Господарський суд Рівненської області
_______________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" липня 2020 р. Справа №918/56/20

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Стафійчук К.В.,

у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

За участю представників сторін:

Від заявника (боржника): представник Савонік Н.І. (ордер серія РН-716 № 257 від 05.03.2020р.);

від кредитора (АТ "Універсал Банк"): представник Ганенко О.І. (довіреність № б/н від 10.12.2019 р.);

від кредитора (АТ "Універсал Банк"): представник Гаврилюк С.В. (довіреність № б/н від 10.12.2019 р.);

від кредитора (АТ "Укрсиббанк"): представник Чупіль Р.Р. (довіреність № 21-1/95689 від 28.12.2019 р.);

від кредитора (ПАТ "Укргазбанк"): представник Домальчук Р.В. (довіреність № 43 від 21.01.2020 р.);

від кредитора (Саско А.В.): представник Новак І.В. (ордер серія ВК № 1008473 від 28.07.2020 р.);

від кредитора (Трунова Н.Д . ): представник Івченко В.П. (ордер серія ВК № 1008536 від 27.07.2020 р.);

від арбітражного керуючого: Ярмолінський Ю.В. (свідоцтво АК № 884 від 18.04.2013 р.).

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Рівненської області надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, в якій останній просить відкрити провадження у справі про банкрутство ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний обліковий номер платника податків: НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 04.02.2020 р. (після усунення заявником недоліків на виконання ухвали суду від 21.01.2020 р. про залишення заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність без руху) прийнято заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду та призначено підготовче засідання на "18" лютого 2020 р.

Ухвалою суду від 18.02.202 року підготовче засідання відкладено на "04" березня 2020 р.

В судовому засіданні 04 березня 2020 року оголошувалася перерва до 05.03.2020 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 05.03.2020 року відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), введено процедуру реструктуризацію боргів боржника - ОСОБА_1, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Ярмолінського Юрія Васильовича. У задоволенні заяв арбітражних керуючих Мудрика І.В., Василюк І.М., Матвіїва В.М., Мельник І.А., Мандій В.І. - відмовлено. Заборонено фізичній особі ОСОБА_1 відчужувати майно. Встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 05.04.2020 р. для подачі до Господарського суду Рівненської області відомостей про результати розгляду вимог кредиторів (письмові нормативно-обґрунтовані пояснення по кожному з кредиторів, витяги з державних реєстрів заборон щодо майна боржника, а також, при наявності, письмові заперечення боржника щодо вимог кредиторів), а також доказів повідомлення кредиторів про дату проведення попереднього засідання суду. Встановлено керуючому реструктуризацією боржника строк до 05.06.2020 р. для підготовки та подання до Господарського суду Рівненської області плану реструктуризації боргів боржника. Визначено дату проведення попереднього судового засідання "22" квітня 2020 р. о 11:00 год. Зобов`язано керуючого реструктуризацією у строк до 05.04.2020 р. провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість. Зобов`язано контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України, надати керуючому реструктуризацією та суду інформацію про доходи боржника та членів його сім`ї і про майно, задеклароване такими особами при перетині кордону. Зобов`язано орган державної прикордонної служби надати керуючому реструктуризацією та суду інформацію про перетинання боржником та членами його сім`ї державного кордону за останні три роки. Зобов`язано банківські установи, в яких відкрито рахунки боржника надати керуючому реструктуризацією та суду інформацію про залишок коштів на рахунках боржника.

Ухвалою господарського суду від 30.03.2020 року прийнято заяву Акціонерного товариства "Укрсиббанк" з вимогами до боржника до розгляду та призначено розгляд заяви у попередньому засіданні на "22" квітня 2020 р.

Ухвалою господарського суду від 08.04.2020 року прийнято заяву Акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання кредитором до розгляду та призначено розгляд заяви у попередньому засіданні на "22" квітня 2020 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 22.04.2020 року клопотання арбітражного керуючого Ярмолінського Юрія Васильовича про відкладення судового засідання задоволено, клопотання боржника (заявника) ОСОБА_3 про відкладення судового засідання задоволено, відкладено попереднє судове засідання на "27" травня 2020 р., відкладено розгляд заяви Акціонерного товариства "Укрсиббанк" з вимогами до боржника на "27" травня 2020 року, відкладено розгляд заяви Акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання кредитором на "27" травня 2020 року, ОСОБА_1 подати до суду до "26" травня 2020 року інформацію стосовно членів сім`ї боржника із зазначенням обов`язкових реквізитів: "Громадянство", "Прізвище, ім`я особи", "Дата народження" (число, місяць та рік) та в задоволенні клопотання арбітражного керуючого Ярмолінського Ю.В. про забезпечення можливості участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - відмовлено.

Ухвалою господарського суду від 24.04.2020 року прийнято заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" з грошовими вимогами до боржника до розгляду та призначено розгляд заяви у попередньому засіданні на "27" травня 2020 р.

Ухвалою господарського суду від 27.05.2020 року клопотання арбітражного керуючого Ярмолінського Юрія Васильовича № 02-01/27-43 від 22.04.2020 року, № 02-01/27-45 від 28.04.2020 року, № 02-01/27-47 від 28.04.2020 року та № 02-01/27-46 від 28.04.2020 року про витребування доказів задоволено; витребувано у Млинівської селищної ради надати суду письмову інформацію (та її документальне підтвердження), а саме: стосовно осіб, що мають зареєстроване місце проживання за тою ж адресою, що і боржник ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) - АДРЕСА_2 , пов`язані спільним з ним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких з боржником не мають характеру сімейних), у тому числі осіб, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбіта вказати прізвище, ім`я, по-батькові, дату і рік народження, дату реєстрації місця проживання та за наявності інформацію про те, яке відношення дані особи мають до ОСОБА_1 . Витребувані судом докази надати в строк до "04" липня 2020 року; витребувано у Акціонерного товариства "Універсал Банк" письмову інформацію (та її документальне підтвердження) відносно ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), а саме: про усі рахунки, що були відкриті в період з 01.01.2008 р. по 31.03.2020 р. та про рух коштів (у формі виписок чи іншій формі із зазначенням усіх реквізитів платежів: дат, найменування та кодів ЄДРПОУ, сум та призначення платежу) по таким рахунках; копії усієї наявної фінансової, бухгалтерської, статистичної, чи іншої документації та звітності, що надавалася ОСОБА_1 в період з 01.01.2008 р. по 31.03.2020 р.; копії усіх договорів поруки укладених в забезпечення виконання кредитного договору № 121-2008-2759 від 19.09.2008 р. та усіх додатків до них, зокрема № 121-2008-2459/Р/1 від 19.09.2008 р., № 121-2008-2759-Р/2 від 19.09.2008 р., № 121-2008-2759-Р/3 від 19.09.2008 р.; копії додаткових угод б/н від 29.04.2009 р. укладені між ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ); усі наявні відомості про використання коштів наданих боржнику згідно умов кредитного договору № 121-2008-2759 з 19.09.2008 р., зокрема інформацію рух коштів (у формі виписок чи іншій формі із зазначенням усіх реквізитів платежів: дат, найменування та кодів ЄДРПОУ, сум та призначення платежу) по відповідному рахунку ОСОБА_1 на який здійснювалося зарахування і використання коштів згідно кредитного договору № 121-2008-2759 з 19.09.2008 р. по 31.03.2020 р.; копії усіх документів, в т.ч. про доходи, наданих боржником з метою укладання кредитного договору № 121-2008-2759 від 19.09.2008 р.; щодо надання кредитів третім особам, в забезпечення виконання яких боржник ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) виступав заставодавцем чи поручителем (із обов`язковим наданням копій відповідних договорів та угод до цих договорів). Витребувані судом докази надати в строк до "04" липня 2020 року; витребувано у Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" письмову інформацію (та її документальне підтвердження) відносно ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), а саме: про усі рахунки, що були відкриті в період з 01.01.2006 р. по 31.03.2020 р., про рух коштів (у формі виписок чи іншій формі із зазначенням усіх реквізитів платежів: дат, найменування та кодів ЄДРПОУ, сум та призначення платежу) по таким рахунках та про залишок коштів на таких рахунках; копії усієї наявної фінансової, бухгалтерської, статистичної, чи іншої документації та звітності, що надавалася ОСОБА_1 в період з 01.01.2006 р. по 31.03.2020 р.; копії договорів усіх договорів поруки (за наявності таких), укладених в забезпечення виконання кредитного договору № 67-1/02 від 15.12.2006 р. та усіх додатків до них; усі наявні відомості про використання коштів наданих боржнику згідно умов кредитного договору № 67-1/02 від 15.12.2006 р., зокрема інформацію рух коштів (у формі виписок чи іншій формі із зазначенням усіх реквізитів платежів: дат, найменування та кодів ЄДРПОУ, сум та призначення платежу) по відповідному рахунку ОСОБА_1 на який здійснювалося зарахування і використання коштів згідно кредитного договору № 67-1/02 від 15.12.2006 р. по теперішній час; копії усіх документів, в т.ч. про доходи, наданих боржником з метою укладання кредитного договору № 67-1/02 від 15.12.2006 р.; відомості про майно, яке слугувало забезпеченням виконання кредитного договору № 67-1/02 від 15.12.2006 р. (з обов`язковим наданням відповідних договорів та всіх додаткових угод до них); щодо надання кредитів третім особам, в забезпечення виконання яких боржник ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) виступав заставодавцем чи поручителем (із обов`язковим наданням копій відповідних договорів та угод до цих договорів). Витребувані судом докази надати в строк до "04" липня 2020 року; витребувано у Акціонерного товариства "Укрсиббанк" письмову інформацію (та її документальне підтвердження) відносно ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), а саме: про усі рахунки, що були відкриті в період з 01.01.2007 р. по 31.03.2020 р., про рух коштів (у формі виписок чи іншій формі із зазначенням усіх реквізитів платежів: дат, найменування та кодів ЄДРПОУ, сум та призначення платежу) по таким рахунках та про залишок коштів на таких рахунках; копії усієї наявної фінансової, бухгалтерської, статистичної, чи іншої документації та звітності, що надавалася ОСОБА_1 в період з 01.01.2007 р. по 31.03.2020 р.; копії договорів усіх договорів поруки (за наявності таких), укладених в забезпечення виконання договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28.09.2007 р. та усіх додатків до них; усі наявні відомості про використання коштів наданих боржнику згідно договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28.09.2007 р., зокрема інформацію рух коштів (у формі виписок чи іншій формі із зазначенням усіх реквізитів платежів: дат, найменування та кодів ЄДРПОУ, сум та призначення платежу) по відповідному рахунку ОСОБА_1 на який здійснювалося зарахування і використання коштів згідно договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28.09.2007 р.; копії усіх документів, в т.ч. про доходи, наданих боржником з метою укладання договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28.09.2007 р.; відомості про майно, яке слугувало забезпеченням виконання договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28.09.2007 р. (з обов`язковим наданням відповідних договорів та всіх додаткових угод до них); щодо надання кредитів третім особам, в забезпечення виконання яких боржник ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) виступав заставодавцем чи поручителем (із обов`язковим наданням копій відповідних договорів та угод до цих договорів). Витребувані судом докази надати в строк до "04" липня 2020 року; клопотання Акціонерного товариства "Укрсиббанк" про відкладення розгляду справи задоволено; відкладено попереднє судове засідання на "08" липня 2020 р. об 12:00 год.; відкладено розгляд заяви Акціонерного товариства "Укрсиббанк" з вимогами до боржника на "08" липня 2020 року об 12:00 год. відкладено розгляд заяви Акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання кредитором на "08" липня 2020 року об 12:00 год.; клопотання ОСОБА_1 , арбітражного керуючого Ярмолінського Юрія Васильовича та Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" про відкладення розгляду заяви ПАТ АБ "Укргазбанк" з грошовими вимогами до боржника задоволено та відкладено розгляд заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" з вимогами до боржника на "08" липня 2020 року об 12:00 год.

