ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" липня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/2097/20
Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М. розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк „Південний" (65059, м. Одеса, вул. Краснова, 6/1) про забезпечення позову вх. ГСОО №2-3187/20 від 20.07.2020 року подану по справі №916/2097/20:

за позовом: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк „Південний" (65059, м. Одеса, вул. Краснова, 6/1);

до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю „Вектор ойл трейд" (65012, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 26 кв. 146), 2. Товариства з обмеженою відповідальністю „Ві джи трейд" (65012, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, 26 кв. 146) та 3. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );

про солідарне стягнення 10695590,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 20.07.2020 року до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк „Південний" вх. ГСОО №2169/20 до відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю „Вектор ойл трейд", Товариства з обмеженою відповідальністю „Ві джи трейд" та ОСОБА_1 про солідарне стягнення з відповідачів грошових коштів у розмірі 10695590,74 грн., а також покласти на відповідачів судові витрати у рівних частках.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачами умов укладених договорів, зокрема, договору овердрафта №АО2019-02972 від 17.07.2019 року та договорів поруки від 17.07.2019р., що стало підставою для звернення з відповідним позовом до суду.

Разом з позовною заявою позивачем було подано до суду заяву про забезпечення позову (вх. ГСОО №2-3187/20), в порядку ст.ст. 136-138 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до змісту заяви про забезпечення позову, заявник просить суд вжити заходи до забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , а саме на: земельну ділянку, площею 0,25 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:001:0167, реєстраційний номер нерухомого майна: 214; земельну ділянку, площею 0,174 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :01:001:0168, реєстраційний номер нерухомого майна: 214; машиномісце № 29, загальною площею 16,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; машиномісце №30, загальною площею 16,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; квартиру № 15, загальною площею 66.0 кв.м., житловою площею 37.9 кв. м., за адресою: Одеська область, АДРЕСА_3, реєстраційний номер майна 31572454 (в Реєстрі прав власності на нерухоме майно), номер запису 167 в книзі: 753пр-178,1 79; квартиру № 17, загальною площею 147.8 кв.м., житловою площею 108.00 кв. м., за адресою: Одеська область, АДРЕСА_3, реєстраційний номер майна 35208144 (в Реєстрі прав власності на нерухоме майно), номер запису 167 в книзі: 777пр-25; житловий будинок №6, за адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер майна 10823306 (в Реєстрі прав власності на нерухоме майно), номер запису 233 в книзі: 2, а також шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме суб`єктам державної реєстрації прав, в тому числі, але не обмежуючись: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів нерухомого майна, щодо зазначеного вище нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно зі ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п.п.3, 4, 6 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

У відповідності до ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши вищевказану заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк „Південний", суд дійшов висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке:

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно положень ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Європейським судом у справі "Горнсбі проти Греції" зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Також, у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 року у справі "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Отже, суд зазначає, що саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову та виконанню постановленого судового рішення, що повністю відповідає приписам Європейського суду зазначеним вище.

Також Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини" (Kьbler v. Germany), заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

Так, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, який застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається, а оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії або забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, або майна відповідача.

При цьому, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами. Так, співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З урахуванням викладеного суд наголошує, що умовою застосування заходів до забезпечення позову з урахуванням предмету позову може бути достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

За приписами ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки, наведені у постановах Верховного Суду, зокрема:

1) постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020р. у справі № 381/4019/18 про стягнення заборгованості за договором про надання поворотної фінансової заборгованості: оскільки предметом спору є стягнення боргу, розмір якого на день звернення з позовом становив 17289862 грн., вбачається, що обраний судом апеляційної інстанції вид забезпечення позову - накладення арешту на майно, що належить відповідачу на праві власності, є співмірним із заявленими позовними вимогами. При цьому обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним;

2) постанова Верховного Суду від 23.03.2020р. у справі № 910/7338/19 про відшкодування збитків: невжиття наведених позивачем у заяві про забезпечення позову заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у цій справі (у разі задоволення позову), ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду цієї справи відповідач здійснить розпорядження своїм майном або частиною майна у будь-який спосіб, зокрема відчужить своє майно (частину майна) на користь інших осіб (у тому числі шляхом продажу, дарування, передачі в управління або оренду, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, найм, передачі в іпотеку та/або заставу, будь-якого іншого обтяження), то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить ефективний захист та поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся з позовом у цій справі.

Водночас суд зазначає, що обставини щодо наявності/відсутності обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд встановлює під час ухвалення рішення по суті спору, разом цим, матеріали позовної заяви позивача та заяви про забезпечення позову містять відповідні обґрунтування, на підтвердження яких надано докази та які суд має оцінити, вирішуючи питання про наявність/відсутність підстав саме для вжиття заходів забезпечення позову.

Так, згідно з доданого позивачем до позовної заяви договору овердрафта №АО2019-02972 від 17.07.2019 року, банк зобовязався надати позичальнику „ТОВ „Вектор ойл трейд" надати кредит у вигляді овердрафту за поточним рахунком № НОМЕР_1 в національній валюті з лімітом 10000000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше 16.07.2020 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 20,5% річних.

