ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"20" липня 2020 р. м. Київ Справа № 911/19/19

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянувши у судовому засіданні

скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення та дії державного виконавця

у справі

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до Комунального підприємства «Васильківтепломережа», м. Васильків Київської області

про стягнення грошових коштів

За участю:

представника боржника: Крикунов О.В. (свідоцтво КС5174/10 від 17.07.2014, ордер КС474250 від 20.07.2020)

інші учасники справи не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області (далі суд) від 23.04.2019 у справі №911/19/19, залишеним в силі постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2019, позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі скаржник, АТ «НАК «Нафтогаз України») до Комунального підприємства «Васильківтепломережа» (далі боржник, КП «Васильківтепломережа») задоволено частково, та стягнуто з останнього на користь скаржника 266 951,89грн 3% річних, 3 457 291,05грн втрат від інфляції, а також 55 863,64грн судового збору.

06.11.2019 після набрання рішенням законної сили, судом було видано відповідний наказ №911/19/19 про примусове виконання вищевказаного рішення.

Не погоджуючись із відповідними рішеннями судів, КП «Васильківтепломережа» подало касаційну скаргу, яка ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.06.2020 прийнята та призначена до розгляду. Водночас, із змісту вказаної ухвали вбачається, що судом касаційної інстанції не приймалось рішення щодо зупинення виконання рішення суду від 23.04.2019 у справі №911/19/19.

У свою чергу, 07.07.2020 через канцелярію суду звернулось АТ «НАК «Нафтогаз України» із скаргою №14/5-4321-20 від 02.07.2020 (вх. №146/20 від 07.07.2020), в якій скаржник просить суд, зокрема:

визнати неправомірними дії заступника начальника Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кияниці Л.С. (далі державний виконавець) з винесення 16.06.2020 постанови про зупинення вчинення виконавчих дій ВП №62329865;

зобов`язати начальника Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), якому безпосередньо підпорядкована виконавець Кияниця Л.С. скасувати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 16.06.2020 ВП №62329865. Як зазначає АТ «НАК «Нафтогаз України» підставою для задоволення скарги є те, що судовий збір, який стягується за відповідним наказом суду у межах виконавчого провадження №62329865 не підпадає під категорію заборгованості, стягнення якої може бути зупинене відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак, зупинення вчинення виконавчих дій в частині стягнення судового збору є безпідставним.

Ухвалою суду від 09.07.2020, зокрема, вищевказану скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 20.07.2020.

У свою чергу, 17.07.2020 державний виконавець скористався правом передбаченим ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) та через канцелярію суду подав відзив на скаргу, в якому зазначив, що державним виконавцем правомірно винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 16.06.2020 ВП №62329865 на підстав п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржник включений до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії. За таких обставин вимога щодо визнання неправомірними дії державного виконавця є необґрунтованою. Таким чином, просить суд у задоволенні скарги відмовити.

17.07.2020 через канцелярію суду КП «Васильківтепломережа» подав пояснення щодо відповідної скарги, які за своїм змістом є аналогічними відзиву державного виконавця.

20.07.2020 у судове засідання представник АТ «НАК «Нафтогаз України» та державний виконавець не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином та своєчасно. Явка обов`язковою судом не визнавалась, а тому ураховуючи положення ст. 42 ГПК України суд визнав за можливе розглянути скаргу за відсутності скаржника та державного виконавця.

Під час судового засідання представник КП «Васильківтепломережа» проти скарги заперечив з підстав, викладених у письмових поясненнях.

Розглянувши скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1291 Конституції України, судове рішення є обов`язковими до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції (абз. 1 ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Як зазначалось вище, на підставі рішення суду від 23.04.2019 у справі №911/19/19 КП «Васильківтепломережа» зобов`язано сплатити АТ «НАК «Нафтогаз України» 266 951,89грн 3% річних, 3 457 291,05грн втрат від інфляції, а також 55 863,64грн судового збору.

06.11.2019 на примусове виконання вищевказаного рішення судом видано відповідний наказ, на підставі якого 12.06.2020 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №62329865.

У свою чергу, ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони (стягувач і боржник), представники сторін.

У свою чергу, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» та аналогічна норма міститься у ст. 339 ГПК України).