Ухвалою господарського суду від 06.07.2020 року прийнято заяву ОСОБА_6 з грошовими вимогами до боржника до розгляду та призначено розгляд заяви у попередньому засіданні на "08" липня 2020 р.

Ухвалою господарського суду від 06.07.2020 року прийнято заяву ОСОБА_7 про визнання кредитором до розгляду та призначено розгляд заяви у попередньому засіданні на "08" липня 2020 р.

Ухвалою господарського суду від 08.07.2020 року клопотання ОСОБА_1 про відкладення попереднього судового засідання - задоволено, клопотання Акціонерного товариства "Укрсиббанк" про відкладення попереднього судового засідання - задоволено, відкладено попереднє судове засідання на "29" липня 2020 р. об 14:00 год., відкладено розгляд заяви Акціонерного товариства "Укрсиббанк" з вимогами до боржника на "29" липня 2020 року об 14:00 год., відкладено розгляд заяви Акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання кредитором на "29" липня 2020 року об 14:00 год., клопотання Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" про відкладення розгляду заяви ПАТ АБ "Укргазбанк" з грошовими вимогами до боржника - задоволено, відкладено розгляд заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" з вимогами до боржника на "29" липня 2020 року об 14:00 год., відкладено розгляд заяви ОСОБА_6 з грошовими вимогами до боржника на "29" липня 2020 року об 14:00 год. та відкладено розгляд заяви ОСОБА_7 про визнання кредитором на "29" липня 2020 року об 14:00 год.

29.07.2020р. у відкритому судовому засіданні, заслухавши пояснення арбітражного керуючого, представника ОСОБА_1. та представників кредиторів, судом встановлено наступне.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

В розрізі даної статті законодавець здійснює класифікацію кредиторів по категоріям, а саме: забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Так, згідно ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 було здійснено 06.03.2020 р. за номером 64640, тобто, строк на пред`явлення грошових вимог закінчується 05.04.2020 р.

Таким чином, судом встановлено, що до суду в строк встановлений ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства з грошовими вимогами до боржника звернулися: Акціонерний банку «УкрСиббанк», Акціонерний банк «Універсал Банк», Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», фізична особа ОСОБА_7 та фізична особа ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 113 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого ч. 1 ст. 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 р. у справі № 916/4644/15; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.12.2019 р. у справі № 913/479/18).

Проаналізувавши положення ч. 1 ст. 45, ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства, суд дійшов висновку, що законодавцем покладено обов`язок доказування наявності кредиторських вимог у справі про неплатоспроможність саме на кредитора. До такого обов`язку також належить подання сукупності документів, які дозволять суду переконатися в обґрунтованості грошових вимог кредитора. А неподання такої сукупності документів може мати наслідком відмову суду у визнанні спірних вимог кредитора.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

У свою чергу докази відповідно до ст. ст. 76-79 ГПК України повинні бути належними на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення;

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються;

Достовірними створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до норм визначених Кодексом України з процедур банкрутства за результатами попереднього засідання господарський суд визнає розмір вимог кредиторів, які підлягають включені до реєстру вимог кредиторів, порядок погашення (задоволення) яких відбувається відповідно до черговості, яка встановлена п. 4 ст. 133 даного Кодексу.

Отже, розглянувши письмові заяви кредиторів з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, суд зазначає наступне.

Щодо грошових вимог Акціонерного товариства «УкрСиббанк».

17 березня 2020 року на адресу господарського суду Рівненської області від Акціонерного товариства «УкрСиббанк» надійшла заява вих. № 24-1-01/173 від 16.03.2020 року про визнання кредитором у справі №918/56/20. Відповідно до якої АТ «УкрСиббанк» (надалі - Банк) просить визнати його кредитором та задовольнити вимоги до фізичної особи ОСОБА_1 в загальному розмірі 16 025 119 грн. 36 коп. у тому числі за рахунок заставного майна у розмірі не менше ніж 3 331 369 грн. 00 коп., а саме:

- 164 803,06 дол. США (що за курсом НБУ станом на 05.03.2020 року 24,9215 дол. США еквівалентно 4107139.46 грн.) - заборгованість за кредитом,

- 98 377,57 дол. США (що за курсом НБУ станом на 05.03.2020 року 24,9215 дол. США еквівалентно 2451716.61 грн.) - заборгованість за процентами за користування кредитом, нараховані до 28.09.2017 року (відповідно до п. 1.3.1. кредитного договору та ст. 1048 ЦК України),

- 295 335,78 дол. США (що за курсом НБУ станом на 05.03.2020 року 24,9215 дол. США еквівалентно 7360210.64 грн.) - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, нараховані до 29.02.2020 року (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України),

- 1 313 272.09 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 06.03.2019 року по 05.03.2020 року,

- 783 944.66 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами (які нараховані згідно ст. 1048 ЦК України) за строк з 06.03.2019 року по 05.03.2020 року;

- Витрати щодо примусового стягнення боргу у розмірі 8835.90 грн. (вісім тисяч вісімсот тридцять п`ять гривень 90 коп.)., у тому числі: 4204.00 грн. - за подання заяви з вимогами кредитора згідно платіжного доручення № від 10.03.2020 року, 1515.00 грн. - за подання апеляційної скарги згідно з платіжним дорученням № від 27.04.2017 року, 216,90 грн. - сплата за друк оголошення в газеті згідно платіжного доручення № від 27.08.2009 р.), 2900 грн. - авансування експертної оцінки (платіжне доручення № від 24.05.2016 р.).

Заява АТ «УкрСиббанк» мотивована тим, що 28 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі - Кредитний договір) та додаткову угоду до нього, за умовами яких банк надав позичальнику кредит у сумі 185000 доларів США на строк до 28 вересня 2017 року зі сплатою 12,9 % річних за користування кредитом, який станом на дату відкриття провадження у справі № 918/56/20 боржником не повернуто.

Також, Банк у заяві вказує на те, що для забезпечення виконання позичальником зобов`язань, узятих на себе за кредитним договором, 28 вересня 2007 року між Банком і Боржником укладено договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_1 передав в іпотеку банку належне йому нерухоме майно частину приміщення складу № 12-а (приміщення з №2 по №6 загальною площею 123,3 кв.м.), розташоване за адресою: вул. Романюка, 9, м. Луцьк, Волинська область.

Факт наявності та правомірність грошових вимог до боржника Банк підтверджує документами долученими до заяви, а саме: Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28.09.2007 року та Додатками до нього, Додатковою угодою №1 від 12.08.2008 року, листом вих. № 143165 від 19.02.2008 року з доказом його вручення боржнику, Договором іпотеки від 28.09.2007 року, Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.07.2011 року по справі № 2-281/11, Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.04.2017 року по справі № 161/15783/16-ц, Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 22.06.2017 року у справі № 161/15783/16-ц, платіжним дорученням № від 24.05.2016 року щодо сплати авансу за проведення експертної оцінки, платіжним дорученням № від 27.08.2009 року щодо оплати за друк оголошення, розрахунками наданими Банком, висновком про ринкову вартість нерухомого майна, що є предметом забезпечення за кредитним договором

Розглянувши заяву АТ «УкрСиббанк» з грошовими вимогами до боржника в загальному розмірі 16 025 119 грн. 36 коп. у тому числі за рахунок заставного майна у розмірі не менше ніж 3 331 369 грн. 00 коп., керуючий реструктуризацією визнав вимоги АТ «УкрСиббанк» як забезпеченого кредитора Боржника в загальному розмірі вимог 2 972 191 грн. 00 коп., які забезпечені іпотекою, якою слугує об`єкт нерухомого майна - офісні приміщення (з урахуванням проведеної реконструкції) за адресою: вул. Романюка, 9, м. Луцьк, Волинська область, площею 389,6 кв. м.; як конкурсного кредитора Боржника в загальному розмірі вимог 8 502 493 грн. 40 коп., що становить залишок вимог, який перевищує вартість предмета застави. В решті заявлені вимоги, а саме вимоги незабезпечені заставою по відсоткам і пені нараховані за період з 18.11.2016 року по 04.03.2020 року, керуючим реструктуризацією відхиляються повністю.

Боржник в свою чергу не погоджується з результати розгляду даних вимог керуючим реструктуризації.

За результати розгляду заяви Банку з грошовими вимогами до боржника судом встановлено, що 28 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0.

Пунктом 1.1. даного Кредитного договору було визначено, що Банк зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті у доларах США в сумі 185 000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 934 250,00 гривень за курсом НБУ на день укладення Договору, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі. При цьому Сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається в Договорі лише в разі надання Банком кредиту в іноземній валюті.

Підпунктом 1.3.1 п. 1.3 Кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,9 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов Договору. У випадку, якщо Банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов Договору, застосовується розмір процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов Договору, застосовується розмір процентної ставки. Діючий за цим договором в попередньому місяці.

Відповідно до пп. 1.2.2 п. 1.2 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановленні графіком погашення кредиту згідно до Додатку №1 до Договору (якщо Сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток №1), але в будь-якому випадку не пізніше « 28» вересня 2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди Сторін.

Пунктом 4.1. Розділу 4 Кредитного договору передбачено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісії, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплати Банку пені в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривнях; в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування; при цьому банк може використати таке право на застосування пені, починаючи з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов`язання за цим Договором. Позичальник повинен сплатити пеню за цим договором за першою вимогою.

Підпунктом 6.1.2 п. 6.1. Розділу 6 даного Кредитного договору було визначено, що сторони, керуючись чинним законодавством України, зокрема, статтями 525, 611 Цивільного кодексу України, погодили, що Банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пп. 1.2.2 цього Договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, право банку на отримання щомісячної виплату процентів може застосовуватися лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, у разі відсутності іншої домовленості сторін.

Судом встановлено, що за умовами Кредитного договору сторони погодили щомісячну з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який було нараховано Банком такі проценти, сплату проценти за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 28.09.2017 року (пп.. 1.3.4 та пп. 1.2.2 Кредитного договору). У зв`язку з чим, у межах строку кредитування до 28.09.2017 року (включно) ОСОБА_1 як позичальник мав, зокрема, повертати позивачеві кошти і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до певної дати визначеної договором. Починаючи з 28.09.2017 року, позичальник мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги заявником повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

В свою чергу згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Враховуючи дане, Банком було надіслано ОСОБА_1 . Вимогу про дострокове повернення кредиту за кредитним договором № 0 від 28.09.2007 року та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки вих. № 137-233/727 від 27.01.2009 року, яку відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, 29.01.2009 року було вручено представнику за довіреністю.