При цьому у позовній заяві, а також у заяві про забезпечення позову, позивач зазначає, що зобов`язання щодо повернення кредиту позичальником не виконані та станом на 20.07.2020 року заборгованість за відповідним договором дорівнює 10695590,74 грн.

Також, до позовної заяви позивачем додані договори поруки від 17.07.2019р., які укладені між банком та окремо кожним із поручителів - Товариством з обмеженою відповідальністю „Ві джи трейд" та ОСОБА_1 , згідно умов яких останні поручились перед банком за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю „Вектор ойл трейд" зобов`язань за відповідним договором овердрафту та на зазначених в ньому умовах.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що все нерухоме майно, що належить ТОВ „Вектор ойл трейд" та ТОВ „Ві джи трейд" обтяжено, в підтвердження чого заявником надано відповідні інформаційні довідки. При цьому, заявник стверджує, що майно, яке належить поручителю ОСОБА_1 не обтяжено, що зокрема підтверджується інформаційною довідкою від 17.07.2020 року № 216725290. Разом з тим, банк вважає, якщо його позовні вимоги будуть задоволені, то фактично виконати судове рішення на суму стягнення 10695590,74 грн. по відношенню до ОСОБА_1 можливо за рахунок вищевказаного майна. Водночас, як стверджує заявник, майновий стан позичальника та поручителя 1 - у випадку задоволення позову здійснити стягнення 10695590,74 грн. з них не уявляється можливим, бо їх майно перебуває під забороною під інші зобов`язання, тоді як майновий стан поручителя 2 ( ОСОБА_1 ) дає можливість частково виконати рішення суду. З огляду на викладене заявник вважає, що обґрунтованим та ефективним заходом забезпечення позову є накладення арешту на нерухоме майно поручителя 2 ( ОСОБА_1 ) - та забороною органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав здійснювати з цим майном будь-які реєстраційні дії. Водночас, за думкою позивача, ціна позову, яку просить забезпечити позивач є співмірною з заходами забезпечення позову.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за параметром пошуку за кодом , відповідачу - ТОВ „Вектор ойл трейд" на праві власності належать: земельна ділянка, площею 1,8928 га, кадастровий номер: :02:004:0001, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 253; майновий елеваторний комплекс по зберіганню зерна, загальною площею 606,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 53, розташований за адресою: Вінницька обл., АДРЕСА_5; земельна ділянка, площею 0,4049 га, кадастровий номер: :07:001:0013, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 53, розташована за адресою: Вінницька обл., Шаргородський р-н, АДРЕСА_6.

У зазначеній інформаційній довідці наявні відомості про наявність значної кількості обтяжень щодо відповідного майна, у тому числі за зобов`язаннями за якими боржником є ОСОБА_1 , зокрема, строк виконання за якими визначений - 30.07.2020р. у загальному розмірі 33418723,00 грн.

Водночас, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за параметром пошуку за кодом , відповідачу - ТОВ „Ві джи трейд" на праві власності належить: незавершене будівництво, зерно перевантажувальний комплекс загальною площею 4765,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214.

В цій же інформаційній довідці наявна інформація про наявність обтяження щодо зазначеного майна, у тому числі за зобов`язаннями за якими боржником є ОСОБА_1 , зокрема, строк виконання за якими визначений - 30.07.2020р. у загальному розмірі 38240684,00 грн.

Отже, з вищевказаних відомостей вбачається, що розмір зобов`язань ОСОБА_1 строк виконання, яких лише визначено 30.07.2020р. (наявні зобов`язання строк виконання яких визначено 2022р.), тобто настане найближчим часом, становить у загальному розмірі 71659407,00 грн., тоді як щодо майна інших відповідачів наявні обтяження за зобов`язаннями значеного розміру.

За цих обставин, суд вважає, що позивачем доведено наявність обґрунтованого припущення, що майно, належне відповідачу - ОСОБА_1 на праві власності на момент пред`явлення позову до нього, може вибути/зменшитись після подання позивачем даного позову до відповідача, або під час розгляду даної справи без вжиття судом заходів забезпечення позову, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду (у разі прийняття судом рішення про задоволення/часткове задоволення позову позивача).

Враховуючи співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок їх невжиття, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для вжиття судом заходів забезпечення позову до набрання законної сили рішенням суду у даній справі, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 .

Водночас, з огляду на відсутність в матеріалах позовної заяви та заяви про забезпечення позову відомостей про стан рахунків, зокрема, відповідача ОСОБА_1 та щодо наявності у відповідачів грошових коштів, достатніх для виконання рішення у цій справі (у разі задоволення/часткового задоволення позову), відомостей про вартість належного ОСОБА_1 на праві власності нерухомого майна, а також необхідність забезпечити реальне виконання рішення суду у даній справі та доведення позивачем обґрунтованого припущення, що вибути/зменшитись може саме майно відповідача, на яке може бути звернено стягнення згідно з ч. 5 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", розмір боргових зобов`язань ОСОБА_1 та інших відповідачів у справі, значну суму ціни позову, суд вважає співмірним, адекватним, достатнім та необхідним також вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборони здійснення відповідних реєстраційних дій щодо відповідного нерухомого майна відповідача - ОСОБА_1 .