Проаналізувавши обставини викладені у скарзі, суд дійшов висновку, що єдиною підставою для визнання неправомірними дій державного виконавця, на думку АТ «НАК «Нафтогаз України» є те, що судовий збір, не підпадає під категорію заборгованості, стягнення якої може бути зупинене згідно п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

30.11.2016 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 №1730-VІІІ, яким внесені зміни до ст.ст. 27, 34, 35, 39, 59 Закону України «Про виконавче провадження». Внесені зміни передбачають умови щодо зупинення виконавчих дій та зняття арештів з майна та коштів боржників, що включені до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб`єктів господарювання.

У свою чергу, 10.07.2017 Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України повідомило КП «Васильківтепломережа» про включення останнього до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, що підтверджується листом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №8/10-1244-17 від 10.07.2017.

За таких обставин, 15.06.2020 боржник звернувся до ВДВС із листом №353, в якому просив державного виконавця зупинити виконавче провадження №62329865 з примусового виконання наказу від 06.11.2019 №911/19/19.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», з виконавчих проваджень, стягувачами за якими, зокрема, є НАК «Нафтогаз України», а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Відповідно до ч. 6 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку, передбаченому п. 10 ч. 1 ст. 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дії до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії».

На виконання зазначених положень, 16.06.2020 державним виконавцем прийнято постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №62329865 на загальну суму боргу 3 780 106,58грн, з яких 266 951,89грн 3% річних, 3 457 291,05грн втрат від інфляції, а також 55 863,64грн судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження з підстави, передбаченої п. 10 ч. 1 цієї статті, зупиняється у частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), крім заборгованості, раніше реструктуризованої (розстроченої та/або відстроченої), у тому числі згідно з рішенням суду.

З рішення суду від 23.04.2019 та наказу суду від 06.11.2018, виданого на примусове виконання рішення, вбачається, що боржником є КП «Васильківтепломережа», яке включено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», та стягувачем є АТ «НАК «Нафтогаз України», а заборгованість, яка була предметом розгляду у справі №911/19/19, виникла до 01.07.2016.

Таким чином, заборгованість щодо суми основного боргу, інфляційних втрати та 3% річних, що стягується на підставі відповідного наказу суду є такою, що виникла до 01.07.2016, а, отже, підпадає під приписи частини 4 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, як убачається із постанови від 16.06.2016 року ВП №62329865, державним виконавцем в цілому зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу суду від 06.11.2019 №911/19/19, за яким підлягає стягненню і сума судового збору у розмірі 55 863,64грн.

Проте, проаналізувавши положення ч. 4 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» суд дійшов висновку, що вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу зупиняється лише в частині стягнення заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ).

Тобто, цією статтею встановлено вичерпний перелік вимог, в якій саме частині має бути зупинено вчинення виконавчих дій, при цьому судовий збір не віднесено до вказаного переліку (агалоігчна правова позиція викладена постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №5023/3166/12; від 04.04.2018 у справі №922/483/13).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що доводи скаржника у цій частині є правомірними, а відтак, дії державного виконавця з винесення постанови про зупинення виконавчих дій в частині стягнення судового збору в межах відповідного виконавчого провадження є неправомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Ураховуючи зазначене, зважаючи на те, що суд дійшов висновку про неправомірність дій державного виконавця в частині винесення постанови про зупинення виконавчих дій щодо стягнення судового збору в межах відповідного виконавчого провадження, то скарга АТ «НАК «Нафтогаз України» підлягає частковому задоволенню.

Статтею 345 ГПК України встановлено, що про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Підсумовуючи викладене, керуючись ст.ст. 234-235, 339, 343 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» №14/5-4321-20 від 02.07.2020 (вх. №146/20 від 07.07.2020) задовольнити частктво.

2. Визнати неправомірними дії заступника начальника Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кияниці Л.С. з винесення 16.06.2020 постанови про зупинення вчинення виконавчих дій в частині стягнення судового збору в межах виконавчого провадження №62329865.

3. Зобов`язати начальника Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець Кияниця Л.С. усунуту порушення (поновити порушене право стягувача) скасувати постанову від 16.06.2020 про зупинення вчинення виконавчих дій в частині стягнення судового збору в межах виконавчого провадження №62329865.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України, ухвала набрала законної сили 20.07.2020 та згідно ст. 255 ГПК України може бути оскаржена протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст.ст. 256-257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 24.07.2020.