ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1357/18

Розглянувши матеріали справи за позовом Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина і Анатолій»

про розірвання договору оренди земельної ділянки комунальної власності у зв`язку з необхідністю надання її для суспільних потреб

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Гарагуля Н.О., Присяжний В.П.

відповідача: Матвієвський А.О.

Обставини справи:

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.07.2019 року у справі № 911/1357/18 відмовлено повністю у задоволенні позову Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина і Анатолій» про розірвання договору оренди земельної ділянки комунальної власності у зв`язку з необхідністю надання її для суспільних потреб (суддя Мальована Л.Я.).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 року рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2019 року у справі № 911/1357/18 скасовано та прийнято нове рішення, яким: розірвано укладений 07.07.2007 року між Чабанівською селищною радою Києво-Святошинського району Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Валентина і Анатолій» Договір оренди земельної ділянки (зареєстрований в реєстрі за № 467), розташованої в селі Новосілки Києво-Святошинського району Київської області на вул. Нова № 1а, загальною площею 2,0 га (забудовані землі - землі громадського призначення) під розміщення спортивних споруд (кадастровий номер :02:005:0071) з терміном дії 25 років за підстав надання її у користування для задоволення суспільних потреб; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Валентина і Анатолій» передати Чабанівській селищній раді Києво-Святошинського району Київської області земельну ділянку кадастровий номер :02:005:0071 у належному стані, придатному для її використання відповідно до цільового призначення; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина і Анатолій» на користь Чабанівської селищної ради Києв-Святошинського району Київської області 3524 грн. коп. судового збору за звернення з позовом. Крім того, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина і Анатолій» на користь Чабанівської селищної ради Києв-Святошинського району Київської області 5296 грн. судових витрат у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2020 року рішення Господарського суду Київської області від 12.07.2019 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 року у справі № 911/1357/18 скасовано, справу № 911/1357/18 передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 911/1357/18 визначено суддю Кошика А.Ю.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.03.2020 року справу № 911/1357/18 прийнято до провадження в порядку нового розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 23.04.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 22.04.2020 року від представника позивача надійшло клопотання № 02-20/549 від 15.04.2020 року про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.04.2020 року підготовче засідання у справі № 911/1357/18 відкладалось на 12.05.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.05.2020 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, підготовче засідання відкладено на 26.05.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 26.05.2020 року представником відповідача подано пояснення б/н від 22.05.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.05.2020 року підготовче засідання у справі № 911/1357/18 відкладалось на 09.06.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 01.06.2020 року від позивача надійшов відзив на пояснення № 02-20/799 від 29.05.2020 року.

У підготовчому засіданні 09.06.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання 09.06.2020 року вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд за результатами підготовчого засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 23.06.2020 року.

В судовому засіданні 23.06.2020 року оголошувалась перерва в розгляді справи на 02.07.2020 року.

В судовому засіданні 02.07.2020 року представники позивача позовні вимоги підтримали, представник відповідача проти позову заперечував.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 02.07.2020 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові та встановлених під час попереднього розгляду спору обставин, Чабанівська селищна рада Києво-Святошинського району звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина і Анатолій» про розірвання Договору оренди земельної ділянки комунальної власності від 07.02.2007 року у зв`язку із необхідністю надання її для суспільних потреб.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Чабанівська селищна рада прийняла рішення від 17.05.2018 року № 1366 «Про використання земельної ділянки комунальної власності територіальної громади смт. Чабани та с. Новосілки, яка перебуває в оренді ТОВ «Валентина і Анатолій» для суспільних потреб - створення стадіону у с. Новосілки», яким вирішила розірвати Договір оренди від 07.02.2007 року з метою використання земельної ділянки для суспільних потреб, а саме для створення стадіону з трибунами, оскільки спортивна споруда - стадіон, яка знаходиться на цій земельній ділянці, є власністю громади смт. Чабани та села Новосілки, проте доступ мешканців двох вищевказаних населених пунктів до стадіону обмежується орендарем спірної земельної ділянки.