При цьому, як зазначалось, вирішуючи питання щодо співмірності та адекватності зазначених заходів забезпечення позову із позовними вимогами, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, та висновки Верховного Суду у постанові від 23.03.2020 у справі №910/7338/19.

Суд відзначає, що застосування судом вищевказаних заходів забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно, щодо якого вживаються заходи забезпечення позову, продовжує перебувати у власності відповідача та останній не позбавлений можливості володіти та користуватись належним йому майном. В даному випадку обмежується лише можливість розпоряджатись відповідачем майном з огляду на необхідність його збереження в тому стані, яке існує на час звернення позивача до суду з цим позовом, що має на меті забезпечити виконання рішення суду у разі задоволення/часткового задоволення позову.

З огляду на вище викладене, оскільки заявником було належним чином обґрунтовано та доведено за допомогою належних, допустимих та достатніх доказів наявність обставин, з якими Господарський процесуальний кодекс України пов`язує можливість вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк „Південний" про забезпечення позову, шляхом вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Суд також зазначає про відсутність необхідності вирішення питання щодо зустрічного забезпечення станом на день вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому процесуальним законом не встановлено обов`язку суду вимагати від особи, яка звертається із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (ч. 1 ст. 141 ГПК України): відповідна вимога лише може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову. Аналогічна позиція викладена у Постанові КГС ВС від 19.02.2019р. у справі № 911/1695/18.

Водночас, суд зазначає, що ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до Господарського суду Одеської області з клопотанням як про застосування зустрічного забезпечення, так і про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

Крім того, оскільки зазначені заходи вживаються судом як засіб забезпечення позову, тобто виключно до вирішення спору по суті, суд вважає не порушеними інтереси осіб, в зв`язку з чим доходить висновку щодо необхідності задоволення даної заяви позивача.

Керуючись ст.ст.136, 137, 140, 144, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк „Південний" про забезпечення позову вх. ГСОО №2-3187/20 від 20.07.2020р. - задовольнити.

2.Накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), а саме на:

- земельну ділянку, площею 0,25 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:001:0167, реєстраційний номер нерухомого майна: 214;

- земельну ділянку, площею 0,174 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :01:001:0168, реєстраційний номер нерухомого майна: 214;

- машиномісце № 29, загальною площею 16,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- машиномісце №30, загальною площею 16,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- квартиру № 15, загальною площею 66,0 кв.м., житловою площею 37,9 кв.м., за адресою: Одеська область, АДРЕСА_3, реєстраційний номер майна 31572454 (в Реєстрі прав власності на нерухоме майно), номер запису 167 в книзі: 753пр-178,179;

- квартиру № 17, загальною площею 147,8 кв.м., житловою площею 108.00 кв.м., за адресою: Одеська область, АДРЕСА_3, реєстраційний номер майна 35208144 (в Реєстрі прав власності на нерухоме майно), номер запису 167 в книзі: 777пр-25;

- житловий будинок №6, за адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер майна 10823306 (в Реєстрі прав власності на нерухоме майно), номер запису 233 в книзі: 2.

3. Заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме суб`єктам державної реєстрації прав, в тому числі, але не обмежуючись: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів нерухомого майна, щодо нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), а саме:

- земельну ділянку, площею 0,25 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :01:001:0167, реєстраційний номер нерухомого майна: 214;

- земельну ділянку, площею 0,174 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: :01:001:0168, реєстраційний номер нерухомого майна: 214;

- машиномісце № 29, загальною площею 16,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- машиномісце №30, загальною площею 16,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- квартиру № 15, загальною площею 66,0 кв.м., житловою площею 37,9 кв.м., за адресою: Одеська область, АДРЕСА_3, реєстраційний номер майна 31572454 (в Реєстрі прав власності на нерухоме майно), номер запису 167 в книзі: 753пр-178,179;

- квартиру № 17, загальною площею 147,8 кв.м., житловою площею 108.00 кв.м., за адресою: Одеська область, АДРЕСА_3, реєстраційний номер майна 35208144 (в Реєстрі прав власності на нерухоме майно), номер запису 167 в книзі: 777пр-25;

- житловий будинок №6, за адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер майна 10823306 (в Реєстрі прав власності на нерухоме майно), номер запису 233 в книзі: 2.

Стягувачем за ухвалою є: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк „Південний" (65059, м. Одеса, вул. Краснова, 6/1; ).

Боржником за ухвалою в частині накладення арешту на майно є: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; паспорт НОМЕР_3 , виданий Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 26.10.2010р.)

Ухвала набрала законної сили 22.07.2020 року.

Ухвала дійсна для пред`явлення до виконання до органу державної виконавчої служби протягом строку, встановленого Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвалу може бути оскаржено в порядку ст. 256 ГПК України.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Невінгловська Юлія Михайлівна