Судом встановлено, що згідно до даної Вимоги Банк вимагав в разі непогашення простроченого боргу у вказані строки повернути достроково в термін, що не перевищує 31 календарного дня від дня отримання даної вимоги всю суму кредитних коштів (залишок - 164 803,06 дол. США) та сплатити відсотки, включно по день дострокового погашення кредиту.

Таким чином, звернувшись до позичальника з вимогою про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, Банк змінив порядок, умови і строк виконання зобов`язання щодо повернення всієї суми кредиту з нарахованими відсотками та пенею.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звернення з вимогою про дострокове повернення кредиту змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до позичальника з вимогою про дострокове виконання кредитного договору.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Таким чином, законодавцем встановлено, що кредитор не може нараховувати проценти за кредитним договором після закінчення строку кредиту, або у разі пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту у порядку, передбачених положенням ст.. 1050 ЦК України. Такий правовий висновок зазначений у постановах Верховної Палати Верховного суду: № 127/15672/16-ц від 08.11.2019 року, № 723/304/16-ц від 23.10.2019 р., № 444/9519/12 від 28.03.2018 року, № 1519/2-3165/11 від 03.07.2019 року та № 461/10610/13-ц від 10.04.2019 року.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.07.2011 року по справі № 2-281/11 було позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_8 на користь ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») заборгованість за кредитним договором № 0 від 28.09.2007 року в розмірі 1 679 260,56 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_8 на користь ПАТ «УкрСиббанк» з кожного по 865,00 грн. судових витрат пов`язаних з розглядом справи.

В подальшому Рішенням апеляційного суду Волинської області від 22 червня 2017 року у справі № 161/15783/16-ц, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28 вересня 2007 року станом на 17 листопада 2016 року, по кредиту і процентах у розмірі 415 976,17 доларів США, що еквівалентно 10959175 грн. 06 коп., та по пені у розмірі 3615515 грн. 66 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки частину приміщення складу № 12-а (приміщення з № 2 по № 6, загальною площею 123,3 кв. м.), що розташований за адресою: АДРЕСА_5 і належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною 1255380 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» 2893 грн. 80 коп. понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Дані Рішення судів набрали законної сили, але не виконані боржником станом на дату порушення провадження у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до ч. 1 ст. 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами

Відповідно до положень ч. 1, 4 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, судовим рішенням від 22 червня 2017 року у справі № 161/15783/16-ц, визначено розмір заборгованості по тілу кредиту та по процентах, які мають бути сплачені банку, а тому, нарахування процентів по ст. 1048 ЦКУ за період після 18.11.2016 року (наступного дня після періоду, за який Рішенням апеляційного суду Волинської області від 22 червня 2017 року у справі № 161/15783/16-ц було визначено суму заборгованості за процентами) є неправомірним.

Судом встановлено, що даним рішенням суду визначено заборгованість ОСОБА_1 перед банком станом на 17.11.2016 року по тілу кредиту та процентам за користування кредитними коштами в розмірі 415 976,17 доларі США, що включає в себе 164 803,06 долара США заборгованості за кредитом та 251 173,11 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитними коштами.

Таким чином, Банку на підставі вказаного вище судового рішення підлягає до стягнення борг в розмірі 415 976,17 доларів США, що включає в себе заборгованість за кредитом та заборгованість по процентах за користування кредитом.

Як уже вказувалось вище, у зв`язку з наявністю судового рішення як про стягнення коштів, так і про звернення стягнення на предмет іпотеки правовідносин між сторонами врегульовуються уже не умовами Кредитного договору, а наявними судовими рішеннями, а тому інтереси Банку в разі не повернення грошового зобов`язання вчасно забезпечені не підвищеними процентами за користування кредитними коштами понад встановлений строк, а ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, а саме Банк має право на погашення, крім суми боргу, також і на проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання (користування грошовими коштами понад встановлений договором термін) нарахованих на суму боргу 164 803, 06 доларів США за період з 18.11.2016 року по 05.03.2020 року, що становить 16 304,70 доларів США, виходячи із застосування ставки в три проценти річних, як це передбачено ст. 625 ЦК України, а не умовами Кредитного договору на які при розрахунку посилається Банк. .

Таким чином, в частині процентів за користування кредитом та проценти за прострочення виконання грошового зобов`язання визнанню підлягає 251 173, 11 доларів США, розмір яких визначено Рішенням апеляційного суду Волинської області від 22 червня 2017 року у справі № 161/15783/16-ц та 16 304,70 доларів США три проценти річних по ст. 625 ЦК України за період з 18.11.2016 року по 05.03.2020 року.

Щодо заявленої вимоги про стягнення пені розрахованої за період з 06.03.2019 року по 05.03.2020 року, то в цій частині вимоги судом визнаються необгрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Пунктом 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пеня є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення його виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 547 ЦК України).

З огляду на зазначене, враховуючи, що станом на день розгляду справи договірні відносини між сторонами припинили існування, нарахування та стягнення пені на підставі договорів кредиту є неправомірним. Доказів існування інших правочинів, укладених в письмовій формі між сторонами у спірному періоді суду не подано.

За таких обставин, вимога Банку в частині нарахування пені до боржника за період з 06.03.2019 року по 05.03.2020 року судом визнається неправомірною.

Банком також в справі було заявлено вимогу про стягнення витрат, що пов`язані з примусовим стягненням боргу з ОСОБА_1 в розмірі 8 835,90 грн. , яка включає в себе наступні категорії: 4 204,00 грн. - судовий збір за подання заяви з кредиторськими вимогами у справі № 918/56/20; 1 515,00 грн. - судовий збір за подання апеляційної скарги; 216,90 грн. - за друкування оголошення в газеті; 2 900,00 грн. - авансування експертної оцінки.

Приписами п. 3 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що до заяви в обов`язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, що підтверджують грошові вимоги до боржника.

Отже, обов`язок документально підтвердити вимоги до боржника покладено на кредитора, який звернувся з відповідною засвою до суду.

Таким чином в частині розгляду даних вимог Банку суд вважає за необхідне зазначити те, що відповідно до ст. 2 ЗУ Про судовий збір» платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Статтею 3 даного закону визначено об`єкти за які платиться судовий збір, ст. 4 даного закону визначає ставки (розмір) судового збору, що має бути сплачений.

Відповідно до ГПК України та ЦПК України в разі задоволення заяви (позову, апеляційної чи касаційної скарги) понесені судові витрати покладаються на відповідача, у зв`язку з тим, що дані заяви задоволені. Таким чином, у разі задоволенням поданої апеляційної скарги, на ОСОБА_1 суд покладається обов`язок відшкодувати сплачений судовий збір в сумі 1 515,00 грн. Однак, зі сторони Банку не надано доказів, що б підтверджували прийняття даної апеляційної скарги, як і результат її розгляду, та довели б, що в банку існує таке право вимоги. У зв`язку з чим суд не може задовольнити вимогу Банку в даній частині.

Також, відповідно до ст. 45 та 64 Кодексу України з процедур банкрутства кредитор має сплатити за подачу заяви судовий збір, який є витратами пов`язаними з веденням справи про банкрутство, і в разі задоволення заяви кредитора їх відшкодування покладається на боржника.

Таким чином, обов`язок щодо відшкодування ОСОБА_1 4 204,00 грн. буде вирішено судом при розгляду заяви з грошовими вимогами в справі № 918/56/20, які включаються до реєстру як вимоги 1 черги.

Витрати в сумі 216,90 грн. та 2 900,00 грн. судом відхиляються. Оскільки кредитором не доведено згідно до поданої заяви їхнє відношення до боржника, необхідність та правомірність їх понесення. Також, кредитором не надано доказів того, що дані дії (публікація оголошення, проведення оцінки) були дійсно виконаними.

Оскільки, в разі проведення оцінки майна в межах виконавчого провадження існує відповідна процедура залучення суб`єкта оціночної діяльності, та як наслідок формується звіт про оцінку майна. В свою чергу зі сторони Банку не надано доказів того, що дана оцінка проведена.

Пунктом 8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрута визначено, що розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.

В силу приписів п. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника, а конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Як встановлено вище, в забезпечення виконання Кредитного договору було укладено Договір іпотеки від 28.09.2007 року, відповідного до якого в іпотеку було передано нерухоме майно - частину приміщення складу № 12-а (приміщення з №2 по №6) /літера В-1/, загальною площею 1123,3 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності виданого 18.09.2007 року виконкомом Луцької міської ради на підставі рішення від 14.09.2007 року № 603-10, зареєстрованого 24.09.2007 року КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» номер запису 34 в книзі 1 в електронному Реєстрі прав власності на об`єкти нерухомого майна, як окремо виділений в натурі об`єкт , за реєстраційним номером: 20391096.

Права іпотекодержателя були зареєстровані належним чином в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майном за № 5750321, час державної реєстрації: 28.09.2007 року о 15:34:44.

Пунктом 1.2 Договору іпотеки було визначено, що ринкова вартість предмету іпотеки, згідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності ТзОВ «Волинь-експерт» становить 1 255 380,00 грн.

Також, в складі заяви Банком було надано Висновок про вартість майна: комерційна нерухомість від 02.01.2020 року, зробленого провідним економістом відділу оцінки застави УОМЗ ДКОД АТ «УкрСиббанк» Паніним Ю.О., відповідно до якого було визначено ринкову вартість офісного приміщення /літ Е-«/ загальною площею 389,6 кв.м. в розмірі 2 972 191,00 грн. та земельної ділянки 1,36 сот. в розмірі 359 178,00 грн. При дослідженні якого судом встановлено, що даний висновок оформлений з порушенням вимог чинного законодавства, що регулюють оціночну діяльність, а тому не може розцінюватись як належний та допустимий доказ.

Оскільки, згідно зі ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а також відповідно до п. п. 59, 60 Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 N 1440, звіт про оцінку майна підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Висновок про вартість майна підписується оцінювачем (оцінювачами), який безпосередньо проводив оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду, зроблених за результатами розгляду справи №902/492/17 (постанова від 15.05.2018), забезпеченими зобов`язаннями в розумінні ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та, відповідно, вимогами забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, є всі вимоги кредитора, які існують за основним зобов`язанням (кредитним договором), і є дійсними на момент визнання вимог та можуть бути задоволені за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення відповідно до умов забезпечувального договору та чинного законодавства. Господарські суди, визначаючи розмір забезпечених кредиторських вимог та включаючи їх окремо до реєстру, повинні застосовувати положення ст. 19 Закону України "Про заставу" та ст. 7 Закону України "Про іпотеку" та встановити на підставі належних та допустимих доказів, які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві, забезпечені заставою майна, а також склад та розмір цих вимог.

Кодекс України з питань банкрутства не пов`язує включення до реєстру вимог, забезпечених заставою майна боржника, із встановленням договірної вартості предметів забезпечення, як єдиного критерію визначення розміру забезпечених заставою вимог. Розмір таких вимог встановлюється виходячи з розміру заборгованості за кредитом та розміру дійсних на момент подання заяви з кредиторськими вимогами зобов`язань боржника по даному кредитному договору, незалежно від вартості предметів застави. Якщо кредитор-заставодержатель вважає, що реалізаційна вартість предметів застави буде відмінною від визначеної договором застави вартості, то дійсна вартість заставного забезпечення визначається за наслідком продажу предмета застави, а не за наслідками проведення оцінки предмета забезпечення, після чого вимоги, які не забезпечені заставою, переходять до 2 або 3 черги вимог кредиторів, якщо боржник у справі про неплатоспроможність отримував кредит.