В ході попереднього розгляду справи було встановлено, що 07.02.2007 року між Чабанівською селищною радою (орендодавець) та ТОВ «Валентина і Анатолій» (орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки, згідно з умовами якого орендодавець відповідно до рішення 8 сесії 5 скликання Чабанівської селищної ради від 14.12.2006 року № 171 зобов`язався надати в оренду, а орендар - прийняти у строкове, платне володіння і користування земельну ділянку, загальною площею 2 га (забудовані землі - землі громадського призначення), розташовану в селі Новосілки, Києво-Святошинського району Київської області, по вул. Нова, № 1а, кадастровий номер: :02:005:0071, цільове призначення - під розміщення спортивних споруд (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.2. Договору термін його дії - 25 років з дня підписання його сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що орендар зобов`язується дотримуватися встановлених обмежень та земельних сервітутів.

Відповідно до п. 3.11. Договору у разі припинення або розірвання договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому ніж той, що був зафіксований в акті передачі на зберігання встановлених межових знаків, про що за п`ять днів до дня припинення дії договору, складається відповідний акт передачі земельної ділянки.

Згідно з п. 6.5 Договір припиняється у випадках, передбачених Законом України «Про оренду землі» (стаття 31), визначених Земельним кодексом України (статті 141, 143), а також в інших випадках, визначених законодавством.

На виконання Договору оренди земельної ділянки від 07.02.2007 року позивач передав відповідачу в користування земельну ділянку площею 2,00 га, що підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки, підписаним та скріпленим печатками обох сторін договору.

24.11.2017 року Інститут садівництва НААН України передав, а Чабанівська селищна рада прийняла в комунальну власність майно: стадіон з трибунами, розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :02:005:0071, по вул. Нова, 1-А в с. Новосілки Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується відповідним Актом приймання-передачі.

Позивач пояснював, що з огляду на відсутність вільного доступу до стадіону через встановлення орендарем паркану, а також, що створення нового стадіону призведе до значних матеріальних витрат, позивачем прийнято рішення створити новий стадіон на базі старого, що знайшло своє відображення у протоколі № 1 засідання постійної комісії Чабанівської селищної ради з питань освіти, культури, спорту, духовного розвитку та молодіжної політики від 08.05.2018 року, яким запропоновано винести на розгляд Чабанівської селищної ради, зокрема, питання розірвання укладеного з відповідачем договору.

Також за твердженням позивача, суспільна необхідність вилучення земельної ділянки обумовлена наявністю колективних звернень КДЮСШ КОО ВФСТ «Колос», ГО «Перша футбольна академія «Зірка футболу», ГО «СК «Авангард», ГО «Розвиток Київщини», а також зверненням директора Новосілківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів про те, що остання не має свого власного спортивного майданчика для забезпечення спортивного виховання учнів на відкритому повітрі.

Рішенням Чабанівської селищної ради від 17.05.2018 року № 1366 «Про використання земельної ділянки комунальної власності територіальної громади смт. Чабани та с. Новосілки, яка перебуває в оренді ТОВ «Валентина і Анатолій» для суспільних потреб - створення стадіону у с. Новосілки» вирішено розірвати Договір оренди земельної ділянки від 07.02.2007 року, зареєстрований в реєстрі за №467 з метою використання земельної ділянки для суспільних потреб, а саме створення стадіону з трибунами (пункт 1), надіслати вказане рішення ТОВ «Валентина і Анатолій» для добровільного виконання (пункт 2), у разі невиконання рішення - підготувати позовну заяву про розірвання договору у судовому порядку (пункт 3), передбачити відшкодування збитків сторонам договору, спричинених розірванням договору оренди земельної ділянки (пункт 4), для задоволення суспільних потреб територіальної громади передати земельну ділянку у комунальну власність Чабанівської селищної ради (пункт5).

Також, рішенням виконавчого комітету Чабанівської селищної ради від 30.05.2018 року № 139 затверджено схему проекту реконструкції стадіону, розміщеного за адресою: вул. Нова, 1-А, с. Новосілки, Києво-Святошинського р-ну, на земельній ділянці, кадастровий номер :02:005:0071, для його подальшого впровадження.

