номер провадження справи 34/12/20-18/10/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2020 справа № 908/80/20

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, місто Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14) в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, 25)

до відповідача товариства з додатковою відповідальністю Автопарк (69123, м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, 3)

про стягнення 32644,54 грн.

господарський суд Запорізької області у складі судді Левкут В.В.

при секретарі судового засідання Непомнящій Н.П.

учасники справи:

від позивача: Капуста А.В., довіреність № 243-1 від 20.01.2020

від відповідача: Бичківський О.О., ордер ЗП № 119080 від 27.01.2020

Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з товариства з додатковою відповідальністю Автопарк 32644,54 грн., з яких 24142,32 грн. заборгованість за спожиту активну електричну енергію за період листопад-грудень 2018 року за договором про постачання електричної енергії від 31.12.2003 № 1598, 7069,58 грн. пеня, 614,05 грн. 3% річних, 818,59 грн. інфляційні втрати (з урахуванням прийнятої судом заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Позов заявлено на підставі ст. ст. 193, 230 Господарського кодексу України, ст. ст. 15, 16, 625, 610, 611, 612, 526, 530 та умов договору про постачання електричної енергії від 31.12.2003 № 1598.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2020 справу № 908/80/20 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.01.2020 у справі № 908/80/20 позовну заяву прийнято до розгляду, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 06.02.2020.

Згідно ухвали суду від 06.02.2020 задоволено відвід судді Науменку А.О., заявлений представником товариства з додатковою відповідальністю Автопарк Бичківським О.О.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2020, на підставі ухвали судді-доповідача у справі Науменка А.О. від 06.02.2020 у справі № 908/80/20 про задоволення відводу та враховуючи положення ст.ст. 35, 38, 39 ГПК України, справу № 908/80/20 передано на розгляд судді Левкут В.В.

Ухвалою суду від 07.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, присвоєно справі номер провадження 34/12/20-18/10/20; постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 03.03.2020. Розгляд справи відкладався на 07.04.2020.

Ухвалою від 07.04.2020 судом постановлено розглядати справу № 908/80/20 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі з 07.04.2020; замінити судове засідання 07.04.2020 з розгляду справи по суті підготовчим засіданням; відкласти підготовче засідання до 19.05.2020. Підготовче засідання відкладалось на 17.06.2020, строк підготовчого провадження продовжувався. Ухвалою від 17.06.2020 підготовче провадження закрито, розгляд справи по суті призначено на 15.07.2020.

В судовому засіданні 15.07.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання електричної енергії від 31.12.2003 № 1598 щодо своєчасної оплати електричної енергії, спожитої у листопаді-грудні 2018 року. За поясненнями позивача, направлені на адресу відповідача рахунки за спірний період оплачені частково з порушенням встановленого п. 10 Додатку № 4 до договору строку. Наведене є підставою для застосування до відповідача відповідальності у вигляді передбачених договором та законом пені, 3% річних та інфляційних втрат. Посилаючись на приписи на ст.ст. 193, 230 Господарського кодексу України, ст. ст. 15, 16, 526, 530, 610, 611, 612, 625 ЦК України, позивач просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості та відповідних нарахувань за прострочення оплати за період листопад-грудень 2018 троку, проте належним чином засвідченої копії рахунку № 1598/11а від 04.12.2018 до матеріалів справи не надано, що є порушенням ст.ст. 73, 74, 76 ГПК України. Також вказав на неправильність розрахунків позивача з огляду на положення ч. 1 ст. 534 ЦК України щодо першочерговості відшкодування витрат кредитора та неустойки, а потім основної суми боргу. Просив в позові відмовити. Також у клопотаннях про відкладення підготовчого засідання відповідач зазначав про намір укладення мирової угоди.

Від позивача 08.05.2020 надійшла до суду відповідь на відзив, в якій позивач зазначив про допущену у позові помилку, замість рахунку № 1598/11а від 04.12.2018 вказано рахунок № 1598/11а від 04.12.2017, що не є суттєвим порушенням. Щодо доводів відповідача про неправильність проведеного розрахунку основного боргу, позивач зазначив, що розрахунок здійснено відповідно до умов укладеного сторонами договору. Проти наміру укладення мирової угоди позивач заперечив.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Відкритим акціонерним товариством Запоріжжяобленерго в особі Запорізьких міських електричних мереж (Постачальник електричної енергії, позивач у справі) та відкритим акціонерним товариством Автопарк (Споживач, відповідач у справі) 31.12.2003 укладено договір про постачання електричної енергії № 1598 (надалі Договір).

