ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року Справа № 923/258/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Павленко Н.А., при секретарі судового засідання Короткій Ю.А.

за участю представників судового процесу:

від позивача - Юкіш В.О., довіреність від 13.01.2020,

від відповідача - не прибув,

розглянувши у судовому засіданні справу

за позовом: Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, Херсонська область, Генічеський район, с. Щасливцеве, вул. Миру, 26,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Дніпровськпромбуд"

про визнання укладеною додаткової угоди до договору.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяви, клопотання, процесуальні дії суду.

Щасливцевська сільська рада Генічеського району Херсонської області (надалі по тексту рішення позивач, Сільська рада) звернулась до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Дніпровськпромбуд" (надалі по тексту рішення відповідач, ПрАТ "Дніпровськпромбуд") про визнання укладеною додаткової угоди від 31.01.2020 до договору оренди землі, укладеного між Генічеською райдержадміністрацією та ПАТ "Дніпровськпромбуд" 26.09.2011.

Позов обґрунтовано твердженням про необхідність приведення договору у відповідність до вимог діючого законодавства.

Позивач зазначає, що підставою виникнення спірного питання щодо підписання додаткової угоди, стала нова нормативно грошова оцінка землі.

29.04.2020 за вх.№3327/20 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву з доказами направлення поштою - 24.04.2020, позивачу. Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. За твердженнями відповідача, позивачем не наведено норм закону на підставі яких ПрАТ "Дніпровськпромбуд" зобов`язано підписати додаткову угоду від 31.01.2020 до договору оренди землі від 26.09.2011 та не зазначено правових підстав для визнання додаткової угоди укладеною.

Відповідач наголошує, що ПрАТ "Дніпровськпромбуд" не надавало відповіді про прийняття пропозиції позивача на укладання спірної додаткової угоди, а лише не заперечувало проти розгляду пропозиції позивача.

Ухвалою суду від 30.04.2020 підготовче засідання було відкладене до 28.05.2020.

Ухвалою суду від 28.05.2020 підготовче засідання було відкладене до 25.06.2020. Цією ж ухвалою суду було постановлено продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, до 01.07.2020 включно.

09.06.2020 за вх.№4346 від позивача надійшли письмові пояснення по справі. В означених поясненнях відповідач вказує підстави необхідності укладання додаткової угоди, зокрема:

- розділ договору "Предмет договору" повинен містити відомості про цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду, кадастровий номер та місцезнаходження;

- пункт 5 розділу "Об`єкт оренди" викладено у новій редакції з причин нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка стала основною причиною внесення змін до договору оренди;

- з метою уникнення повторного укладання додаткової угоди до договору оренди землі з причини зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки, в розділі "Орендна плата" внесені відповідні зміни, які дозволяють, при поданні декларації орендарем до контролюючого органу, коригувати розмір орендної плати автоматично;

- відповідно до наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548 "Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель" була розроблена Класифікація видів цільового призначення земель, яку використано у додатковій угоді;

- розділ договору "Обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки" змінено у відповідності даних ДЗК;

- пункт 42 договору змінено у зв`язку із зміною назви юридичної особи.

30.06.2020 за вх.№1339/20 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити у судове засідання явку свого представника у зв`язку з відпусткою представника.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи в підготовчому засіданні, суд відмовив в його задоволенні з огляду на наступне.

Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження.

Підготовче провадження проводиться для забезпечення правильного і безперешкодного розгляду справи по суті, та включає в себе вчинення певних процесуальних дій, зокрема, вирішення заяв, клопотань, зібрання доказів.

Заявивши про необхідність у продовженні строку проведення підготовчого провадження та відкладенні підготовчого засідання, відповідач вказав причини неявки у засідання, проте ним не заявлено, з якою метою, чи для вчинення яких дій йому потрібен час, та причини невчинення будь-яких процесуальних дій у межах строку підготовчого провадження.

Окрім того, при вирішенні питання про відкладення підготовчого засідання за клопотанням відповідача, судом враховано обмеженість процесуальних строків розгляду справи, визначених чинним процесуальним законодавством, та значну тривалість розгляду даної справи у підготовчому провадженні, за якої сторони мали можливість реалізувати всі свої права.

На даний час процесуальний строк для подання будь-яких доказів та клопотань у справі вже сплинув.

