ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" липня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1153/20

За позовом: Малого приватного підприємства Фірма «ЕРІДОН» (08143, Київська область, с. Княжичі, вул. Воздвиженська, буд. 46; поштова адреса: а/с 50, м. Київ, 03191; )

До відповідача: Приватного підприємства «АГРОБІЗНЕС-2» (67725, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Салгани, вул. Приморська, буд. 57-В; )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Луцюк Р.П.

Представники сторін:

Від позивача: Боровик В.М. - на підставі ордеру серії КС №782866 від 08.05.2020р.; Нерода В.Ю. - на підставі ордеру серія КС № 782866 від 08.05.2020р.;

Від відповідача: не з`явився.

В засіданні брали участь:

Від позивача: Нерода В.Ю. - на підставі ордеру серія КС № 782866 від 08.05.2020р.;

Від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Мале приватне підприємство Фірма «ЕРІДОН» (далі - МПП Фірма «ЕРІДОН») звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства (далі - ПП) «АГРОБІЗНЕС-2» про стягнення заборгованості за Договором поставки №1952/19/2 від 03.07.2018р. у розмірі 137 939 грн 67 коп., 48% річних у розмірі 28 293 грн 58 коп., 48% річних за користування товарним кредитом у розмірі 28 293 грн 58 коп., пені у розмірі 14 386 грн 61 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.04.2020р. відкрито провадження у справі №916/1153/20, прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 21.05.2020р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.05.2020р. судове засідання із розгляду справи по суті відкладено на 16.06.2020р.

22 травня 2020р. до Господарського суду Одеської області надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.06.2020р. судове засідання із розгляду справи по суті відкладено на 09.07.2020р. Крім того, протокольною ухвалою суду від 16.06.2020р. відмовлено у задоволенні клопотання ПП «АГРОБІЗНЕС-2» про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, адже дана справа є малозначною, складність її є незначною. Крім того, згідно даного клопотання ПП «АГРОБІЗНЕС-2» повністю визнає своє зобов`язання перед МПП Фірма «ЕРІДОН» на суму 137 939 грн 67 коп., і не визнає лише нарахування штрафних санкцій, вважає, що така кількість штрафних санкцій не передбачена чинним законодавством. За таких обставин, суд вважає клопотання ПП «АГРОБІЗНЕС-2» про розгляд справи в порядку загального позовного провадження необґрунтованим та безпідставним.

Крім того, у вказаній заяві відповідачем було зазначено, що станом на 15.05.2020р. він не отримував від позивача копії позовної заяви та доданих до неї документів. Але, судом було встановлено, що до позовної заяви МПП Фірми «ЕРІДОН» додано опис-вкладення цінного листа Укрпошти №370 від 21.04.2020р., який свідчить про направлення на адресу відповідача позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідно до даних офіційного сайту Укрпошти поштове відправлення №370, відправлене 21.04.2020р., було вручено отримувачу 25.05.2020р. о 15:02.

Слід зазначити, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів. Натомість законодавцем не зазначено про обов`язок надавати документи на підтвердження вручення копії позовної заяви і доданих до неї документів, таким чином, доводи відповідач про не отримання станом на 15.05.2020р. копії позовної заяви та доданих до неї документів не приймаються судом до уваги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.07.2020р. судове засідання із розгляду справи по суті відкладено на 21.07.2020р.

Позивач підтримує позовні вимоги, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, що надійшла до суду 7 липня 2020р. .

Відповідач - ПП «АГРОБІЗНЕС-2», відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав. Ухвали суду від 29.04.2020р., 21.05.2020р. та 09.07.2020р.,направлені на юридичну адресу відповідача, були отримані ПП «АГРОБІЗНЕС-2», про що свідчать поштові повідомлення, які містяться в матеріалах справи. Ухвала суду від 16.06.2020р., направлена відповідачу, повернулося до суду не врученою з позначкою пошти: «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач зазначає, що 03.07.2018р. МПП Фірма «ЕРІДОН» (Постачальник) та ПП «АГРОБІЗНЕС-2» (Покупець) укладено Договір поставки №1952/19/2 від 03.07.2018р.

На виконання укладеного Договору , у відповідності до Додатку №1952/19/2/1-ЗЗР від 05.09.2019р., Постачальник передав, а ПП «АГРОБІЗНЕС-2» отримало товар на загальну суму 168 807 грн. 38 коп. згідно видаткових накладних: №84093 від 10.08.2019р., №84200 від 11.09.2019р., зміни вартості товару №3832 від 08.11.2019р. (угода №ЕР-00003832 про зміну умов придбання та оплати отриманого товару від 08.11.2019р.), зміни вартості товару №3833 від 08.11.2019р. (угода №ЕР-00003833 про зміну умов придбання та оплати отриманого товару від 08.11.2019р.)

