду Харківської області від 06.04.2020 в частині визнання кредиторських вимог у сумі 19146,17 грн підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у визнанні кредиторських вимог у сумі 19146,17 грн, з підстав зазначених вище.

Щодо визнання кредиторських вимог у сумі 35154,44 грн, з яких 6926,30 грн - 3% річних, 28228,14 грн - інфляційні втрати, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново- господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При розрахунку інфляційних втрат слід враховувати рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. № 62-97р.

В рекомендаціях Верховного Суду України від 03.04.1997р. № 62-97р зазначено, що у випадку коли поверненню підлягає сума, яка складається зі внесків, здійснених в різні періоди, кожний внесок збільшується на величину індексу відповідного періоду, результати підсумовуються.

Крім того зазначено, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховуються не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, а тому слід вважати, що сума внесена за період з 1 по 15 відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а з 16 по 31 число то розрахунок починається з наступного місяця.

Слід зазначити, що в період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання може мати місце як збільшення суми основного боргу (інфляція), так і зменшення суми основного боргу (дефляція) і для застосування до боржника судом цього виду виключної відповідальності, встановленої законом в зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання, необхідні умови існування у боржника простроченого грошового зобов`язання протягом місяця. Тобто, визначена сума боргу повинна не змінюватись протягом місяця, а у разі якщо відповідачем здійснювались часткові оплати боргу, то застосовується відповідальність у вигляді інфляційних тільки до тієї суми боргу, що не була сплачена та існувала певний час протягом місяця.

Умовами укладеного договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника у розмірі 100% місячної вартості запланованого обсягу газу та сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу (п. 4.2. договору).

З наданого кредитором розрахунку вбачається періоди нарахування суми заборгованості, а також прострочення оплати заборгованості, на яке нараховується інфляційні та 3% річні. В спростування даних (щодо оплати та прострочення) розпорядником майна та боржником доказів до суду першої інстанції не надано. Крім того, колегія суддів зазначає, що доказів, які підтверджують відсутність прострочення у відповідні періоди та здійснення своєчасної оплати відповідно до п. 4.2. договору розпорядником майна, боржником не надано.

З огляду на викладене та здійснивши перерахунок 3% річних, інфляційних втрат за період з моменту виникнення заборгованості з оплати за поставлений товар, з урахуванням суми боргу та дат виникнення прострочення по кожному з платежів, враховуючи суми платежів та строк оплати колегія суддів вважає, що визнанню підлягають інфляційні втрати у розмірі 19353,57 грн, 3 % річних у розмірі - 6926,24 грн.

Ухвала Господарського суду Харківської області від 06.04.2020 в частині визнання кредиторських вимог у розмірі 8874,57 грн інфляційних нарахувань підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у визнанні кредиторських вимог у розмірі 8874,57 грн.

Щодо вимог про визнання кредиторських вимог у розмірі 4693,87 пені, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6.2.1. договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за коден день прострочення платежу.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання.

Пунктом 10.2. договору встановлено, що сторони домовились, що строк позовної давності, у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, компенсацій встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, сторони обумовили у договорі строк позовної давності нарахування, зокрема, пені за прострочення виконання зобов`язання.

Зробивши відповідний перерахунок пені, зазначений в заяві про визнання кредиторських вимог, колегія суддів прийшла до висновку, що він є арифметично правильний та підлягає визнанню у розмірі 4693,87 грн.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів прийшла до висновку про скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 06.04.2020 в частині відмови у визнанні кредиторських вимог у розмірі 557,95 грн пені з прийняття нового рішення про визнання кредиторських вимог в цій частині.

Щодо посилання ТОВ «Харківгаз Збут» на те що, суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неповно з`ясував обставини справи щодо застосування строків позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 259 Цивільного кодексу України встановлено що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Як зазначалось вище, пунктом 10.2. договору встановлено, що сторони домовились, що строк позовної давності, у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, компенсацій встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, сторони, укладаючи договір від 01.01.2016 №11410YD/44GР016 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів домовились про збільшення позовної давності до трьох років.

Як вбачається з матеріалів справи заява з грошовими вимогами до боржника подана 27.12.2019, що підтверджується відтиском печатки поштового відділення на описі вкладення до цінного листа, в якому направлена заява до суду.

Таким чином, кредитор ТОВ «Харківгаз Збут» звернувся у межах строків позовної давності до суду першої інстанції з заявою про визнання кредиторських вимог. Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи щодо застосування строків позовної давності.

Щодо посилання керуючого санацією арбітражного керуючого Кошовського С.В. на те, що був підписаний акт звіряння взаємних розрахунків між боржником та кредитором за період січень-жовтень 2019, в якому зазначена переплата боржника у розмірі 16136,10 грн, тому на думку арбітражного керуючого заборгованість за укладеним договором та додатковими угодами відсутня, колегія суддів зазначає.

Як вбачається з акту звіряння взаємних розрахунків від 18.11.2019 дійсно є переплата ТОВ «Харківгаз Збут» у розмірі 16136,10 грн, яка була повернута на рахунок боржника 28.11.2019 у відповідності до платіжного доручення №2129.