Суд виходить з того, що учасники справи в господарському процесі мають вчиняти належні дії щодо ефективного використання належних їм процесуальних прав та виконання належних обов`язків, а господарський суд, повідомляючи учасників справи шляхом надсилання поштових повідомлень за офіційними, відомими суду, адресами зі свого боку забезпечує їм належні процесуальні гарантії на участь у розгляді справи.

Враховуючи, що справа на стадії підготовчого провадження перебувала майже три місяці, у відповідача було достатньо часу реалізувати свої процесуальні права.

Ухвалою суду від 01.07.2020 підготовче провадження по справі було закрите, а розгляд справи по суті було призначено в судовому засіданні на 23.07.2020.

08.07.2020 за вх.№5097/20 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відпусткою представника відповідача.

Суд відмовив в задоволенні означеного клопотання, виходячи з наступного.

Так, ст.202 ГПК України унормовано, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку, зокрема, якщо це перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які визнано поважними.

Відпустка представника не є поважною причиною неявки в судове засідання, оскільки відповідач не був позбавлений можливості направити в судове засідання іншого представника.

Окрім того, суд зазначає, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для відкладення.

Суд ухвалою від 01.07.2020, якою призначався розгляд справи по суті, не визнавав явку відповідача в судове засідання обов`язковою.

Представник позивача в судовому засіданні 20.07.2020 підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

На підставі ст. 240 ГПК України в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

Враховуючи предмет та підстави позову, до обставин, які є предметом доказування у справі, належать: правові підстави для визнання судом додаткової угоди укладеною; факт обов`язковості для відповідача укладання запропонованої позивачем додатково угоди; правомірність умов запропонованої позивачем додаткової угоди.

Перелік доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

Позивачем на підтвердження наявності правових підстав для задоволення позовних вимог до позовної заяви подано:

- копію договору оренди землі від 26.09.2011 (а.с.20-24);

- оригінал додаткової угоди від 31.01.2020 до договору оренди землі від 27.12.2011 (а.с.25-29);

- копію повідомлення від 01.11.2019 (а.с. 30);

- копію листа відповідача від 12.12.2019 (а.с.32);

- копію витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 15.01.2020 №18-21-0.25-58/0/199-20 (а.с.33);

- копію листа відповідача від 25.02.2020 (а.с.35);

- копію рішення Щасливцевської сільської ради №2000 від 24.12.2019 (а.с.38);

- копію супровідного листа відповідача від 28.12.2019 (а.с.34);

- копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.39-43).

Відповідачем на підтвердження своєї позиції по справі до відзиву на позовну заяву було надано наступні докази:

-копію технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки несільськогосподарського призначення;

- копію висновку державної експертизи землевпорядної документації від 22.04.2010 №307.

Обставини, які встановленні судом та мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі, мотивована оцінка аргументів наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

26.09.2011 між Генічеською райдержадміністрацією (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "Дніпровськпромбуд" (новим найменуванням якого є Приватне акціонерне товариство "Дніпровськпромбуд" відповідно до п.1.1 Статуту) було укладено договір оренди землі (а.с.20-24).

Відповідно до умов укладеного договору, орендодавець на підставі розпорядження голови Херсонської обласної державної адміністрації від 27.05.2011 №356 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, надання її в оренду та встановлення розміру орендної плати за користування нею" надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку - із земель рекреаційного призначення на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,5240га (п.1 та п.2 договору).

Відповідно до п.5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з технічною документацією з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, виготовленої ПП "Профіт-Херсон" та висновку державної експертизи землевпорядної документації від 22.04.2010 №307 складає 236847грн.

Сторони у п.8 та узгодили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі 28421,64 за 4,5240га на рік, що становить 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

У п.12 договору сторони передбачили, що розмір орендної плати переглядається щороку у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вени орендаря, що підтверджується документами; в інших випадках передбачених законом.

Договір укладено на 49 років. (п.8 договору).

Відповідно до п.33 договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору (п.37 договору).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.38) на підставі рішення Генічеської районної ради Херсонської області №523 від 08.08.2018 була зареєстрована комунальна власність на земельну ділянку площею 4,524 за адресою: Херсонська обл., Генічеський р.н., сільська рада Щасливцівська, кадастровий номер :11:002:0411.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку власником названої вище земельної ділянки є Щасливцевська сільська рада.