Аналогічні правова позиція висвітлена в постанові Великої Палати Верховного Суду, по справі №902/492/17 від 15.05.2018 року, постанові Великої Палати Верховного Суду, по справі 909/490/16 від 06.06.2018 року, постанові Верховного Суду по справі № 918/1071/15 від 06.09.2018 року.

Кодексом України з питань банкрутства надано право заставному кредитору подати заяву з грошовими вимогами у справі про банкрутство в частині вимог, що не є забезпеченими , або за умови відмови від забезпечення. Отже, забезпечені кредитори надано право відмовитись повністю або частково від забезпечення.

Враховуючи дане, судом встановлено, що станом на дату чудового заслання від АТ «УкрСиббанк» до суду не надходила відповідна заява про відмову від забезпечення.

Таким чином, розмір забезпечення заставою (іпотекою) грошового зобов`язання судом має визначатися у відповідності до ст. 19 Закону України "Про заставу" та ст. 7 Закону України "Про іпотеку" та враховуючи умови самого Договору іпотеки, а не у відповідності до розміру вартості предмету застави, який визначається згідно до проведення незалежної експертної оцінки. Оскільки реальна вартість предмета іпотеки, а отже, і фактичний розмір зобов`язань, що можуть бути погашення за рахунок даного майна, визначається на підставі його фактичної реалізації.

Відповідно до приписів п. 2 ст. 45 Кодеку склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Датою подачі заяви є дата отримання даного документу відділом поштового зв`язку - Укрпошти, що в подальшому підтверджується відповідною відміткою на конверті про відправку.

Враховуючи дане АТ «УкрСиббанк» звернувся з заявою про грошові вимоги до боржника 17.03.2020 року про що свідчить відповідна відмітка на конверті. У зв`язку з чим зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів має бути визначеним в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Відповідно до офіційного курсу долара США до гривні за даними НБУ, що розміщенні на за посиланням https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=17.03.2020&period=daily, на 17.03.2020 року за 1 долар США необхідно було сплатити 26,5249 грн., у зв`язку з чим грошові вимоги в гривневому еквіваленті на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами становить 11 466 206 грн. 86 коп. в т.ч. 4 371 384 грн. 69 коп. заборгованість за кредитом, 6 662 341 грн. 63 коп. заборгованість за процентами та 432 480 грн. 54 коп. три проценти річних по ст. 625 ЦКУ за період з 18.11.2016 року по 05.03.2020 року.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати Акціонерне товариства "УкрСиббанк" забезпеченим кредитором з грошовими вимогами у розмірі 11 466 206 грн. 86 коп.

Грошові вимоги АТ «УкрСиббанка» про стягнення заборгованості по процентам, пені та витрат пов`язаних з примусовим виконанням в сумі 4 554 708 грн. 50 коп. суд відхиляє за безпідставністю.

Щодо грошових вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк».

02.04.2020 року на адресу господарського суду Рівненської області від Акціонерного товариства «Універсал Банк» надійшла заява від 02.04.2020 року про визнання кредитором у справі №918/56/20. Відповідно до якої АТ «Універсал Банк» (надалі - Банк) просить визнати його в частині вартості предмету іпотеки забезпеченим кредитором та по залишку заборгованості, яка перевищує вартість предмету іпотеки, конкурсним кредитором. Відповідно до поданої заяви Банк пред`явив вимогу до боржника за зобов`язаннями, які виникли в результаті невиконання Кредитного договору № 121-2008-2759 від 19.09.2008 року в розмірі 278 293,78 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату звернення з даною заявою (02.04.2020 року) становить 7 723 710,19 грн., а саме: 87 772,40 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.04.2020 року еквівалентно 2 436 017,64 грн. - прострочена заборгованість по кредиту, 103 702,25 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.04.2020 року еквівалентно 2 878 131,51 грн. - заборгованість за відсотками, 86 819,13 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.04.2020 року еквівалентно 2 409 560,77 грн. - підвищення відсотків.

Заява АТ «Універсал Банк» мотивована тим, що 19 вересня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 121-2008-2759 (далі - Кредитний договір) та додаткову угоду до нього. Згідно якого, Банк надав Боржнику кредит в розмірі - 93 000,00 доларів США з терміном повернення кредиту до 10.09.2019 року. Відповідно до умов кредитного договору Боржник зобов`язувався повернути кредит рівними частинами згідно графіку та щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між АТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 , ОСОБА_10 ,, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 (власниками об`єкту забезпечення) укладено договір іпотеки від 19.09.2008 року, за умовами якого, іпотекодавці передали в іпотеку нерухоме майно - квартиру, загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею34,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Факт наявності та правомірність грошових вимог до боржника Банк підтверджує документами долученими до заяви, а саме: кредитним договором № 121-2008-2759 від 19.09.2008 року, додатковою угодою б/н від 29.04.2009 року до даного кредитного договору, договором іпотеки від 19.09.2008 року, судовими рішеннями, висновком про вартість майна.

Розглянувши заяву АТ «Універсал Банк» з грошовими вимогами до боржника в загальному розмірі 278 293,29 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 02.04.2020 року становить 7 723 710,19 грн., керуючий реструктуризацією визнав вимоги Банку як забезпеченого кредитора Боржника в загальному розмірі вимог 683 800 грн. 00 коп., які забезпечені іпотекою, якою слугує об`єкт нерухомого майна - квартира під № 40 за адресою: Київський майдан, 5, м. Луцьк, Волинська область, площею 57,7 кв. м.; як конкурсного кредитора Боржника в загальному розмірі вимог 3 328 269 грн. 07 коп., що становить залишок вимог, який перевищує вартість предмета застави. В решті заявлені вимоги, а саме вимоги незабезпечені заставою по відсоткам і підвищеним відсоткам нарахованих за період з 10.03.2015 року по 18.02.2020 року в загальному розмірі 3 711 641 грн. 12 коп. керуючим реструктуризацією відхиляються повністю.

Боржник в свою чергу не погоджується з результати розгляду даних вимог керуючим реструктуризації.

За результати розгляду заяви Банку з грошовими вимогами до боржника судом встановлено, що 19 вересня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 121-2008-2759. Відповідно до якого, кредитор надав позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 93 000,00 дол. США, а позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використовувати та повернути Кредит, а також сплатити проценти за користування Кредитом в розмірі 16,45 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Сторони погодилися, що розмір базової процентної ставки можу змінюватися згідно до умов цього Договору (п. 1.1 Кредитного договору).

Пунктом 1.2. Кредитного договору було визначено, що строк кредитування за цим Договором становить період з дати надання кредитором кредиту позичальнику по 10 вересня 2019 року включно (що є датою остаточного погашення всієї суми Кредиту). Строк та термін надання та погашення кредиту визначається умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів. Під терміном «щомісячний платіж» сторони розуміють платіж, який складається із частини погашення основної суми кредиту та процентів нарахованих за користування кредитом за попередній плановий період.

Приписами даного пункту Кредитного договору передбачалось, що позичальник зобов`язувався щомісячно в дату погашення щомісячних платежів здійснювати погашення щомісячних платежів, шляхом зарахування до такої дати (включно) відповідної суми коштів на поточний рахунок, відкритий згідно до п. 2.1.3 даного Договору. Позичальник доручає кредитору самостійно направляти кошти на погашення заборгованості позичальника у порядку та черговості, визначених п. 2.8. цього Договору та іншими умовами цього Договору. При цьому під терміном «дата погашення щомісячних платежів» сторони розуміють останній робочий день, що передує « 10» числу кожного місяця.

Відповідно до п. 3.2 даного Кредитного договору забезпечення виконання зобов`язань позичальника за договором щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісії та інших платежів, передбачених цим договором, можливість штрафних санкцій, є: іпотека нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , порука фізичних осіб ( ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 ). У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором можуть укладатися інші договори, незазначені в цьому пункті.

Пунктом 4.1. Кредитного договору було передбачено, що позичальник має право здійснити дострокове погашення кредиту за умови, що нараховані кредитором проценти за користування кредитом і всі інші платежі, які повинні бути сплачені на відповідну дату дострокового виконання (комісія, штрафи тощо) будуть сплачені позичальником і момент дострокового погашення кредиту, а також при виконання наступних умов. Наступні умови прописані в пп. 4.1.4, пп.4.1.2 та пп. 4.1.3 Розділу 4 «Дострокове погашення кредиту» даного Кредитного договору.

Пунктом 5.2.5. кредитного договору передбачено, що відповідно до статей 525 та 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин вказаних в кредитному договорі та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту

Також умовами даного Кредитного договору було передбачено порядок зміни розміру процентної ставки, форма відповідальності за незалежне виконання своїх зобов`язань, що відображено у відповідних розділах даного договору.

19.09.2008 року між Банком та громадянами України: ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 було укладено Договір іпотеки, відповідного до якого в іпотеку було передано нерухоме майно - квартиру під № 40, загальною площею 57,7 АДРЕСА_4 , та перебуває в спільній сумісній власності.

Права іпотекодержателя були зареєстровані належним чином в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майном за № 7941941, час державної реєстрації: 19.09.2008 року о 12:45:29.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.10.2013 року по справі № 0308/15539/12 було позов Банку задоволено. Стягнуто солідарно з Трунова С.А в користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" (правонаступником якого є АТ «Унверсал Банк») кредитну заборгованість в розмірі - 101 178,27 доларів США, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ 790 758 грн. 77 коп.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області по справі № 161/5672/15-ц від 12.08.2015 року було апеляційну скаргу позивача - ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково. Рішення Луцького міськрайонного суду від 05 червня 2015 року в даній справі скасовано та ухвалено нове рішення. Позов задовольнити частково. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 121-2008-2759 від 19 вересня 2008 року в розмірі 46838,74 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 1001016 грн. 48 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 ГПК України).

Положення вищевказаної статті визначають, що преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили.

Судом встановлено, що Банком було також 19.03.2009 року вручено боржнику письмову вимогу вих. № 121/128 від 19.03.2009 року про повернення боргу, в якій повідомлялось, що у випадку невиконана цієї вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги.

Враховуючи дане, відповідно до судового рішення по справі № 0308/15539/12 з ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 03.09.2010 року в розмірі 101 178,27 доларів США, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ 790 758,77 грн., з них: 1 644,21 доларів США, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ 12 850,32 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 89 585,27 доларів США, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ 700 153,68 грн. - сума дострокового стягнення кредиту; 9 888,13 доларів США, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ 77 280,68 грн. - відсотки, 60,00 доларів США, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ 474,09 грн. - підвищені відсотки, що підтверджується розрахунком.

Відповідно до рішення суду від 12.08.2015 року по справі № 161/5672/15-ц було стягнуто заборгованість по відсотках та підвищених відсотках за період з 10.05.2012 року по 09.03.2015 року включно у розмірі 46838,74 доларів США з яких 40260,83 доларів США заборгованість за відсотками та 6577,91 доларів США заборгованість по підвищених відсотках.

Таким чином, Банку на підставі вказаних вище судових рішення підлягав поверненню борг в розмірі 148 016, 35 доларів США, а саме: 1 644,21 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 89 585,27 доларів США сума дострокового стягнення кредиту; 50 148,96 доларів США відсотки, 6 637,91 доларів США підвищені відсотки.