В подальшому у зв`язку із зміною найменування сторонами Договору визначено публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго та товариство з додатковою відповідальністю Автопарк.

Відповідно до умов Розділу 1 Договору (в редакції додаткової угоди 23.12.2006) Постачальник електричної енергії продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача згідно додатка №5 з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 1 Обсяги постачання електричної енергії споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точки продажу електричної енергії визначаються додатком № 2 Точки продажу електричної енергії споживачу.

Згідно з п. 3.1.1 Договору Постачальник електричної енергії має право отримати від Споживача плату за поставлену електричну енергію за тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та інші платежі, обумовлені цим договором.

Відповідно до п.п. 2.2.1, 2.2.3 Договору Споживач зобов`язався виконувати умови цього договору; оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії за умовами додатка №4 Порядок розрахунків за активну електричну енергію та додатка №5 Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії.

Відповідно до пункту 1 додатка до договору № 4 Порядок розрахунків за активну електричну енергію (в редакції додаткової угоди 23.12.2006) розрахунковим вважається період з 00 годи першого числа до 24 годин останнього числа поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться Споживачем виключно грошовими коштами на рахунок Постачальника, вказаний в п.10 Договору. За дату оплати приймається дата, на яку були зараховані кошти на рахунок Постачальника електричної енергії.

В пункті 4 додатка № 4 до договору встановлено, що Споживач не пізніше 12-00 годин 3-го робочого дня місяця, наступного за розрахунковим, направляє свого представника до Постачальника електричної енергії для подання у 2 примірниках, підписаних уповноваженою особою Споживача та скріплених його печаткою:

- Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію за формою Додатка № 5.1.;

- Акта звірки обсягу споживання електроенергії, відпущеної Постачальником електричної енергії за тарифами, диференційованими за періодами часу за формою додатка № 5.4. (у випадку розрахунку за спожиту електричну енергію за тарифами, диференційованими за періодами часу).

Постачальник електричної енергії підписує подані акти та один примірник повертає Споживачу.

Відповідно до пункту 6 додатка № 4 до договору за підсумками розрахункового періоду Постачальник електричної енергії виписує Споживачу рахунок або платіжну вимогу для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого споживачем Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію з урахуванням сум платежів, що надійшли від Споживача.

Згідно з пунктом 10 додатка № 4 до договору Споживач зобов`язаний не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, здійснити сплату.

Згідно з п. 9.7. Договору, цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2004. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії.

Доказів звернення будь-якою із сторін з пропозицією припинення договору суду не надано, договір вважається продовженим.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивачем виставлено рахунки:

- № 1598/11а від 04.12.2018 (отриманий відповідачем нарочно), згідно з яким нараховано за листопад 2018 року 26769,71 грн. вартості активної енергії, з яких сплачено 20593,86 грн., залишок заборгованості 6175,85 грн.;

- № 1598/12а від 04.01.2019 (отриманий відповідачем нарочно), згідно з яким нараховано за грудень 2018 року 28359,23 грн. вартості активної енергії, частково сплачено 10392,76 грн., залишок заборгованості 17966,47 грн.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо дотримання строків оплати вартості активної електроенергії стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Господарські взаємовідносини сторін врегульовано договором про постачання електричної енергії № 1598 від 31.12.2003.

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6 та 7 статті 276 ГК України закріплено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Строк оплати вартості отриманої електричної енергії визначено у п. 10 додатка № 4 до договору не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідач свої зобов`язання щодо оплати отриманих від постачальника електричної енергії рахунків за листопад та грудень 2018 року у визначений договором строк, всупереч умов Договору та вимог чинного законодавства України, не виконав, що призвело до утворення у останнього заборгованості за договором в розмірі 24142,32 грн. Розмір заборгованості відповідачем не заперечується.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобов`язання, та факт несплати відповідачем у визначений зобов`язанням термін вартості отриманої електроенергії є доведеним. Доказів погашення суми боргу відповідачем суду не надано.

Враховуючи вимоги ст. 599 ЦК України, згідно якої зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, суд визнав, що позовна вимога про стягнення з відповідача 24142,32 грн. основного боргу за договором заявлена обґрунтовано і підлягає задоволенню в повному обсязі.

За порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання позивач, посилаючись на умови договору та приписи ст. 625 ЦК України, просив стягнути з останнього 7069,58 грн. пені, 614,05 грн. 3% річних та 818,59 грн. інфляційних втрат (з урахуванням збільшення розміру позовних вимог).

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 4.2.1 договору передбачена відповідальність споживача за недотримання термінів сплати рахунків за активну електричну енергію (п. 7 додатка № 4 Порядок розрахунків за активну електричну енергію) у вигляді сплати позивачу пені за весь період часу, протягом якого не виконане зобов`язання по сплаті, в розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочення (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати.

Таким чином, сторони в договорі погодили нарахування пені за весь період прострочення оплати.

За прострочення оплати рахунків за листопад-грудень 2018 року позивач на підставі п.4.2.1 договору нарахував відповідачу на заборгованість по кожному із рахунків пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 16.12.2018 по 12.11.2019 та з 16.01.2019 по 12.11.2019, відповідно, на загальну суму 7069,59 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство за кожним окремо рахунком за періоди з 16.12.2018 по 12.11.2019 та з 16.01.12019 по 12.11.2019 відповідно, суд встановив що сума пені становить 7081,99 грн. Суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, тому вимоги про стягнення пені задовольняються судом у заявленій позивачем сумі.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за загальний період з 16.12.2018 по 12.11.2019 за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи Законодавство, виходячи з простроченої сплати вартості електроенергії за спірними рахунками, суд встановив, що сума 3% річних складає 613,54 грн., тому вимога про стягнення з відповідача 3% річних задовольняється судом частково в наведеній сумі, в решті заявлених вимог про стягнення 0,51 грн. 3% річних слід відмовити, як заявлених необґрунтовано.

При перевірці розрахунку позивача за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного:

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, в якому зазначено, що при застосуванні індексу інфляції потрібно мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, тому умовно необхідно вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з врахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за період з 01.01.2019 по 31.10.2019 за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», враховуючи період нарахування: січень жовтень 2019 року, суд встановив, що сума інфляційних втрат складає 818,57 грн., в решті заявлених вимог про стягнення 0,02 грн. інфляційних страт слід відмовити, як заявлених необґрунтовано.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Відповідач визнані судом обґрунтованими позовні вимоги не спростував, доказів, які могли б свідчити про належне виконання умов Договору щодо своєчасної оплати рахунків за період листопад-грудень 2018 року не надав.

Відносно викладених відповідачем у відзиві на позов доводів щодо ненадання позивачем належних доказів в обґрунтування позовних вимог суд відзначає наступне.

Предметом спору у справі 908/80/20 є стягнення з товариства з додатковою відповідальністю «Автопарк» на користь публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» заборгованості по оплаті за спожиту електроенергію за листопад-грудень 2018 року та штрафних санкцій за невиконання грошового зобовязання. Підставою для звернення з позовом у даній справі є несплата відповідачем рахунку № 1598/11а від 04.12.2018 та № 1598/12а від 04.01.2019, належним чином засвідчені копії яких додано до позовної заяви. Наведення позивачем у позовній заяві рахунку № 1598/11а від 04.12.2017 є технічною помилкою, про що позивачем зазначено у відповіді на відзив.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: в частині стягнення з відповідача 24142,32 грн. основного боргу, 7069,58 грн. пені, 613,54 грн. 3% річних та 818,57 грн. інфляційних втрат. В решті заявлених вимог (0,51 грн. 3% річних та 0,02 грн. інфляційних втрат) суд відмовляє через необґрунтованість.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру визнаних судом обґрунтованими позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 1920,97 грн. судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю Автопарк (69123, м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, 3, ідентифікаційний код 00184939) на користь публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14; ідентифікаційний код 00130926) в особі Запорізьких міських електричних мереж (69035, м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, буд. 25) 24142,32 грн. (двадцять чотири тисячі сто сорок дві грн. 32 коп.) основного боргу, 7069,58 грн. (сім тисяч шістдесят дев`ять грн. 58 коп.) пені, 613,54 грн. (шістсот тринадцять грн. 54 коп.) 3% річних, 818,57 грн. (вісімсот вісімнадцять грн. 57 коп.) інфляційних втрат та 1920,97 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять грн. 97 коп.) судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 23.07.2020.

Суддя В.В. Левкут