Колегія суддів звертає увагу на те, що акт був підписаний щодо сум основної заборгованості за договором за спожитий газ; розрахунок пені, 3%річних, інфляційних втрат, а також штраф за перевищення та неустойка за недобір до цього акту звірки включений не був.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові. Тобто сума пені, 3%річних, інфляційних втрат це не є сумою основної заборгованості та їх нарахування є правом кредитора, а не обов`язком. ТОВ «Харківгаз Збут» скористалось своїм правом на нарахування наведених сум протягом строку позовної давності.

Крім того, колегія суддів зазначає, що частиною 3 ст. 44 Кодексу з процедур банкрутства визначено обов`язки розпорядник майна, зокрема, зобов`язаний розглядати заяви кредиторів з грошовими вимогами до боржника, що надійшли в установленому цим Кодексом порядку; вести реєстр вимог кредиторів; повідомляти кредиторів про результати розгляду їхніх вимог.

Частиною 4 наведеної статті зазначено, розпорядник майна несе відповідальність за свої дії та бездіяльність відповідно до закону.

Відповідно до ч. 11 ст. 44 Кодексу з процедур банкрутства призначення розпорядника майна не є підставою для припинення повноважень керівника чи органу управління боржника.

Як вбачається з матеріалів справи розпорядником майна Цвик А.О. складений звіт про розгляд грошових вимог кредиторів від 21.01.2020, в якому визнає частково грошові вимоги ТОВ «Харківгаз Збут», оскільки вважає що кредитор звернувся поза межами строків позовної давності.

Аналогічну позицію розпорядник майна арбітражний керуючий Цвик А.О. зазначив у відзиві на заяву з кредиторськими вимогами.

Від боржника не надходило заперечень щодо визнання заявлених сум кредиторських вимог.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Враховуючи, що розпорядник майна та боржник у суді першої інстанції під час розгляду заяви з кредиторськими вимогами не заперечували проти нарахування інфляційних втрат, 3% річних, пені, тому у суді апеляційної інстанції арбітражний керуючий (керуючий санацією) позбавляється права заперечувати проти такої обставини.

В апеляційній скарзі керуючий санацією арбітражний керуючий Кошовський С.В. заперечує саме щодо наявності основної заборгованості, а не нарахованих інфляційних втрат, 3% річних, пені.

Крім того, доказів у спростування несвоєчасного здійснення боржником оплати за поставлений газ розпорядником майна, керуючим санацією не надано.

Таким чином, станом на день розгляду заяви ТОВ «Харківгаз Збут» заперечень щодо розміру та неправомірності нарахування штрафу/неустойки за недобір/перебір споживання газу, а також нарахування пені, 3% річних та інфляційних від боржника та розпорядника майна не надходило, тобто були визнані боржником. Як вже зазначалось, боржником заявлялось лише про застосування строків позовної давності.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що кредитор ТОВ «Харківгаз Збут» не довів належними та допустимими доказами своїх кредиторських вимог щодо нарахування неустойки за недобір обсягу газу та штрафу за перевищення обсягів газу. У зв`язку з наведеним суми вимог у розмірі 79345,86 грн (штрафу за перевищення обсягів природного газу) та 41554,83 грн (неустойка за недобір обсягів природного газу) не підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів. Колегія суддів вважає правомірним нарахування пені, інфляційних та 3% річних, однак, здійснивши власний розрахунок, до реєстру вимог кредиторів підлягає включенню пеня у розмірі 4693,87 грн, 3% річних у розмірі 6926,30 грн, інфляційних втрат у розмірі 19353,57 грн.

За результатами апеляційного провадження судом встановлено недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, є підставою для часткового скасування ухвали господарського суду Харківської області від 06.04.2020 у справі №922/3827/19 в частині визнання кредиторських вимог у розмірі 19146,17 грн неустойки за недобір обсягів природного газу та 8874,57 грн інфляційних втрат, відмови у визнанні кредиторських вимог у розмірі 557,95 грн пені та прийняття нового рішення по справі про часткове визнання кредиторських вимог у сумі 30973,68 грн, з яких 19353,57 грн інфляційні втрати; 6926,24 грн 3% річних; 4693,87 грн пені.

Керуючись статтями 253, 254, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу керуючого санацією ТОВ «Пригородна нерухомість» арбітражного керуючого Кошовського Сергія Васильовича задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 06.04.2020 у справі №922/3827/19 скасувати в частині визнання кредиторських вимог у розмірі 19146,17 грн неустойки за недобір обсягів природного газу та 8874,57 грн інфляційних втрат, відмови у визнанні кредиторських вимог у розмірі 557,95 грн пені.

Викласти абзац другий у наступній редакції: «Заяву ТОВ «Харківгаз Збут» (вх. 10 від 02.01.2020) з грошовими вимогами до боржника задовольнити частково.

Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» до боржника частково в сумі 30973,68 грн (з яких:

-19353,57 грн - інфляційні втрати;

-6926,24 грн - 3% річних;

- 4693,87 грн - пені)

та 3842,00 грн судового збору, які включити до реєстру вимог кредиторів у порядку черговості, визначеної Кодексом України з процедур банкрутства.

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 30.07.2020.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Н.О. Мартюхіна