Банк в свою чергу згідно до поданої заяви з грошовими вимогами просить визнати його кредитором на суму 278 293,78 доларів США, що включає в себе 87 772,40 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 103 702,25 доларів США заборгованість за відсотками та 86 819,13 доларів США підвищення відсотків. У зв`язку з чим, відповідно до наданих доказів, судом встановлено, що на дату порушення провадження у справі № 918/56/20 непогашеною залишається заборгованість по тілу кредиту в розмірі 87 772,40 доларів США.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 10.09.2019 року.

Відтак, у межах строку кредитування до 10.09.2019 року Боржник мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 10 числа кожного місяця. Починаючи з 10.09.2019 року, позичальник мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

В свою чергу згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Як уже наголошувалося, Банк 19.03.2009 року пред`явив до ОСОБА_12 вимогу про дострокове погашення боргу за кредитним договором, що підтверджено рішенням винесеним у справі 0308/18539/12 від 01.10.2013 року, яким з Боржника стягнуто достроково заборгованість за кредитом та відповідні відсотки.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилось, у зв`язку з пред`явленням до Боржника вимоги про дострокове погашення боргу по кредиту згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Таким чином, законодавцем встановлено, що кредитор не може нараховувати проценти за кредитним договором після закінчення строку кредиту, або у разі пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту у порядку, передбачених положенням ст. 1050 ЦК України. Такий правовий висновок зазначений у постановах Верховної Палати Верховного суду: № 127/15672/16-ц від 08.11.2019 року, № 723/304/16-ц від 23.10.2019 р., № 444/9519/12 від 28.03.2018 року, № 1519/2-3165/11 від 03.07.2019 року та № 461/10610/13-ц від 10.04.2019 року.

Враховуючи те, що Рішенням суду від 12.08.2015 року по справі № 161/5672/15-ц було стягнуто заборгованість по відсотках та підвищених відсотках до 09.03.2015 року, то відповідності до вказаних вище норм, проведення нарахування відсотків та підвищених відсотків по Кредитному договору за період з 10.03.2015 року по 18.02.2020 року є неправомірним. У зв`язку з чим грошова вимога в розмірі 133 734,51 доларів США, що є загальною сумою відсотків та підвищених відсотків нараховані за період з 10.03.2015 року по 18.02.2020 року є неправомірною.

Отже, підставними та правомірними є вимоги Банку в розмірі 144 559,27 доларів США, що включають в себе прострочену заборгованість за кредитом в сумі 87 772,40 доларів США, відсотки за користування кредитом в розмірі 50 148,96 доларів США та підвищенні відсотки в сумі 6 637,91 дол. США

Положеннями статті 99 Конституції України, статті 192 ЦК України визначено, що грошовою валютою України є гривня і вона є єдиним законним платіжним засобом на території України. При цьому іноземна валюта може використовуватися у випадках та порядку встановленому законом.

У статті 524 ЦК України визначено, що зобов`язання може бути визначене в гривневому еквіваленті до іноземної валюти.

Відповідно до приписів п. 2 ст. 45 Кодексу склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Датою подачі заяви є дата отримання даного документу відділом поштового зв`язку - Укрпошти, що в подальшому підтверджується відповідною відміткою на конверті про відправку.

Банк звернувся з своїми вимогами до боржника 02.04.2020 року про що свідчить відповідна відмітка на конверті. У зв`язку з чим зобов`язання боржника, що визначені в іноземній валюті, мають бути визначеним в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Відповідно до офіційного курсу долара США до гривні за даними НБУ, що розміщенні на за посиланням https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=02.04.2020&period=daily, на 02.04.2020 року за 1 долар США необхідно було сплатити 27,7538 грн., у зв`язку з чим грошові вимоги Банку в гривневому еквіваленті на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами становить 4 012 069 грн. 07 коп., що включає в себе прострочену заборгованість за кредитом, відсотки та підвищенні відсотки, що мали бути сплачені Боржником Банку за користування кредитними коштами.

Пунктом 8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрута визначено, що розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.

В силу приписів п. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника, а конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Як встановлено вище, в забезпечення виконання Кредитного договору було укладено Договір іпотеки, відповідного до якого в іпотеку було передано нерухоме майно - квартиру, загальною площею 57,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська обл.. , м. Луцьк, Київський майдан, буд. 5, кв. 40 , яка перебуває в спільній сумісній власності.

Відповідно до п. 1.2 Договору іпотеки станом на дату укладення договору заставна вартість предмету іпотеки, згідно до звіту незалежного суб`єкта господарської діяльності становила 564 350,00 грн.

Також, в складі заяви Банком було надано Висновок про вартість майна, замовлення № 845138 відповідно до якого ринкова вартість об`єкта оцінки станом на 30.08.2019 року становила 683 800,00 грн.

Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду, зроблених за результатами розгляду справи №902/492/17 та викладеного в постанові від 15.05.2018, забезпеченими зобов`язаннями в розумінні ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та, відповідно, вимогами забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, є всі вимоги кредитора, які існують за основним зобов`язанням (кредитним договором), і є дійсними на момент визнання вимог та можуть бути задоволені за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення відповідно до умов забезпечувального договору та чинного законодавства. Господарські суди, визначаючи розмір забезпечених кредиторських вимог та включаючи їх окремо до реєстру, повинні застосовувати положення ст. 19 Закону України "Про заставу" та ст. 7 Закону України "Про іпотеку" та встановити на підставі належних та допустимих доказів, які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві, забезпечені заставою майна, а також склад та розмір цих вимог.

Кодекс України з питань банкрутства не пов`язує включення до реєстру вимог, забезпечених заставою майна боржника, із встановленням договірної вартості предметів забезпечення, як єдиного критерію визначення розміру забезпечених заставою вимог. Розмір таких вимог встановлюється виходячи з розміру заборгованості за кредитом та розміру дійсних на момент подання заяви з кредиторськими вимогами зобов`язань боржника по даному кредитному договору, незалежно від вартості предметів застави. Якщо кредитор-заставодержатель вважає, що реалізаційна вартість предметів застави буде відмінною від визначеної договором застави вартості, то дійсна вартість заставного забезпечення визначається за наслідком продажу предмета застави, а не за наслідками проведення оцінки предмета забезпечення, після чого вимоги, які не забезпечені заставою, переходять до 2 або 3 черги задоволення вимог кредиторів, якщо боржник у справі про неплатоспроможність отримував кредит, або виступив майновим поручителем.

Аналогічні правова позиція висвітлена в постанові Великої Палати Верховного Суду, по справі №902/492/17 від 15.05.2018 року, постанові Великої Палати Верховного Суду, по справі 909/490/16 від 06.06.2018 року, постанові Верховного Суду по справі № 918/1071/15 від 06.09.2018 року.

Також, Кодексом України з питань банкрутства надано право заставному кредитору подати заяву з грошовими вимогами у справі про банкрутство в частині вимог, що не є забезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Отже, забезпечені кредитори надано право відмовитись повністю або частково від забезпечення.

Враховуючи дане, судом встановлено, що станом на дату проведення судового засідання від АТ «Універсал Банк» до суду не надходила відповідна заява про відмову від забезпечення (повністю або частково).

Таким чином, розмір забезпечення заставою (іпотекою) грошового зобов`язання судом визначається у відповідності до ст. 19 Закону України "Про заставу" та ст. 7 Закону України "Про іпотеку" та враховуючи умови самого Договору іпотеки, а не у відповідності до розміру вартості предмету застави, який визначається згідно до проведення незалежної експертної оцінки. Оскільки реальна вартість предмета іпотеки, а отже, і фактичний розмір зобов`язань, що можуть бути погашення за рахунок даного забезпечення (застави, іпотеки), визначається після його реалізації.

Пунктом 1.3 Договору іпотеки визначено, що іпотекою забезпечується повному обсязі виконання усіх зобов`язань вищевказаного боржника за основним договором, укладеним між Іпотекодавцем та боржником, зокрема:

- зобов`язання щодо повернення Боржником в повному обсязі кредитних коштів, отриманих відповідно до умов основного договору, у сумі 93 000,00 доларів США на зазначений в основному в основному договору рахунку у терміни, встановлені основним договором, але в будь-якому випадку не пізніше 10.09.2019 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Основного договору та/або згідно до умов іншої угоди між іпотекодержателем та Боржником;

- зобов`язання щодо сплати процентів та комісії на рахунки, зазначені в основному договорі зокрема: проценти в розмірі 16,45 % річних, або в іншому розмірі у випадку його зміни відповідно до умов основного договору; проценти за підвищеною процентною ставкою в розмірі 49,35 % річних - за користування кредитом понад встановлений строк/ термін сплати платежів;

- зобов`язання щодо сплати неустойки (штрафу, пені) у порядку та строки, зазначені в основному договорі;

- іпотекою також забезпечується в повному обсязі вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування; втрат, понесених іпотекодержателем і пов`язаних з пред`явленням вимоги за зобов`язаннями за основним договором і звернення стягнення на предмет іпотеки; та збитків, завданих впотекодержателю порушення Боржником своїх зобов`язань за основним договором та/або іпотекодавцю за цим договором іпотеки;

- інші грошові зобов`язання боржника, передбачені умовами основного договору.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати Акціонерне товариство "Універсал Банк" забезпеченим кредитором з грошовими вимогами у розмірі 4 012 069 грн. 07 коп.

Грошові вимоги АТ «Універсал Банк» в частині стягнення відсотків та підвищених відсотків обрахованих за період з 10.03.2015 року по18.02.2020 року в сумі 3 711 641 грн. 12 коп. суд відхиляє за безпідставністю.

Щодо грошових вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК».

03.04.2020 року на адресу господарського суду Рівненської області від Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» надійшла заява від 03.04.2020 року про визнання кредитором у справі №918/56/20. Відповідно до якої ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (надалі - Банк) просить визнати грошові вимоги до боржника ОСОБА_1 в сумі 3 335 683 грн. 97 коп., що включають в себе 1 575 979 грн. 24 коп. заборгованість за основним боргом, 1 622 182 грн. 74 коп. заборгованість по пені, 133 317 грн. 99 коп. сума заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків (три проценти річних, 4 204,00 грн. сума сплаченого судового збору за подачу заяви, та включити дану заборгованість до реєстру вимог кредиторів.

Заява ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» мотивована тим, що 15 грудня 2006 року між ВАТ Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 67-І/02 (далі - Кредитний договір). Відповідно до якого, Банк надав Боржнику кредит в розмірі - 43 000 доларів США з терміном повернення кредиту до 14.12.2011 року. Відповідно до умов кредитного договору Боржник зобов`язувався повернути кредит рівними частинами згідно графіку та щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом.

Факт наявності та правомірність грошових вимог до боржника Банк підтверджує документами долученими до заяви, а саме: кредитним договором № 67-І/02 від 15.12.2006 року, судовими рішеннями, виконавчим листом, інформацією про хід виконання виконавчого провадження та розрахунком заборгованості за кредитним договором.

Розглянувши заяву ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» з грошовими вимогами до боржника в загальному розмірі 3 335 683 грн. 97 коп., керуючий реструктуризацією визнав вимоги Банку в розмірі 698 805 грн. 04 коп., в решті заявлених вимог, що становлять 2 636 878 грн. 93 коп. керуючим реструктуризацією у визнанні було відмовлено.