Частиною 4 статті 173 Земельного кодексу України визначено, що землі та земельні ділянки державної власності, включені в межі населеного пункту (крім земель, які не можуть передаватися у комунальну власність), переходять у власність територіальної громади.

Частиною 1статті 148-1 Земельного кодексу України визначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

У разі переходу права власності на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні, від держави до територіальної громади або від територіальної громади до держави до набувача земельної ділянки переходять права та обов`язки власника земельної ділянки за правовідносинами постійного користування нею (ч.2 ст.148-1 ЗК України)

Відповідно до ч.3 ст.148-1 Земельного кодексу України повідомлення про перехід права власності від держави до територіальної громади або навпаки підлягає опублікуванню у друкованих засобах масової інформації місцевої сфери розповсюдження із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки.

Позивачем на підтвердження виконання ч.3 ст.148-1 ЗК України не було надано доказів повідомлення про перехід права власності на земельні ділянки від держави до територіальної громади сіл Щасливцеве, Генічеська Гірка, селище Приозерне (в особі Щасливцевської сільської ради), як і не було надано рішення Генічеської районної ради Херсонської області від 08.08.2018 №523 "Про зміну та встановлення меж села Генічеська Гірка Щасливсцевської сільської ради", на яке посилається позивач, як на підставу переходу до нього права власності на земельну ділянку.

Згідно з ч.4 ст.32 Закону України "Про оренду землі" перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для припинення договору.

Позивач листом від 01.11.2019 (а.с.30) повідомив ПрАТ "Дніпровськпромбуд", що у відповідності до рішення Генічеської районної ради Херсонської області від 08.08.2018 №523 "Про зміну та встановлення меж села Генічеська Гірка Щасливсцевської сільської ради" право власності на земельну ділянку, якою користується відповідач, перейшло до комунальної власності територіальної громади сіл Щасливцеве, Генічеська Гірка, селища Приозерне (в особі Щасливцевської сільської ради). В означеному листі позивач також повідомив ПрАТ "Дніпровськпромбуд", що земельна ділянка загальною площею 4,5240га, з кадастровим номером :11:002:0411 є комунальною власністю, а право комунальної власності було зареєстроване 18.09.2018. Позивач також вказав відповідачу, що згідно Постанови КМУ від 03.03.2014 №220 (дата постанови вказана такою, як зазначено в листі позивача) договір не відповідає типовому договору оренди землі. Позивач зазначив, що з метою врегулювання питання щодо відповідного оформлення змін умов договору оренди земельної ділянки, просить звернутися до Щасливцевської сільської ради з відповідною заявою впродовж місячного строку з моменту отримання листа.

У відповіді на означений лист позивача, ПрАТ "Дніпровськпромбуд" у листі від 12.12.2019 (а.с.32) вказало, що не заперечує розглянути проект додаткової угоди до договору оренди землі від 26.09.2011 про внесення змін.

24.12.2019 Щасливцевською сільською радою було прийнято рішення №2000 "Про укладання додаткової угоди до договору оренди землі".

За текстом означено рішення зазначено, що воно прийнято після розгляду клопотання ПрАТ "Дніпровськпромбуд" про приведення умов договору оренди землі до актуального стану шляхом внесення відповідних змін до нього.

Означеним рішенням Сільської ради було вирішено внести зміни до договору оренди землі від 26.09.2011, а саме, мовою оригіналу:

"- сторону орендодавця з "Генічеська райдержадміністрація" на "Щасливцевську сільську раду", "Публічне акціонерне товариство" на "Приватне акціонерне товариство";

- внести до нього інші зміни щодо приведення його умов та форми до актуального стану (реквізити та адреси сторін, адреса земельної ділянки та цільове призначення, умови сплати орендної плати, обмеження у використанні земельної ділянки та інші) і вимог діючого законодавства, у тому числі Постанови Кабінету Міністрів України №220 від 03.03.2014 "Про затвердження Типового договору оренди землі" (з відповідними змінами). "

Сільському голові на виконання вказаного рішення було доручено укласти відповідну додаткову угоду до договору оренди землі від 26.09.2011.

31.01.2020 позивачем на адресу ПрАТ "Дніпровськпромбуд" було надіслано чотири примірники додаткової угоди від 31.01.2020 до договору оренди землі від 26.09.2011. Відповідачем означені документи були отримані 05.02.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.36).