Позивач зазначає, що у відповідності до п.3 Додатку №1952/19/2/1-ЗЗР від 05.09.2019р. Покупець здійснює оплату в наступному порядку: 100% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати строк до 29.11.2019р.

Проте, в порушення п.3 Додатку ПП «АГРОБІЗНЕС-2» оплачено поставлений товар не в повному обсязі. Зокрема, відповідно до платіжного доручення №15 від 31.01.2020р. сплачено 16 575 грн. 71 коп., відповідно до платіжного доручення №129 від 03.03.2020р. сплачено 15 000грн., з яких в рахунок оплати за даним Додатком зараховано 14 292 грн., тоді як 708 грн. зараховано за оплату товару, що відвантажувався на підставі іншого додатку, борг за яким відсутній.

Таким чином, у зв`язку з частковою оплатою вартості поставленого на підставі Додатку №1952/19/2/1-ЗЗР від 05.09.2019р. товару утворилась заборгованість у розмірі 137 939 грн. 67 коп.

Позивач зазначає, що відповідно до положень ст. ст. 655, 712 Цивільного кодексу України, ст.265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору.

Відповідно до умов п.3.1 Договору порядок, умови та строки розрахунків за поставлений товар визначаються Договором та додатками до Договору поставки.

Порушення умов Договору в частині сплати 100% вартості товару позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар у розмірі 137 939 грн. 67 коп.

Позивач також посилається на п.6.2 Договору, відповідно до якого Покупець, у разі несвоєчасної оплати товару, повинен сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожний день прострочення від вартості отриманого але не оплаченого Товару за кожний день прострочення.

На підставі п.6.2. Договору позивач нарахував відповідачу пеню за період з 30.11.2019р. по 16.04.2020р. у розмірі 14 386 грн. 61 коп., яку просить стягнути на свою користь.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.7. Договору встановлено, що в разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати товару чи невиконання зобов`язань передбачених пунктами 3.2 та 3.3 цього Договору, Покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь Постачальника компенсаційний платіж в розмірі 48% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст.625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

На підставі вищенаведеного позивач нарахував відповідачу 48% річних за період з 30.11.2019р. по 16.04.2020р. у розмірі 28 293 грн. 58 коп., які також просить стягнути на свою користь.

Позивач також зазначає, що відповідно до ст.536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного. Відповідно до ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Згідно положень п.п. 4, 5 Додатку №1952/19/2/1-ЗЗР від 05.09.2019р. до Договору сторони передбачили, що у разі порушення Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару на строк більше 15 календарних днів, Покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого Покупцем товару.

На підставі вищенаведеного, позивачем було нараховано відповідачу 48% річних за користування товарним кредитом за період з 30.11.2019р. по 16.04.2020р. у розмірі 28 293 грн.58 коп., які він просить стягнути на свою користь.

В якості нормативного обґрунтування позову позивач також посилається на положення ст. ст. 509, 526, 530 Цивільного кодексу України .

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надав. Однак, в заяві про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження зазначив, що свої зобов`язання за Договором поставки №1952/19/2 від 03.07.2018р. на суму 137 939 грн. 67 коп. визнає повністю, проте заперечує проти нарахування штрафних санкцій, а саме 48% річних у розмірі 28 293 грн. 58 коп., 48% річних за користування товарним кредитом у розмірі 28 293 грн. 58 коп. та пені у розмірі 14 386 грн. 61 коп. у зв`язку з тим, що така кількість штрафних санкцій не передбачена чинним законодавством.

Розглянув матеріали справи, судом було встановлено, що 03.07.2018р. МПП Фірма «ЕРІДОН» (Постачальник) та ПП «АГРОБІЗНЕС-2» (Покупець) укладено Договір поставки №1952/19/2 від 03.07.2018р.

Відповідно до п.1.1 Договору в порядку та на умовах цього Договору Постачальник зобов`язується поставити Покупцю продукцію виробничо-технічного призначення, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого товару.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини щодо поставки товару.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до п.9.2 Договору він вступає в силу з моменту його підписання вповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2019р., а в частині проведення розрахунків за поставлений товар - до моменту проведення остаточних розрахунків. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Відповідно до п.1.2 Договору найменування, асортимент та кількість товару, який підлягає поставці за цим Договором, зазначаються в Додатках, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п.2.3 Договору загальна вартість товару, що постачається за цим Договором, визначається Додатками та видатковими накладними, з врахуванням пункту 3.2. Договору. У випадку розбіжності даних у Додатках та у видаткових накладних щодо кількості, асортименту, ціни товару, перевагу має видаткова накладна.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що оплата товару здійснюється Покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором та Додатками до нього. У випадку поставки товару на умовах попередньої оплати, допускається оплата та поставка товару на підставі рахунку на попередню оплату, що містить істотні умови поставки, без укладення Додатків до цього Договору. Датою оплати товару вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника.