Боржник не погодився з результати розгляду даних вимог керуючим реструктуризації.

За результати розгляду заяви Банку з грошовими вимогами до боржника судом встановлено, що 15.12.2006 року між ВАТ Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 67-І/02. Відповідно до якого, Банк надав Боржнику кредит в розмірі - 43 000 доларів США на строк з 15.12.2006 року по 14.12.2011 року зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 12,00% річних на строкову заборгованість, та за ставкою 13,00 % річних на прострочену заборгованість.

В забезпечення виконання умов кредитного договору між банком та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки від 15.12.2006 року , що у встановленому порядку був посвідчений нотаріусом.

Відповідно до даного Договору іпотеки в іпотеку було передано об`єкт нерухомого майна - приміщення складу № 12Б /літера М-1 ран К-1/ загальною площею 223,80 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.02.2012 року у справі № 2-7847/2011 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором № 67-І/02 від 15.12.2006 року в сумі 32 573,83 доларів США та пеню за простроченими відсотками та кредитом в сумі 116 793,17 грн., а також судовий збір в сумі 2 823,00 грн.

На виконання вказаного рішення суду 31.07.2012 року було видано виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 , на підставі якого відповідно до постанови ВП № 34761706 від 27.08.2012 року було відкрито виконавче провадження про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь Банку, яке і на сьогоднішній день перебуває на виконанні в Другову відділі Державної виконавчої служби м. Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Львів)..

Відповідно до поданої заяви, Банк стверджує, що станом на 22.03.2020 року заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» за кредитним договором № 67-І/02 від 15.12.2006 рік становить: 57 108,56 доларів США з яких: 23 015,10 доларів США прострочена заборгованість по кредиту, 34 093,46 доларів США заборгованість по процентах прострочена, 1 622 182,74 грн. заборгованість по пені з яких 729 126,96 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту та 893 055,78 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів, 133 317,99 грн. заборгованість на несвоєчасне погашення кредиту та відсотків (три проценти річних).

Як уже встановлено судом, заочним рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 2-7847/2011 від 08.02.2012 року, яким було позов задоволено, та з ОСОБА_1 стягнуто на користь банку заборгованості за кредитним договором № 67-І/02 від 15.12.2006 року в сумі 32 573,83 дол. США, а саме: 1472,00 дол. США - заборгованість за кредитом, 301,93 дол. США - заборгованість за нарахованими процентами, 23 627,86 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом, 7172,04 дол. США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 116 793,17 грн. - пеня за простроченими відсотками та кредитом та 2 823,00 грн. судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, Банку на підставі вказаних вище судових рішення підлягав поверненню борг в розмірі 32 573,83 дол. США, а саме: 1472,00 дол. США - заборгованість за кредитом, 301,93 дол. США - заборгованість за нарахованими процентами, 23 627,86 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом, 7172,04 дол. США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 116 793,17 грн. - пеня за простроченими відсотками та кредитом та 2 823,00 грн. судовий збір.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до 14.12.2011 року.

Відтак, у межах строку кредитування до 14.12.2011 року позичальник мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до певної дати визначеної договором. Починаючи з 15.12.2011 року, позичальник мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 2-7847/2011 від 08.02.2012 року встановлено, що Банк пред`явивши до боржника вимогу про дострокове погашення боргу за кредитним договором, в результаті чого стягнув з ОСОБА_1 в судовому порядку достроково заборгованості за кредитним договором № 67-І/02 від 15.12.2006 року в сумі 32 573,83 доларів США, а саме: 1472,00 доларів США - заборгованість за кредитом, 301,93 доларів США - заборгованість за нарахованими процентами, 23 627,86 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 7172,04 доларів США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 116 793,17 грн. - пеня за простроченими відсотками та кредитом.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилось з 15.11.2011 року (дата звернення з позовною заявою до суду) , у зв`язку з пред`явленням до Боржника позову про дострокове погашення боргу по кредиту та всіх платежів, що передбачено чинним законодавством України. Дане, підтверджується в правовою позицією, що викладена у постановах Верховної Палати Верховного суду: № 127/15672/16-ц від 08.11.2019 року, № 723/304/16-ц від 23.10.2019 р., № 444/9519/12 від 28.03.2018 року, № 1519/2-3165/11 від 03.07.2019 року та № 461/10610/13-ц від 10.04.2019 року.

Також, необхідно зазначити, що вказаним вище судовим рішенням було стягнуто борг не лише який виник станом на 03.11.2011 року (дата проведення розрахунку по позовній заяві, що була подана 15.11.2011 року), але і заборгованість, яка Боржником мала б бути сплачена за період з 04.11.2011 року по 14.12.2011 року (дату закінчення строку кредитування).

Судом встановлено, що в межах виконавчого провадження 25.06.2018 року було реалізовано предмет іпотеки, а саме: приміщення складу № 12Б /літера М-1 ран К-1/ загальною площею 223,80 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, за вартість 294 900,00 грн. з яких стягувану (Банку) 16.07.2018 року надійшло 251 689,50 грн., які були спрямовані на погашення зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до поданого Розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 67-І/02 від 15.06.2020 року отримані кошти були зараховано 7 473,97 доларів США в рахунок погашення заборгованості за процентами та 2 084,76 доларів США в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту.

Таким чином, заборгованість боржника перед Банком за процентами, що мають бути сплачені за користування тілом кредиту відповідно до наявного судового рішення становила 7 473,97 доларів США, і 16.07.2016 року за рахунок отриманих коштів від продажу предмета забезпечення була погашена в повному обсязі.

Враховуючи дане, станом на дату звернення з заявою про кредиторські вимоги до боржника невиконаним зі сторони Боржника залишається зобов`язання щодо повернення заборгованості по тілу кредиту в сумі 23 015,10 доларів США.

Щодо пред`явлення вимоги про стягнення пені розрахованої за період з 23.03.2017 року по 22.03.2020 року то в цій частині вимоги є необгрунтованими, виходячи з наступного.

Щодо заявленої вимоги про стягнення пені розрахованої за період з 06.03.2019 року по 05.03.2020 року, то в цій частині вимоги судом визнаються необгрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Пунктом 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пеня є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення його виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 547 ЦК України).

З огляду на зазначене, враховуючи, що станом на день розгляду справи договірні відносини між сторонами припинили існування, нарахування та стягнення пені на підставі договорів кредиту є неправомірним. Доказів існування інших правочинів, укладених в письмовій формі між сторонами у спірному періоді суду не подано.

Щодо 3-х % річних нарахованих на заборгованість по кредиту та на проценти за користування кредитом судом встановлено наступне.

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК і ст. 230 ГК.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Разом із тим, главою 19 ЦК визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК, зокрема відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на вимогу про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК).

Відповідно до наданих доказів, судом встановлено, що розрахунок трьох процентів річних Баком здійснювалися на суму заборгованості по процентам за користування кредитом та на суму заборгованості по тілу кредиту за період з 23.03.2017 року по 22.03.2020 року .

Таким чином заявлений банком розмір трьох процентів річних за несвоєчасне погашення процентів здійснено банком на суму боргу в розмірі 24 558,18 доларів США з наростаючою тенденцією, у зв`язку з щомісячним розрахунком процентів. Однак, за рахунок отримання коштів від реалізації заставного майна, існуючий борг по сплаті процентів в сумі 7 473,97 доларів США було виконано 16.07.2018 року, сама ж заява з кредиторськими вимогами Банком була подана 03.04.2020 року, а тому включенню до реєстру вимог кредиторів підлягають три процента річних, які мали б бути обраховані на борг в сумі 7 473,97 доларів США за період з 03.04.2017 року по 16.07.2018 року, та становить 288,12 доларів США ((7473,97 доларів США * 3,00% * 272) /(100 % *365) + (7473,97 доларів США * 3,00% * 197) /(100 % *365).

Відповідно до абз. 5 п. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Таким чином, визнанню підлягають три проценти річних, що обраховані на суму боргу за кредитом за період з 03.04.2017 року по 05.03.2020 року, що становлять 2100,65 доларів США ( (25099,86 доларів США * 3,00% * 489 днів)/(100,00% * 365 днів) + (23015,10 доларів США * 3,00% * 534 дні)/(100,00% * 365 днів) + (23015,10 доларів США * 3,00% * 65 дні)/(100,00% * 365 днів).

Відповідно до приписів п. 2 ст. 45 Кодеку склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Датою подачі заяви є дата отримання даного документу відділом поштового зв`язку - Укрпошти, що в подальшому підтверджується відповідною відміткою на конверті про відправку.

Враховуючи дане ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся з заявою про грошові вимоги до боржника 03.04.2020 року про що свідчить відповідна відмітка на конверті. У зв`язку з чим зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів має бути визначеним в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Відповідно до офіційного курсу долара США до гривні за даними НБУ, що розміщенні на за посиланням https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=03.04.2020&period=daily, на 03.04.2020 року за 1 долар США необхідно було сплатити 27,5962 грн., у зв`язку з чим грошові вимоги в гривневому еквіваленті на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами становить 701 050 грн. 27 коп. в т.ч. 635 129 грн. 30 коп. (23015,10 доларів США * 27,5962) заборгованість за кредитом та 65 920 грн. 97 коп. (2 388,77 доларів США * 27,5962) три проценти річних.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» у розмірі 701 050 грн. 27 коп. як конкурсного кредитора з черговістю погашення - друга. Грошові вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» в сумі 2 630 429 грн. 70 коп. суд відхиляє за безпідставністю.

Щодо грошових вимог ОСОБА_7 .

04.04.2020 року на адресу господарського суду Рівненської області від фізичної особи ОСОБА_7 надійшла заява від 02.04.2020 року про визнання кредитором у справі №918/56/20. Відповідно до якої ОСОБА_7 просить визнати його конкурсним кредитором у справі № 918/56/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 на суму 17 520 297 грн. 30 коп. та включити дані грошові вимоги до реєстру вимог кредиторів у відповідності до черговості, що встановлена Кодексом України з процедур банкрутства.

Заява фізичної особи ОСОБА_7 мотивована тим, що 05.12.2011 року ОСОБА_1 було позичено кошти в сумі 80 000,00 дол. США, на підтвердження чого боржником було надано йому як позикодавцю Розписку, яка була написана в присутності свідків: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Відповідно до наданої Розписки, ОСОБА_1 зобов`язувався повернути позичені кошти в сумі 80 000,00 дол. США до 05.12.2017 року. Однак, у встановлений строк боржником своїх зобов`язань належним чином не було виконано.

Факт наявності та правомірність грошових вимог до боржника фізична особа ОСОБА_7 підтверджує документами долученими до заяви, а саме: розпискою від 05.12.2011 року, претензією про повернення боргу згідно до розписки від 29.01.2020 року та відповіддю на претензію отриманою від ОСОБА_1 . від 18.02.2012 року.

28.07.2020 року від фізичної особи ОСОБА_7 надійшло уточнення щодо обставин викладених в заяви про визнання кредитором, в якій останній надав пояснення щодо допущення помилки під час проведення розрахунку 3% річних та відмовився від вимог в частині інфляційних втрат, у зв`язку з чим просить його визнати кредитором на суму 2 370 096 грн. 53 коп., що включає в себе 2 220 304 грн. 00 коп. борг за основним зобов`язанням та 149 792 грн. 53 коп. три проценти річних.