У матеріалах справи наявний лист ПрАТ "Дніпровськпромбуд" (а.с.35) в якому відповідач зазначає про отримання від позивача чотирьох примірників додаткової угоди від 31.01.2020 до договору оренди землі від 26.09.2011, яка суттєво змінює умови договору оренди землі від 26.09.2011. В означеному листі відповідач вказав, що повертає Сільській раді без підписання чотири примірники додаткової угоди від 31.01.2020 до договору оренди землі від 26.09.2011 та зазначив, що ПрАТ "Дніпровськпромбуд" не заперечує підписати додаткову угоду до договору оренди землі від 26.09.2011 виключно стосовно зміни відомостей про орендодавця та найменування орендаря і відповідно їх реквізитів.

За твердженнями позивача, не повернення ПрАТ "Дніпровськпромбуд" підписаної додаткової угоди до договору оренди землі від 26.09.2011, не направлення протоколу розбіжностей, також не повідомлення причин не підписання додаткової угоди до договору оренди землі від 26.09.2011, і стали підставою звернення до суду

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом позову у цій справі є вимога позивача про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 26.09.2011.

Відносини, пов`язані з орендою землі, врегульовані Законом України "Про оренду землі", яким визначені умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У відповідності до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст.15 ЗУ "Про оренду землі").

Наведеною нормою, зокрема, унормовано, що зазначення кадастрового номеру земельної ділянки в договорі оренди є обов`язковим.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642, 643 Цивільного кодексу України.

Частина перша статті 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до змісту статей 6, 627 Цивільного кодексу України свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, законодавець в ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Враховуючи, що однією з істотних умов договору оренди землі є кадастровий номер земельної ділянки, то позовні вимоги про визнання укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 26.09.2011 в частині доповнення п.2 розділу договору "Об`єкт оренди", а саме необхідність вказати кадастровий номер земельної ділянки, підлягають задоволенню.

Крім того, така істотна умова договору оренди землі, як кадастровий номер земельної ділянки та внесення такого пункту в договір не змінює прав та обов`язків сторін договору, оскільки не покладає на них будь-яких додаткових обов`язків та не надає додаткових прав, а є лише необхідним для відповідності договору вимогам законодавства.

Щодо тверджень позивача про те, що договорі оренди землі повинен містити відомості про цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду, вони є безпідставними з огляду на наступне.

В п.1 договору сторони узгодили, що земельна ділянка передається із земель рекреаційного призначення., а п.14 договору встановлено, що земельна ділянка передається в оренду для розміщення існуючого дитячого оздоровчого комплексу дружний.

Тобто сторонами при укладанні договору оренди землі від 26.09.2011 було узгоджено цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду, що є істотною умовою договору оренди.

Визначення умов договору має відбуватися саме при укладенні договору. Не визначено обов`язку безумовного приведення раніше укладених договорів оренди землі у відповідність з формою Типового договору і постановою Кабінету Міністрів України №220 від 03.03.2004, такої вимоги і не зазначено у Постанові КМУ від 22.11.2017 № 890, якою внесено зміни до форми типового договору оренди землі, не вимагається приведення у відповідність до нових вимог типового договору договорів, укладених раніше.

Щодо інших положень додаткової угоди до договору землі від 26.09.2011, яку просить визнати укладеною позивач, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Порядок зміни умов договору оренди землі врегульовано ст. 30 Закону України "Про оренду землі", якою передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Пунктом 9 договору оренди землі від 26.09.2011 сторонами погоджено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі 28421,64 за 4,5240га на рік, що становить 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься орендарем на рахунок Щасливцевської сільської ради №0128 код прибутку 13050200, код отримувача 24103822, МФО 852010, банк отримувача УДК у Херсонській області, отримувач ВДК у Генічеському районі.

При цьому, як вбачається з означеного пункту договору, відповідна річна орендна плата обрахована виходячи з відсоткової ставки 12% та п.5 договору, яким визначена, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 236847грн.

Як вбачається з проекту додаткової угоди, за якою позивач просить внести зміни в п.9 договору, передбачено викладення п.9 договору в наступній редакції: "Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 12% на рік від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. На 2020 рік орендна плата становить 305424,29грн., за наступним розрахунком (згідно форми затвердженої Кабінетом Міністрів України)…… ".