Відповідно до п.5.1 Договору умови та строки поставки товару зазначаються у Додатках до цього Договору або у рахунку на оплату, який містить істотні умови поставки.

Відповідно до матеріалів справи 05.09.2019р. сторонами було підписано Додаток №1952/19/2/1-ЗЗР від 05.09.2019р. до Договору №1952/19/2 від 03.07.2018р., відповідно до п.1 якого сторонами визначено, що відповідачу поставляється наступний товар: белт 48%, к.с. (1л) на суму 115 960 грн. 46 коп., вантекс 6%, мк.с. (1л) на суму 12 622 грн. 24 коп. та мультимастр ПАР (10л) на суму 13805 грн. 70 коп., що в загальному становить 170 866 грн. 08 коп. з урахуванням ПДВ.

Пунктом 3 Додатку визначено, що 100% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 29.11.2019р.

Відповідно до видаткових накладних №84093 від 10.09.2019р. на суму 121 228 грн. 84 коп., №84200 від 11.09.2019р. на суму 15 769 грн. 08 коп. позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 136 997 грн. 92 коп.

08 листопада 2019р. сторонами було укладено Угоду про зміну умов придбання та оплати отриманого товару №ЕР-00003832 до Договору поставки №1952/19/2 від 03.07.2018р., відповідно до якої сторони переглянули вартість товару поставленого за накладною №84093 від 10.09.2019р. та застосували до нього дооцінку, у зв`язку з чим вартість товару змінилась з 121 228 грн. 84 коп. на 152 407 грн. 58 коп. На виконання Угоди сторонами було підписано зміну вартості товару №3832 від 08.11.2019р. на суму 31 178 грн. 74 коп.

08 листопада 2019р. сторонами було укладено Угоду про зміну умов придбання та оплати отриманого товару №ЕР-00003833 до Договору поставки №1952/19/2 від 03.07.2018р., відповідно до якої сторони переглянули вартість товару поставленого за накладною №84200 від 11.10.2019р. та застосували до нього дооцінку, у зв`язку з чим вартість товару змінилась з 15 769 грн. 08 коп. на 16 399 грн. 80 коп. На виконання Угоди сторонами було підписано зміну вартості товару №3833 від 08.11.2019р. на суму 630 грн. 72 коп.

Таким чином, суд дійшов висновку, що МПП Фірма «ЕРІДОН» поставив, а ПП «АГРОБІЗНЕС-2» прийняв товар вартістю 168 807 грн. 38 коп. на виконання Додатку №1952/19/2/1-ЗЗР від 05.09.2019р. до Договору.

Відповідно до п.3 Додатку №1952/19/2/1-ЗЗР від 05.09.2019р. 100% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати строк до 29.11.2019р.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 202 Цивільного кодексу України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України законодавець також встановив, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У частині 1 ст. 174 Господарського кодексу України законодавець встановив , що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч.1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За умовами п.3.7 Договору здійснюючи оплату товару, Покупець зобов`язаний зазначати у платіжному дорученні за яким саме Додатком до цього Договору та/або рахунком на оплату, та/або видатковою накладною, а також, у разі необхідності, за який саме товар здійснюється оплата. У разі відсутності такої інформації, а також у разі порушення Покупцем грошових зобов`язань за цим Договором, отриманий платіж зараховується Постачальником на власний розсуд.

Судом встановлено, що відповідач сплатив на користь позивача 30 867 грн. 71 коп., відповідно до платіжних доручень №15 від 31.01.2020р. на суму 16 575 грн. 71 коп. та №129 від 03.03.2020р. на суму 15 000грн.

Відповідно до призначення платежів за вказаними платіжними дорученнями ПП «АГРОБІЗНЕС-2» сплачувало відповідні кошти за товарний кредит згідно Договором №1952/20/2, №1952/19/2, тому, на думку суду позивач правомірно на власний розсуд зарахував 14 292 грн. в рахунок оплати за Додатком №1952/19/2/1-ЗЗР від 05.09.2019р., тоді як 708 грн. зараховано за оплату товару , поставленого за іншим Додатком.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За матеріалами справи, відповідач не виконав своїх зобов`язань за Договором щодо сплати вартості поставленого товару, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 137 939 грн. 67 коп., яку визнає відповідач, та яка підлягає стягненню на користь позивача.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.6.2 Договору Покупець, у разі несвоєчасної оплати товару, повинен сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожний день прострочення від вартості отриманого але не оплаченого товару за кожний день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, суд встановив, що він є вірним, у зв`язку з чим позовна вимога щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 14 386 грн. 61 коп. підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.7. Договору встановлено, що в разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати товару чи невиконання зобов`язань передбачених пунктами 3.2 та 3.3 цього Договору, Покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь Постачальника компенсаційний платіж в розмірі 48% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст.625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

За приписами ст.627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, перевіривши розрахунок 48% річних, наданий позивачем, суд встановив, що він є вірним, а отже, наявні правові підстави для стягнення з відповідача 48% річних у розмірі 28 293 грн. 58 коп.