Керуючий реструктуризацією вимоги фізичної особи ОСОБА_7 визнано частково в загальному розмірі 2 356 456 грн. 90 коп., з них: 2 207 696 грн. 00 коп.. сума основного боргу та 148 760 грн. 90 коп. три проценти річних. В решті заявлені вимоги керуючим реструктуризацією відхилено повністю.

Боржник в свою чергу визнає вимоги ОСОБА_7 в повному обсязі.

За результати розгляду заяви фізичної особи ОСОБА_7 з грошовими вимогами до боржника судом встановлено, що 05.12.2011 року ОСОБА_7 позичив Боржнику ОСОБА_1 кошти в сумі 80000,00 доларів США. Факт передачі коштів підтверджується розпискою від 05.12.2011 року, яка (згідно її змісту) була написана в присутності свідків - ОСОБА_13 (паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Луцьким МУ УМВС України у Волинській області 20.11.1997 року) та ОСОБА_14 (паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Луцьким МУ УМВС України у Волинській області 15.05.1997 року).

Відповідно до розписки від 05.12.2011 року строк повернення коштів встановлено було датою - 05.12.2017 року.

Свої зобов`язання боржник у встановлений строк не виконав, кошти не повернув.

29.01.2020 року ОСОБА_7 направив Боржнику ОСОБА_1 претензію (вимогу) про повернення боргу згідно розписки від 05.12.2011 року, яка була отримана Боржником 30.01.2020 року, що підтверджується відповідною відміткою про її отримання.

18.02.2020 року Боржник надав відповідь на претензію (вимогу) про повернення боргу згідно розписки від 05.12.2011 року, відповідно до якої повідомив, що визнає факт отримання позики від ОСОБА_7 у розмірі 80000,00 доларів США.

Також, Боржник в даній відповіді повідомив, що в строк, який визначено кредитором в претензії, останній повернути вказану суму не маю можливості, у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Крім того, ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13.

З розписки, наявної в матеріалах справи, судом встановлено, що дійсно ОСОБА_1 отримав в борг у ОСОБА_7 кошти в розмірі 80 000,00 доларів США, які обіцяв повернути 05.12.2017р.

Однак, боржник у вказані строки свого обов`язку не виконав, борг позикодавцю не повернув. Таким чином, ОСОБА_7 на підставі вказаної розписки підлягав поверненню борг в розмірі 80 000,00 доларів США.

Відповідно до приписів п. 2 ст. 45 Кодеку склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті України. Якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Датою подачі заяви є дата отримання даного документу відділом поштового зв`язку - Укрпошти, що в подальшому підтверджується відповідною відміткою на конверті про відправку.

Враховуючи дане фізична особа ОСОБА_7 звернувся з своїми вимогами до боржника 04.04.2020 року про що свідчить відповідна відмітка на конверті. У зв`язку з чим зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів має бути визначеним в національній валюті за курсом, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Відповідно до офіційного курсу долара США до гривні за даними НБУ, що розміщенні на за посиланням https://bank.gov.ua/ua/markets/exchangerates?date=04.04.2020&period=daily, на 04.04.2020 року за 1 долар США необхідно було сплатити 27,5962 грн., у зв`язку з чим грошові вимоги в гривневому еквіваленті на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами становить 2 207 696 грн. 00 коп. (80 000 доларів США * 27,5962 грн.).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, і у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 464/3790/16-ц.

У ч. 2 ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що три проценти річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку три проценти річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Враховуючи те, що Боржник не виконав грошове зобов`язання перед кредитором, останній має право заявити до стягнення трьох процентів річних від простроченої суми, оскільки інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Користуючись даним правом, ОСОБА_7 правомірно пред`явив грошову вимогу до боржника щодо сплати трьох процентів річних за період з 06.12.2017 року по 05.03.2020 року за період 821 день в розмірі 5 396,79 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на 04.04.2020 року 148 930 грн. 90 коп.

Щодо посилання керуючого реструктуризації, що обрахунок трьох процентів річних не має включає 05.03.2020 року так як розпочався мораторій на задоволення вимог кредиторів, суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до ст.. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Пунктом 1 ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, дія мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), про що зазначається у відповідній ухвалі господарського суду, та за нормами ст.. 253 ЦК України та ст.. 116 ГПК України починає свою дію з наступного дня після відповідної календарної дати. Таким чином щодо вимог кредиторів в справі № 918/56/20 дія мораторію розпочалась з 06.03.2020 року - дати, яка є наступною за датою винесення ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати кредиторські вимоги фізичної особи ОСОБА_7 у розмірі 2 356 626 грн. 90 коп. як конкурсного кредитора з черговістю погашення друга. Грошові вимог ОСОБА_7 в сумі 13 469 грн. 63 коп. суд відхиляє за безпідставністю.

Щодо грошових вимог ОСОБА_6 .

04.04.2020 року на адресу господарського суду Рівненської області від ОСОБА_6 надійшла заява від 02.04.2020 року про визнання кредитором у справі №918/56/20. Відповідно до якої ОСОБА_6 просить визнати її забезпеченим кредитором у справі № 918/56/20 про неплатоспроможність ОСОБА_1 на суму 842 938 грн. 53 коп., і як конкурсним кредитором на суму 95 406 грн. 09 коп., та включити їх до реєстру вимог кредиторів у відповідності до черговості, що встановлена Кодексом України з процедур банкрутства.

Заява ОСОБА_6 мотивована тим, що нею 27.12.2016 року відповідно до Договорів про відступлення прав вимоги, було викуплено право вимоги до Боржника по кредитному договору № 0201/0508/74-053 від 21.05.2008 року та за іпотечним договором від 21.05.2008 року, які було укладено між ПАТ «Сведбанк» та боржником.

Відповідно до даного Іпотечного договору предметом іпотеки виступив об`єкт нерухомого майна - квартира під № 100, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, загальною площею 40,7 кв м. в т. ч. житлова площа 25.80 кв. м.

Також, довідкою № 30199 від 02.03.2020 року виданою Другим відділом Державної виконавчої служби у місті Луцьк Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Луцьк), повідомлялося, що в межах виконавчого провадження № 51721769 з виконання виконавчого листа № 161/5672/15-ц від 08.04.2016 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості в розмірі 46 838,74 доларів США , що еквівалентно 1 001 016 грн. 48 коп. та по 1 096 грн. 20 коп. судових витрат, на користь Банку стягнуто та перераховано 95 406 грн. 09 коп. У зв`язку з чим ОСОБА_6 в порядку ст.. 544 ЦК України заявлено регресну вимогу до Боржника про повернення суми стягнутих в межах виконавчого провадження № 51721769 коштів на користь Банку.

Факт наявності та правомірність грошових вимог до боржника ОСОБА_6 підтверджує документами долученими до заяви, а саме: договором про відступлення права вимоги № 27-12/16 від 27.12.2016 року, актами приймання-передачі права вимоги та документів від 27.12.2016 року, договором про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 27.12.2016 року, іпотечним договору від 21.05.2008 року, кредитним договору № 0201/0508/74-053 від 21.05.2008 року, актом опису майна, що передається в іпотеку від 31.05.2008 року, судовими рішеннями та довідкою Другого відділу Державної виконавчої служби у місті Луцьк Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Луцьк) № 30199 від 02.03.2020 року

Розглянувши заяву фізичної особи ОСОБА_6 з грошовими вимогами до боржника в загальному розмірі 938 343 грн. 62 коп., керуючий реструктуризацією визнав вимоги фізичної особи ОСОБА_6 як забезпеченого кредитора Боржника на суму 842 938 грн. 53 коп., які забезпечені іпотекою, якою слугує об`єкт нерухомого майна - квартира під № 100 за адресою: АДРЕСА_4 , площею 40,7 кв. м., в решті заявлені вимоги, а саме вимоги незабезпечені заставою на суму 95 405 грн. 09 коп. було відхилено повністю.

Боржник в свою чергу визнає вимоги ОСОБА_6 в повному обсязі.

За результати розгляду заяви фізичної особи ОСОБА_6 з грошовими вимогами до боржника судом встановлено, що 21 травня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0201/0508/74-053 відповідно до якого йому був наданий кредит у розмірі 72 000 доларів США з нарахуванням відсотків у розмірі та строки визначені кредитним договором та додатковими договорами № 1 та 2. В забезпечення виконання якого, вказаними сторонами було укладено Іпотечний договір, що був посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Онищук І.П. та зареєстрований в реєстрі за № 2360.

Відповідно до даного Іпотечного договору предметом іпотеки виступив об`єкт нерухомого майна - квартира під № 100, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, загальною площею 40,7 кв м. в т. ч. житлова площа 25.80 кв. м.

Права іпотекодержателя були зареєстровані належним чином в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майном за № 18331897, час державної реєстрації: 21.05.2008 року о 13:40:55.

Відповідно до п. 5 Іпотечного договору за згодою сторін предмет іпотеки оцінено в 405 260,00 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ становить 80 238,81 доларів США.

ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим Заочним рішенням Луцького міськрайонного суд Волинської області по справі № 2-3493/11 від 30.06.2011 року було стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором № 0201/0508/74-053 від 21 травня 2008 року в розмірі 84 231,81 доларів США, що по курсу НБУ становить 669129 грн.. 08 коп.

В подальшому ПАТ «Сведбанк» відступив свої права вимоги за кредитним договором № 0201/0508/74-053 від 21 травня 2008 року для ТзОВ «Вердикт Фінанси», яке 27.12.2016 року уклало з ТзОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» договір про відступлення права вимоги, за яким первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги по кредитному договору № 0201/0508/74-053 від 21.05.2008 року.

27.12.2016 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» та ОСОБА_6 було укладено договір про відступлення прав по кредитному договору № 0201/0508/74-053 від 21.05.2008 року.

Відповідно до п. 1.2. даного Договору право вимог за кредитним договором відступається в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи: право вимоги основної суми заборгованості за кредитним договором; право вимоги суми нарахованих процентів за кредитним договором, строк платежу, яких настав на дату укладення цього договору. Загальна сума права вимоги станом на день укладення цього Договору (27.12.2016 року) складає: 842 938 грн. 53 коп.

Пунктом 1.3. було визначено, що новий кредитор одержує право вимоги від боржника належного виконання всіх зобов`язань за кредитним договором. При цьому, новий кредитор набуває статуту кредитора за кредитним договором.

Відповідно до п. 1 ст. 517 ЦК України доказом прав нового кредитора у зобов`язанні є факт передачі новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Доказами наявними в справі було підтверджено, що 27.12.2016 року відповідно до акту приймання-передачі прав вимоги та акту приймання-передачі документів, ОСОБА_6 було передано право вимоги за Кредитним договором № 0201/0508/74-053 від 21.05.2008 року та документи, які засвідчують права, що передаються.

Також, 27.12.2016 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Гровінг Стейт» та ОСОБА_6 було укладено договір про відступлення прав за договором іпотеки. Відповідно до якого, у зв`язку з укладенням між первісним кредитором та новим кредитором Договору про відступлення права вимоги № 27-12/16 від 27.12.2016 року, відповідно до якого первісний іпотекодержатель відступив новому іпотекодержателю всі права вимоги за Кредитним договором № 0201/0508/74-053 від 21.05.2008 року, укладеним між ВАТ «СВЕДБАНК», що надалі іменується - позичальник, первісний іпотекодержатель відступає, а новий іпотекодержатель набуває прав первісного іпотекодержателя, належних йому згідно з Іпотечним договором, посвідчений 21.05.2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Онищук І.П., за реєстром № 2360, укладений між ВАТ «СВЕДБАНК» та ОСОБА_1 та за Договором про відступлення прав за іпотечним договором, посвідчений 02.02.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О., за реєстром № 950 та за Договором про відступлення прав за іпотечним договором, посвідчений 27.12.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М.С., за реєстром № 3378 (п. 1.1 Договору відступлення прав за договором іпотеки).