Під час попереднього розгляду спору рішенням Господарського суду Київської області від 12.07.2019 року в задоволенні позову було відмовлено з тих підстав, що позивачем не було дотримано вимог закону щодо вилучення майна для суспільних потреб, не наведено належних обґрунтувань неможливості розміщення вказаної спортивної споруди в іншому місці, а вилучення відповідної земельної ділянки без прийняття відповідного рішення щодо викупу вказаних об`єктів нерухомості суперечить положенням частини 1 статті 7 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності».

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2019 року рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення про задоволення позову, розірвано укладений 07.02.2007 року між Чабанівською селищною радою Києво-Святошинського району Київської області та ТОВ «Валентина і Анатолій» договір оренди земельної ділянки (зареєстрований в реєстрі за №467), розташованої в селі Новосілки Києво-Святошинського району Київської області на вул. Нова під № 1а, загальною площею 2,0 га (забудовані землі - землі громадського призначення) під розміщення спортивних споруд (кадастровий номер :02:005:0071) з терміном дії 25 років з підстав надання її у використання для задоволення суспільних потреб; зобов`язано ТОВ «Валентина і Анатолій» передати Чабанівській селищній раді Києв-Святошинського району Київської області земельну ділянку, кадастровий номер :02:005:0071, у належному стані, придатному для її використання відповідно до цільового призначення.

Постанова апеляційної інстанції мотивована тим, що матеріали справи свідчать про наявність визначених у статті 32-1 Закону України «Про оренду землі» підстав для розірвання договору оренди землі, а саме, існування суспільної необхідності у використанні земельної ділянки саме за її цільовим призначенням - під розміщення спортивних споруд (стадіону з трибунами, який передано у комунальну власність Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області); на земельній ділянці, кадастровий номер :02:005:0071 розташоване майно громадського призначення (стадіон з трибунами), яке перебуває у комунальній власності територіальної громади Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області з 24.11.2017 року. При цьому, рішенням виконавчого комітету Чабанівської селищної ради від 30.05.2018 року № 139 затверджено схему проекту реконструкції стадіону, розміщеного за адресою: вул. Нова, 1-А, с. Новосілки, Києво-Святошинського району, Київської області на земельній ділянці загальною площею 2,0 га, кадастровий номер :02:005:0071, для його подальшого впровадження.

В ході касаційного перегляду вищенаведених судових рішень у справі № 911/1357/18 суд касаційної інстанції визначив, що за змістом статті 32-1 Закону України «Про оренду землі» у разі недосягнення сторонами договору згоди щодо розірвання договору оренди землі та вирішення цього спору в судовому порядку, зокрема щодо існування (відсутності) підстав для розірвання договору оренди землі без згоди орендаря, суд має встановити серед іншого, чи належить об`єкт, для розміщення якого прийнято рішення про використання земельної ділянки для суспільних потреб та для розірвання договору оренди цієї ділянки, до об`єктів, визначених частиною 1 статті 7 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності»; чи дотримано умову про повне відшкодування орендарю і третім особам збитків, зокрема витрат, пов`язаних з виділенням частини земельної ділянки в окрему земельну ділянку та укладенням нового договору оренди (наведену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 902/626/17 зі спору, що виник з подібних правовідносин).

Розірвання договору оренди земельної ділянки в порядку, визначеному статтею 32-1 Закону України «Про оренду землі», допускається у разі, якщо об`єкти, які передбачається розмістити на земельній ділянці, неможливо розмістити на іншій земельній ділянці або якщо розміщення таких об`єктів на інших земельних ділянках завдасть значних матеріальних збитків або спричинить негативні екологічні наслідки для відповідної територіальної громади, суспільства чи держави в цілому (частина 4 статті 32-1 Закону України «Про оренду землі»).

За твердженням суду касаційної інстанції, судові рішення першої та апеляційної інстанцій містять протилежні висновки щодо можливості розміщення стадіону на іншій земельній ділянці.

Так, суд першої інстанції зазначає, що позивачем не наведено належних обґрунтувань неможливості розміщення вказаної спортивної споруди в іншому місці, зокрема генеральним планом с. Новосілки, копія якого міститься в матеріалах справи, передбачено розміщення стадіону в іншому місці (на виїзді в напрямку с. Хотів), отже суспільна необхідність розміщення стадіону може бути задоволена і за рахунок запроектованої земельної ділянки.