Відповідно до ст.536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного. Відповідно до ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Так, згідно положень п.п. 4, 5 Додатку №1952/19/2/1-ЗЗР від 05.09.2019р. до Договору сторони передбачили, що у разі порушення Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару на строк більше 15 календарних днів, Покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого Покупцем товару.

Перевіривши розрахунок 48% річних за користування товарним кредитом, суд встановив, що він відповідає нормам чинного законодавства, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача 28 293 грн.58 коп. у якості 48% річних за користування товарним кредитом.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повному обсязі.

Розглянув заяву позивача про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 зазначеної статті встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд зазначає, що за результатами розгляду справи по суті суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Матеріали справи містять Договір про надання правової допомоги №07/04/2020/1 від 01.04.2020р., укладений між Адвокатським об`єднанням «Монблан» (Адвокатське об`єднання) та МПП Фірма «ЕРІДОН» (Клієнт), відповідно до умов якого Адвокатське об`єднання взяло на себе обов`язок надати МПП Фірма «ЕРІДОН» правову (правничу) допомогу та представляти інтереси МПП Фірма «ЕРІДОН» як позивача в судах всіх юрисдикцій та рівнім з усіма правами наданими чинним законодавством України позивачу, а також в органах примусового виконання рішень (перед державними/приватними виконавцями), або іншими особами, що мають відношення до виконавчого провадження, з усіма правами наданими чинним законодавством України стягувачу, щодо стягнення з ПП «АГРОБІЗНЕС-2» (), заборгованості за Договором поставки №1952/19/2 від 03.07.2018р., в тому числі, але не виключно: суми основного боргу; процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України; плати (відсотків) за користування товарним кредитом відповідно до ст.536 та ч.5 ст.694 Цивільного кодексу України; суми пені, штрафу, неустойки тощо.

Відповідно до Додатку №8 загальна кількість годин, що була витрачена на справу №916/1153/20 становить 5 год.

Матеріали справи містять акт виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги №07/04/2020/1 від 01.04.2020р., відповідно до якого Адвокатське об`єднання надало Клієнту правову (правничу) допомогу та представило інтереси Клієнта, як позивача, в Господарському суді Одеської області, щодо стягнення з ПП «АГРОБІЗНЕС-2» заборгованості за договором поставки №1952/19/2 від 03.07.2018р., в тому числі, але не виключно: суми основного боргу; процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України; плати (відсотків) за користування товарним кредитом відповідно до ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України; суми пені, штрафу, неустойки тощо.

Відповідно до п.1 зазначеного акту Клієнт приймає надані Адвокатським об`єднанням послуги, вважає ці послуги якісними, професійно виконаними й такими, що у повній мірі відповідають вимогам Клієнта. Цей акт є підставою для оплати Клієнтом вищезазначених послуг, винагорода за надання яких становить 10 432 грн 50 коп.

На підтвердження здійснення оплати за Договором про надання правової допомоги №07/04/2020/1 від 01.04.2020р. позивачем надано платіжне доручення №426210 від 14.07.2020р. на суму 10 432 грн. 50 коп.

Згідно з ч.5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно зі ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Оцінивши відповідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10 432 грн. 50 коп.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача у відповідності до положень ст.129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 231, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Малого приватного підприємства Фірми «ЕРІДОН» до Приватного підприємства «АГРОБІЗНЕС-2» про стягнення за Договором поставки №1952/19/2 від 03.07.2018р. заборгованості у розмірі 137 939 грн 67 коп., 48% річних у розмірі 28 293 грн 58 коп., 48% за користування товарним кредитом у розмірі 28 293 грн 58 коп., пені у розмірі 14 386 грн 61 коп.- задовольнити повністю .

2. Стягнути з Приватного підприємства «АГРОБІЗНЕС-2» (67725, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Салгани, вул. Приморська, буд. 57-В; код 33467965) на користь Малого приватного підприємства Фірма «ЕРІДОН» (08143, Київська область, с. Княжичі, вул. Воздвиженська, буд. 46; поштова адреса: а/с 50, м. Київ, 03191; код 19420704) заборгованість у розмірі 137 939 грн 67 коп., 48% річних у розмірі 28 293 грн 58 коп., 48% річних за користування товарним кредитом у розмірі 28 293 грн 58 коп., пеню у розмірі 14 386 грн 61 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 10 432 грн. 50 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 133 грн. 70 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 27 липня 2020 р.

Суддя Н.В. Рога