Відповідно до п.288.1. ст.288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно з п.288.4. ст.288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

У відповідності до п.288.5. ст.288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

288.5.1. не може бути меншою за розмір земельного податку:

для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;

для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області;

288.5.2. не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Відповідно до ст.289 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності обов`язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Наведені норми податкового законодавства містять визначення ставки орендної плати та розміру орендної плати, обрахованого виходячи з погодженої ставки та нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

Отже, нормою п.288.5. ст.288 Податкового кодексу України, а саме в п.п. 288.5.1. та 288.5.2. наведено діапазон, в межах якого може встановлюватись орендна плата за землю, з визначенням нижньої межі (для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки) та верхньої межі (не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки).

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Мова про зміну розміру земельного податку, яка є підставою для перегляду розміру орендної плати за землю, може мати місце в разі, якщо погоджена договором оренди землі ставка орендної плати є меншою, ніж визначено в п.п.288.5.1. п.288.5. ст.288 Податкового кодексу України та більшою, ніж визначено в п.п.288.5.2.п. 288.5. ст.288 Податкового кодексу України.

З пункту 9 договору оренди землі вбачається, що ставка орендної плати визначена в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає межам, наведеним в п.п. 288.5.1. та 288.5.2. п.288.5. ст.288 Податкового кодексу України.

Суд також зазначає, що з наведенні вище законодавчі акти не встановлюють конкретний розмір орендної плати за земельну ділянку, який має бути зазначений в договорі оренди. Податковий кодекс України передбачає порядок визначення орендної плати за землю, а тому, саме договором оренди визначаються розмір та умови сплати орендної плати.

З моменту укладення між землекористувачем та органом місцевого самоврядування договору оренди землі припиняються адміністративні відносини між цими суб`єктами та у подальшому виникають договірні відносини, які характеризуються рівністю їх учасників та свободою договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №1917/1188/2012 (№826/1291/17)

Відносини між Щасливцевською сільською радою та ПрАТ "Дніпровськпромбуд" є договірними, а не контролюючими.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що нова нормативно грошова оцінка земель, може бути самостійною підставою для внесення змін до договору оренди в частині розміру орендної плати, якщо сторони цього договору визначили безпосередньо в самому договорі таку підставу для внесення змін до нього, що відповідає принципу свободи договору, встановленому статтями 3, 6, 627 ЦК України.

Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі №910/7905/17, від 19.07.2019 у справі №925/699/18, від 20.11.2019 №916/2769/18.

Відповідно до частини 2 статті 632 Цивільного кодексу України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Водночас, як зазначалось вище, пунктом 12 договору оренди визначено, що розмір орендної плати переглядається в разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вени орендаря, що підтверджується документами; в інших випадках передбачених законом.

В додатковій угоді, яку просить визнати укладеною позивач, ним визначено розмір орендної плати на 2020 рік у сумі 305424,29грн., тобто визначено фіксовану суму.

Поряд з цим, умовами договору землі від 26.09.2011 не передбачено такої підстави для зміни розмірів орендної ставки та визначення фіксованого розміру орендної плати, як нова нормативно грошова оцінка землі.

Тому позовні вимоги про визнання укладеною додаткової угоди в частині, якою вносяться зміни в розділ договору оренди землі від 26.09.2011 "орендна плата", а саме пункти 9 названого договору, задоволенню не підлягають.

Частиною 2 статті 20 Закону України "Про оцінку земель" передбачено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформлюються як витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

За змістом статті 23 названого Закону технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

В ст. 289 Податкового кодексу України наведено визначення нормативно грошової оцінки, яка являє собою яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

З наведених норм вбачається обов`язкові вимоги до того, що нормативна грошова оцінка повинна бути визначена відповідно до норм чинного законодавства.

Дійсно, з вище наведених норм вбачається, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати, а її зміна є підставою для перегляду розміру орендної плати і рішення про зміну нормативної грошової оцінки є обов`язковим, але поряд з цим, матеріалами справи не підтверджується, що рішенням Щасливцевської сільської затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель на території Щасливцевської сільської ради, як того вимагає положення ст.23 ЗУ "Про оцінку земель".

В матеріалах справи лише наявний витяг із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки (а.с.33).

Враховуючи означене, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що у відповідності до норм чинного законодавства затверджена технічна документація, якою оформлена нова нормативно грошова оцінка земель, а отже відсутні підстави вносити зміни в пункт 5 договору оренди землі від 26.09.2011.