Натомість, суд апеляційної інстанції належним чином не спростував зазначеного висновку господарського суду, обмежившись посиланням на відсутність в матеріалах справи доказів перебування вказаної земельної ділянки у комунальній власності територіальної громади Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області та перебування на цій земельній ділянці спортивних споруд, які перебувають у комунальній власності, на відміну від спірної земельної ділянки.

Крім того судами не надавалась оцінка доводам позивача щодо понесення ним значних матеріальних збитків у разі розміщення стадіону в іншому місці.

Суд першої інстанції дійшовши висновку, що позивачем не було дотримано вимог закону щодо вилучення майна для суспільних потреб та не наведено належних обґрунтувань неможливості розміщення вказаної спортивної споруди в іншому місці, не взяв до уваги та не оцінив доводи позивача, викладені у позовній заяві.

Так, наголошуючи на суспільній потребі у використанні земельної ділянки для створення стадіону, позивач зазначав про численні звернення до Чабанівської селищної ради директора КДЮСШ КОО ВФСТ «Колос», голови ГО «Перша футбольна академія «Зірки футболу», мешканців села Новосілки, голови ГО «СК «Авангард», голови ГО «Розвиток Київщини», директора Новосілківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області.

У вказаних зверненнях наголошується на відсутності на території Чабанівської селищної ради належного місця для проведення зайнять спортом на відкритому повітрі та про неможливість займатися на існуючому стадіоні, який розміщений на спірній земельній ділянці. Із земельною ділянкою, на якій розміщено стадіон, межує Новосілківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, яка не має власного спортивного майданчика для забезпечення належного спортивного виховання учнів на відкритому повітрі.

Згідно з Актом огляду земельної ділянки від 03.05.2018 року, складеним представниками Чабанівської селищної ради із залученням мешканців с. Новосілки встановлено, що земельна ділянка має ознаки деградації - заростання очеретом, велика кількість сухої трави може спричинити пожежу та сприяє розповсюдженню кліщів. Земельна ділянка не має жодних ознак прибирання та догляду. Жодних спортивних споруд на земельній ділянці не встановлено, організація спортивного дозвілля відсутня. На території земельної ділянки знаходяться будівельні матеріали та різного роду сміття, що мають ознаки довготривалого зберігання. Вільний доступ до земельної ділянки відсутній.

Згідно протоколу засідання постійної Комісії з питань освіти, культури, спорту, духовного розвитку та молодіжної політики Чабанівської селищної ради від 08.05.2018 року № 1 на підставі вищевказаних звернень встановлено суспільну необхідність у створенні стадіону для зайнять спортом на відкритому повітрі. Враховуючи, що на спірній земельній ділянці наявний стадіон, що перебуває на балансі Чабанівської селищної ради, створення нового стадіону призведе до значних матеріальних витрат з бюджету Чабанівської селищної ради, запропоновано створити новий стадіон на базі старого для уникнення значних матеріальних витрат. Враховуючи викладене запропоновано винести на розгляд сесії Чабанівської селищної ради питання розірвання спірного договору оренди та передачі земельної ділянки у комунальну власність для створення стадіону з метою задоволення суспільних потреб територіальної громади смт. Чабани та с. Новосілки.

Розірвання договору оренди земельної ділянки у разі прийняття рішення про надання її для суспільних потреб здійснюється за умови повного відшкодування орендарю і третім особам збитків, спричинених цим, зокрема витрат, пов`язаних з виділенням частини земельної ділянки в окрему земельну ділянку та укладенням нового договору оренди (частина 5 статті 32-1 Закону України «Про оренду землі»).

Суд касаційної інстанції зазначає, що суди неналежним чином дослідили питання компенсації позивачу витрат, пов`язаних із розірванням договору оренди.