Ухвалою Луцького міськрайонного суд Волинської області по справі № 2-3493/11 від 13.03.2017 року було замінено стягувача у виконавчому провадженні товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» у справі за виконавчим листом № 2-3493 від 12.01.2012 року Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення з ОСОБА_1 на нового стягувача ОСОБА_16 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 ГПК України).

Положення вищевказаної статті визначають, що преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили.

Враховуючи дане, станом на сьогоднішній день зі сторони ОСОБА_1 на корить ОСОБА_16 наявне невиконане належним чином зобов`язання на суму 842 938,53 грн., що підтверджується судовим рішенням, яке набрало законної сили, та забезпечені заставою (іпотекою) інформацію про яку мітиться в спеціальному розділі Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номер запису про іпотеку 18331897.

Пунктом 8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрута визначено, що розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.

В силу приписів п. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника, а конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Як встановлено вище, в забезпечення виконання Кредитного договору № 0201/0508/74-053 від 21.05.2008 року, було укладено Іпотечний договір від 21.05.2008 року, відповідного до якого в іпотеку було передано нерухоме майно - квартиру під № 100, загальною площею 40,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

Відповідно до п. 5 Іпотечного договору за згодою сторін предмет іпотеки оцінено в 405 260,00 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ становить 80 238,81 доларів США.

Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду, зроблених за результатами розгляду справи №902/492/17, що висвітлена в постанові від 15.05.2018, забезпеченими зобов`язаннями в розумінні ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та, відповідно, вимогами забезпеченого кредитора, які включаються до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство, є всі вимоги кредитора, які існують за основним зобов`язанням (кредитним договором), і є дійсними на момент визнання вимог та можуть бути задоволені за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення відповідно до умов забезпечувального договору та чинного законодавства. Господарські суди, визначаючи розмір забезпечених кредиторських вимог та включаючи їх окремо до реєстру, повинні застосовувати положення ст. 19 Закону України "Про заставу" та ст. 7 Закону України "Про іпотеку" та встановити на підставі належних та допустимих доказів, які саме вимоги кредитора, зазначені в його заяві, забезпечені заставою майна, а також склад та розмір цих вимог.

Кодекс України з питань банкрутства не пов`язує включення до реєстру вимог, забезпечених заставою майна боржника, із встановленням договірної вартості предметів забезпечення, як єдиного критерію визначення розміру забезпечених заставою вимог. Розмір таких вимог встановлюється виходячи з розміру заборгованості за кредитом та розміру дійсних на момент подання заяви з кредиторськими вимогами зобов`язань боржника по даному кредитному договору, незалежно від вартості предметів застави. Якщо кредитор-заставодержатель вважає, що реалізаційна вартість предметів застави буде відмінною від визначеної договором застави вартості, то дійсна вартість заставного забезпечення визначається за наслідком продажу предмета застави, а не за наслідками проведення оцінки предмета забезпечення, після чого вимоги, які не забезпечені заставою, переходять до 2 або 3 черги вимог кредиторів, якщо боржник у справі про неплатоспроможність отримував кредит.

Аналогічні правова позиція висвітлена в постанові Великої Палати Верховного Суду, по справі №902/492/17 від 15.05.2018 року, постанові Великої Палати Верховного Суду, по справі 909/490/16 від 06.06.2018 року, постанові Верховного Суду по справі № 918/1071/15 від 06.09.2018 року.

Кодексом України з питань банкрутства надано заставному кредитору право подати заяву з грошовими вимогами у справі про банкрутство в частині вимог, що не є забезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Отже, забезпечені кредитори надано право відмовитись повністю або частково від забезпечення.

Враховуючи дане, судом встановлено, що станом на дату проведення судового засідання, від ОСОБА_6 до суду не надходила відповідна заява про відмову від забезпечення (повністю або частково).

Таким чином, розмір забезпечення заставою (іпотекою) грошового зобов`язання судом має визначатися у відповідності до ст. 19 Закону України "Про заставу" та ст. 7 Закону України "Про іпотеку" та враховуючи умови самого Договору іпотеки, а не у відповідності до розміру вартості предмету застави, який визначається згідно до проведення незалежної експертної оцінки. Оскільки реальна вартість предмета іпотеки, а отже, і фактичний розмір зобов`язань, що можуть бути погашення за рахунок даного забезпечення (застави, іпотеки), визначається після його реалізації.

Пунктом 1 Іпотечного договору передбачено, що цим договором забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що виникли (та/або виникнуть) з Кредитного договору № 0201/0508/74-053 від 21.05.2008 року, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем, в також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобов`язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов , у тому числі щодо:

- повернення іпотекодавцем іпотекодержателю кредиту у сумі 72 000,00 доларів США в строк до 21.05.2038 року;

- сплатити іпотекодавцем процентів за користування кредитом у порядку та строки, визначені Кредитним договором;

- виконання іпотекодавцем інших зобов`язань, передбачених Кредитним договором в повному обсязі, на умовах і в строки визначені в Кредитному договорі (у тому числі при зміні строків виконання зобов`язання); в також іпотекою забезпечується відшкодування іпотекодавцем будь-яких витрат та збитків іпотекодержателя, пов`язаних з неналежним виконанням іпотекодавцем умов Кредитного договору та/або цього договору (у тому числі сплати пені, штрафів, відшкодування збитків), а також витрат іпотекодержателя, пов`язаних зі зверненням стягнення на предмет іпотеки за цим договором, у тому числі витрат на утримання і збереження такого предмета іпотеки.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати ОСОБА_6 забезпеченим кредитором з грошовими вимогами у розмірі 842 938 грн. 53 коп.

Щодо грошових вимог ОСОБА_6 до боржника в справі № 918/56/20 в розмірі 95 405 грн. 09 коп., які виникли в результаті виконання виконавчого провадження № 51721769, судом встановлено.

Рішенням Апеляційного суду Волинської області по справі № 161/5672/15-ц від 12.08.2018 року апеляційну скаргу позивача - ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково. Рішення Луцького міськрайонного суду від 05 червня 2015 року в даній справі скасовано та ухвалено нове рішення. Позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_6 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 121-2008-2759 від 19 вересня 2008 року в розмірі 46838,74 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України еквівалентно 1001016 грн. 48 коп.

Враховуючи дане, на підставі виконавчого листа № 161/5672/15-ц від 08.04.2016 року було відкрито 22.07.2016 року виконавче провадження № 51721769.

Згідно зі ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відповідно до статті 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

За змістом наведеної ч. 1 ст. 544 ЦК України, право на зворотну вимогу (регрес) виникає у одного з солідарних боржників до інших лише після виконання ним солідарного обов`язку.

Статтею 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку.

Отже, правовий аналіз положень зазначеної вище норми чинного законодавства дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені у ній настають лише в разі повного виконання боржником солідарного обов`язку. Часткове виконання боржником солідарного обов`язку не породжує перехід до нього права на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 28.02.2018 року у справі №727/4089/15-ц, у постанові від 02.04.2020 року у справі № 727/5226/17.

Судом встановлено, що відповідно до довідки № 30199 від 02.03.2020 року виданої Другим відділом ДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Труновою Н.Д. станом на 02.03.2020 року виконано солідарний обов`язок в розмірі 95 405 грн. 09 коп., що не підтверджує виконання солідарного обов`язку перед кредитором в повному обсязі.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає грошові вимоги ОСОБА_6 в розмірі 95 405 грн. 09 коп. безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 Кодексу України з процедур банкрутства, витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Враховуючи те, що вимоги Акціонерний банк «УкрСиббанк», Акціонерного товариства "Універсал Банк", Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк "УКРГАЗБАНК», фізична особа ОСОБА_7 та фізична особа ОСОБА_6 визнані судом, то витрати на оплату судового збору заявниками підлягають включенню до витрат пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність боржника.

Приписами п. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що розпорядник майна (керуючий реструктуризацією) за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 123 Кодексу, протягом трьох робочих днів після постановлення ухвали за результатами попереднього засідання господарського суду арбітражний керуючий згідно з цією ухвалою письмово повідомляє кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організовує їх проведення.

Керуючись ст. ст. 47, 122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Визнати вимоги кредиторів (черговість задоволення вимог - друга) у загальній сумі 3 057 677 грн. 17 коп., які складаються з вимог:

- Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» ( 03087, м. Київа, вул. Єреванська, буд. 1, ) у розмірі 701 050 грн. 27 коп..

- Фізичної особи ОСОБА_7 ( АДРЕСА_8 , реєстраційний обліковий номер платника податків: НОМЕР_4 ) у розмірі 2 356 626 грн. 90 коп.;

2. Визнати вимоги забезпечених кредиторів у загальній сумі 16 321 214 грн. 46 коп.., які складаються з вимог:

- Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, ) у розмірі 11 466 206 грн. 86 коп.;

- Акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, ) у розмірі 4 012 069 грн. 07 коп.;

- Фізичної особи ОСОБА_6 ( АДРЕСА_9 , реєстраційний обліковий номер платника податків: НОМЕР_5 ) в розмірі 842 938 грн. 53 коп.

3. Відмовити у визнанні вимог кредиторів на загальну суму 11 005 654 грн. 04 коп.., які складаються з вимог:

- Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, ) у розмірі 4 554 708 грн. 50 коп.;

- Акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, ) у розмірі 3 711 641 грн. 12 коп.;

- Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» ( 03087, м. Київа, вул. Єреванська, буд. 1, ) у розмірі 2 630 429 грн. 70 коп..

- Фізичної особи ОСОБА_7 ( АДРЕСА_8 , реєстраційний обліковий номер платника податків: НОМЕР_4 ) у розмірі 13 469 грн. 63 коп.;

- Фізичної особи ОСОБА_6 ( АДРЕСА_9 , реєстраційний обліковий номер платника податків: НОМЕР_5 ) в розмірі 95 405 грн. 09 коп.

4. Включити до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору: Акціонерного товариства "УкрСиббанк" у розмірі 4 204 грн. 00 коп., Акціонерного товариства "Універсал Банк" у розмірі 4 204 грн. 00 коп., Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» у розмірі 4 204 грн. 00 коп., фізичної особи ОСОБА_7 у розмірі 4 204 грн. 00 коп., фізичної особи ОСОБА_6 в розмірі 4 204 грн. 00 коп.

5. Зобов`язати керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 12.08.2020року.

6. Зобов`язати керуючого реструктуризацією надати суду до 26.08.2020р.: реєстр вимог кредиторів боржника; докази організації та проведення зборів кредиторів.

7. Призначити судове засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на "02" вересня 2020 р. об 15:00 год.

8. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Рівненської області за адресою: м. Рівне, вул. Набережна, 26-А, в залі судових засідань № 13

9. Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили 29 липня 2020 року та може бути оскаржена у десятиденний строк до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя Романюк Р.В.