Посилаючись у додаткових поясненнях не те, що основною причиною внесення змін до договору оренди стала нова нормативно грошова оцінки земельної ділянки, позивач поряд з цим надає докази направлення відповідачу примірника додаткової угоди, яку просить суд визнати укладеною -13.11.2019, а витяг із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки сформовано 15.01.2020.

Тобто звертаючись до відповідача з пропозицією укласти додаткову угоду у зв`язку з новою нормативно грошовою оцінкою, позивач не мав такої нормативно грошової оцінки, так як витяг, яким оформлюється нормативно грошова оцінка земель, був сформований лише 15.01.2020.

Позивачем не надано пояснень як ним була обрахована нормативно грошова оцінка земель вказана у додатковій угоді, яка надсилалася на адресу відповідача

Суд зазначає, що хоча позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на, мовою оригіналу "Постанову Кабінету Міністрів України №220 від 03.03.2014", але суд по наведеним положенням та назви постанови доходить до висновку, що малася на увазі Постанова Кабінету Міністрів України від 03.03.2004р. № 220 та постанова Кабінету міністрів України від 22.11.2017 за №890, якою внесено зміни до типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220.

За приписами ст. 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку; якщо у договорі не міститься посилання на типові умови, такі типові умови можуть застосовуватись як звичай ділового обороту, якщо вони відповідають вимогам статті 7 цього Кодексу.

Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади, згідно ст. 179 ГК України можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально; типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 № 220 "Про затвердження Типового договору оренди землі" затверджено типовий договір оренди землі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 890 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" внесено зміни до вищевказаної постанови.

Договір оренди землі сторонами спірних відносин було укладено 26.09.2011 на підставі типового договору, форма якого діяла на дату укладення такого договору.

Саме лише посилання на невідповідність договору формі Типового договору оренди землі, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України №220 від 03.03.2004 (із змінами) не є безумовною підставою для внесення змін до пунктів договору оренди землі від 26.11.2011.

Так, слід враховувати положення частини 4 статті 179 ГК України, якою передбачено лише право, а не обов`язок сторін, визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

При цьому, таке визначення умов договору має відбуватися саме при укладенні договору. Обов`язку щодо приведення раніше укладених договорів оренди землі у відповідність до форми Типового договору даною нормою не передбачено.

Також, не визначено обов`язку безумовного приведення раніше укладених договорів оренди землі у відповідність з формою Типового договору і постановою Кабінету Міністрів України №220 від 03.03.2004, такої вимоги і не зазначено у Постанові КМУ від 22.11.2017 № 890, якою внесено зміни до форми типового договору оренди землі, не вимагається приведення у відповідність до нових вимог типового договору договорів, укладених раніше.

Окрім того, підставою для внесення змін до договору оренди землі за рішенням суду на вимогу однієї із сторін є наявність відповідного застереження в договорі щодо відповідних підстав для його зміни чи прямої вказівки в законі про необхідність внесення змін. Втім, у спірному договорі оренди землі сторони не погодили право на внесення змін до його положень, які запропоновані в додатковій угоді позивачем щодо порядку внесення орендної плати, порядку обчислення орендної плати, Чинне законодавство також не містить прямих вказівок щодо необхідності внесення таких змін до договору оренди землі.

За фактичних обставин справи та з огляду на наведені приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання укладеною додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі в частині п.п. 10, 11, 12, 13, договору щодо порядку обчислення розміру орендної плати, порядку внесення орендної плати, підстав перегляду розміру орендної плати та періодичність такого перегляду, відповідальності за невнесення орендної плати у встановлені строки.

Безпідставним є посилання позивача на розроблення Класифікації видів цільового призначення земель, розробленого на підставі наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548 "Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель", як на підставу внесення змін до договору та необхідності укладання додаткової угоди.

Так, договір оренди землі укладений 26.09.2011, наказ названий вище, був чинний на час укладення договору, а в договору оренди землі, указана класифікація земель, які передаються в оренду в редакції Класифікації видів цільового призначення земель, які діяли на час укладання договору.

Так, на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.05.2017 №261 "Про внесення змін до деяких наказів", було затверджено зміни до Класифікації видів цільового призначення земель, але в означеному наказі не вимагається зміна класифікації видів цільового призначення земель в укладених раніше договорах.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання укладеною додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі в частині п.15, договору щодо цільового призначення земельної ділянки.

Вимоги про визнання укладеною додаткової угоди в частині внесення змін до п.п.18, 25,42 не підлягають задоволенню.

При цьому суд виходить з того, що у ході судового розгляду справи не доведено наявності підстав зміни договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін за змістом ст.ст. 651, 652 ЦК України, оскільки не доведено наявності істотного порушення договору другою стороною, даний випадок не передбачений ні умовами договору, ні законом; не доведено також наявності істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

До загальних принципів господарювання відноситься заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини (ст. 6 ГК України).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Щодо вимоги позивача про внесення змін до преамбули договору оренди землі та щодо реквізитів сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.38) на підставі рішення Генічеської районної ради Херсонської області №523 від 08.08.2018 була зареєстрована комунальна власність на земельну ділянку площею 4,524 за адресою: Херсонська обл., Генічеський р.н., сільська рада Щасливцівська, кадастровий номер :11:002:0411.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку власником названої вище земельної ділянки є Щасливцевська сільська рада.

Частиною 4 статті 173 Земельного кодексу України визначено, що землі та земельні ділянки державної власності, включені в межі населеного пункту (крім земель, які не можуть передаватися у комунальну власність), переходять у власність територіальної громади.

Частиною 1статті 148-1 Земельного кодексу України визначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

У разі переходу права власності на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні, від держави до територіальної громади або від територіальної громади до держави до набувача земельної ділянки переходять права та обов`язки власника земельної ділянки за правовідносинами постійного користування нею (ч.2 ст.148-1 ЗК України)

Відповідно до ч.3 ст.148-1 Земельного кодексу України повідомлення про перехід права власності від держави до територіальної громади або навпаки підлягає опублікуванню у друкованих засобах масової інформації місцевої сфери розповсюдження із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки.

Позивачем не було надано доказів повідомлення про перехід права власності на земельні ділянки від держави до територіальної громади сіл Щасливцеве, Генічеська Гірка, селище Приозерне (в особі Щасливцевської сільської ради), як і не було надано рішення Генічеської районної ради Херсонської області від 08.08.2018 №523 "Про зміну та встановлення меж села Генічеська Гірка Щасливсцевської сільської ради", на яке посилається позивач, як на підставу переходу до нього права власності на земельну ділянку.

Але враховуючи відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, з Державного земельного кадастру про земельну ділянку станом на час звернення із цим позовом розпорядником спірної земельної ділянки, яка є об`єктом оренди за договором оренди землі від 26.09.2011, є Щасливцевська сільська рада.

Поряд з цим, у п.37 договору оренди землі від 26.09.2011 сторони узгодили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Повертаючи примірники додаткової угоди, яку просить визнати укладеною позивач, ПрАТ "Дніпровськпромбуд" у листі від 25.02.2020 (а.с.35) зазначає, що не заперечує підписати додаткову угоду до договору оренди землі від 26.09.2011 стосовно зміни відомостей про орендодавця та найменування орендаря і відповідно, їх реквізити.

За змістом ст. 15 Цивільного кодексу України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

З урахуванням згоди позивача на підписання додаткової угоди до договору оренди землі від 26.09.2011 стосовно зміни відомостей про орендодавця та найменування орендаря і відповідно, їх реквізити, відсутні правові підстави для визнання додаткової угоди в судовому порядку в цій частині укладеною, оскільки в цій частині відсутнє порушене право позивача, яке потребує судового захисту.

Щодо пропозиції позивача про розповсюдження дії пункту 1 угоди, починаючи з 01.01.2020, то така не підлягає затвердженню судом з огляду на те, що договір вважається зміненим з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено рішенням суду.

Суд дійшов такого висновку з огляду на приписи ст.ст. 3, 651 ЦК України, згідно з якими загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору; сторони можуть за взаємною згодою встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, однак така згода відсутня у даних спірних відносинах.

Враховуючи положення п.9.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 "Про судове рішення", за якою, у рішенні зі спору, що виник при укладенні або зміні договору, - рішення з кожної спірної умови договору у вигляді конкретного формулювання відповідної умови (розділу, пункту, підпункту) договору; у рішенні про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект цього договору, а в разі необхідності - з викладенням у рішенні умов (пунктів) договору повністю або в певній частині. Якщо ж умови (пункти) поданого позивачем проекту договору судом прийнято лише в певній частині, то решта умов (пунктів), до яких вносяться зміни порівняно з проектом, викладається в резолютивній частині судового рішення.

Суд ухвалює, вважати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 26.09.2011 в частині доповнення пункту 2 договору словами "з кадастровим номером :11:002:0411".

Щодо позовних вимог про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 26.09.2011, якою вносяться зміни до пунктів 5, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 15, 18, 25, 42, договору суд зазначає, що вони нормативно не обґрунтовані позивачем, а наявність законодавчих чи передбачених договором підстав для примушення відповідача погодитись із запропонованими умовами, позивачем не доведена. З приводу частини угоди до договору оренди землі від 26.09.2011 якою вносяться зміни до преамбули договору та реквізитів сторін, то позивачем не доведено необхідність внесення в судовому порядку змін в означені положення, зважаючи на те , що відповідач не заперечує проти означених змін, повертаючи примірники спірної додаткової угоди.

Підлягає виключенню з тексту додаткової угоди дата "31.01.2020" та пункт 2 "вказана угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами, оскільки згідно з ч. 2 ст. 187 Господарського кодексу України день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 123, 129, ст. 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати укладеною додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі від 26.09.2011 в наступній редакції:

"ДОДАТКОВА УГОДА

до договору оренди землі від 27.12.2011 (дата підписання 26.09.2011), зареєстрованого у Відділі Держкомзему у Генічеському районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №00356

с. Щасливцеве "___" ____________

Орендодавець: Щасливцевська сільська рада (ідентифікаційний код юридичної особи 26186462), в особі сільського голови Плохушко Віктора Олександровича, діючого на підставі Рішення 1 сесії Щасливцевської сільської ради 7 скликання від 11.11.2015 № 1 "Про обрання сільського голови Щасливцевської сільської ради", Статуту територіальної громади сіл Щасливе, Генічеська Гірка, селища Приозерне та Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні, Земельного кодексу України, Закону України "Про оренду землі", з одного боку, та

Орендар: Приватне акціонере товариство "Дніпровськпромбуд" (скорочена назва ПрАТ "Дніпровськпромбуд") (ідентифікаційний код юридичної особи - 01238637) в особі директора товариства Аксьонової Ірини Іванівни, діючого на підставі Статуту товариства та Протоколу № 7 загальних зборів учасників товариства від 29.12.2019, з другої сторони, надалі іменуються як "Сторони",

в зв`язку зі зміною меж населеного пункту села Генічеська Гірка Генічеського району Херсонської області відповідно до рішення LXIV сесії Генічеської районної рад Херсонської області VI скликання №796 від 26.06.2015 "Про затвердження проектів землеустрою щодо встановлення та зміни меж сіл Генічеська Гірка та Щасливцеве Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області" та переходом права власності на орендовану земельну ділянку від держави до комунальної власності територіальної громади сіл Щасливцеве, Генічеська Гірка, селище Приозерне в особі Щасливцевської сільської ради (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 221, номер запису про право власності - 28022731), та відповідно до рішення 108 сесії Щасливцевської сільської ради 7 скликання № 2000 від 24.12.2019 "Про укладання додаткової угоди до договору оренди землі", уклали за взаємною згодою, цю додаткову угоду до Договору оренди землі від 27.12.2011 (дата підписання 26.09.2011), зареєстрованого у Відділі Держкомзему у Генічеському районі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 00356, про наступне:

"у розділі "Об`єкт оренди" пункт 2 доповнити словами "з кадастровим номером :11:002:0411"

Решта умов Договору оренди залишаються без змін і Сторони підтверджують свої зобов`язання за ними.

Реквізити та підписи сторін

Орендодавець Орендар

Щасливцевська сільська рада Приватне акціонерне товариство

75580, Херсонська область, "Дніпровськпромбуд"

Генічеський район, 49064, Дніпропетровська область,

с. Щасливцеве, вул. Миру, 26 м. Дніпро, вул. Гомельська, б. 59

Ідентифікаційний код Ідентифікаційний код юридичної

юридичної особи: особи:

26186462 1238637

Сільський голова Директор товариства

_____________ В. Плохушко _____________ І. Аксьонова

м.п. м.п.

3. В іншій частині визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 26.09.2011 - відмовити.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпровськпромбуд" () на користь Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області () суму 1051 грн. на відшкодування судових витрат.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено та підписано 24.07.2020

Суддя Н.А. Павленко