Суд першої інстанції при прийнятті рішення зазначив, що компенсації витрат, пов`язаних із вилученням вказаного нерухомого майна із власності ТОВ «Валентина і Анатолій», а також збитків у вигляді недоотриманої вигоди, що пов`язана із не можливістю використання спортивної споруди і земельної ділянки в подальшому - позивачем здійснено не було, розмір відповідних компенсацій не обраховувався і з відповідачем не узгоджувався. При цьому суд не оцінив наявності у рішенні Чабанівської селищної ради від 17.05.2018 року № 1366 пункту, яким передбачено відшкодування збитків сторонам договору, спричинених розірванням договору оренди земельної ділянки.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши власну оцінку обставин справи, зазначив, що відповідач не позбавлений права здійснити оцінку завданих розірванням договору збитків і звернутись за їх відшкодуванням до позивача, що передбачено п. 4 рішення Чабанівської селищної ради від 17.05.2018 року № 1366. Поряд з цим, суд не встановив, з огляду на зміст частини 5 статті 32-1 Закону України «Про оренду землі», наявності чи відсутності обов`язку орендодавця попереднього повного відшкодування збитків орендарю, спричинених внаслідок розірвання договору оренди; можливості відшкодування збитків без попереднього визначення складу та розміру таких збитків; можливості здійснення такого розрахунку без звернення відповідача або лише за відповідним зверненням орендаря; чи містять матеріали справи докази на підтвердження звернення відповідача до Чабанівської селищної ради з приводу такого відшкодування.

Апеляційний господарський суд, приймаючи судове рішення, також не спростував висновку суду першої інстанції про те, що до позовної заяви доданий проект реконструкції стадіону, а не його будівництва, при цьому вказаний проект затверджений не рішенням Чабанівської селищної ради,- а її виконавчим комітетом.

З огляду на те, що суди попередніх інстанцій неповно з`ясували всі обставини справи, враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, Касаційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Київської області від від 12.07.2019 року у справі № 911/1357/18 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 року у справі № 911/1357/18 підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду судам необхідно врахувати викладене в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2020 року у справі № 911/1357/18, вирішити питання щодо наданих сторонами доказів, всебічно, повно з`ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Згідно зі ст. 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

З огляду на вказівки постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2020 року у справі № 911/1357/18, під час нового розгляду судом досліджено та встановлено наступне.

Як визначено ст. 321 Закону України «Про оренду землі», договір оренди земельної ділянки державної чи комунальної власності може бути розірваний у разі прийняття рішення про використання земельної ділянки для розміщення об`єктів, визначених частиною першою статті 7 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності».

Уразі прийняття рішення про використання для суспільних потреб лише частини земельної ділянки може бути заявлена вимога про виділення такої частини в окрему земельну ділянку та розірвання договору оренди.

Вимога про розірвання договору оренди, зазначена у частині другій цієї статті, може бути пред`явлена органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, уповноваженими надавати земельні ділянки для суспільних потреб відповідно до статті 122 Земельного кодексу України, а також однією із сторін цього договору.

Розірвання договору оренди земельної ділянки в порядку, визначеному цією статтею, допускається у разі, якщо об`єкти, які передбачається розмістити на земельній ділянці, неможливо розмістити на іншій земельній ділянці або якщо розміщення таких об`єктів на інших земельних ділянках завдасть значних матеріальних збитків або спричинить негативні екологічні наслідки для відповідної територіальної громади, суспільства чи держави в цілому.

Розірвання договору оренди земельної ділянки у разі прийняття рішення про надання її для суспільних потреб здійснюється за умови повного відшкодування орендарю і третім особам збитків, спричинених цим, зокрема витрат, пов`язаних з виділенням частини земельної ділянки в окрему земельну ділянку та укладенням нового договору оренди.

У разі недосягнення сторонами договору згоди щодо розірвання договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

У рішенні органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про використання земельної ділянки державної чи комунальної власності, яка перебуває в оренді, для суспільних потреб зазначаються:

площа, місцезнаходження земельної ділянки або її частини, кадастровий номер земельної ділянки (за наявності);

договори оренди землі, що підлягають розірванню;

суспільні потреби, для задоволення яких здійснюється розірвання договорів оренди землі;

особа, якій після розірвання договору оренди передається земельна ділянка для задоволення суспільних потреб, з визначенням умов такої передачі.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» визначено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та в порядку, визначених цим Законом, мають право викупу земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для таких суспільних потреб:

забезпечення національної безпеки і оборони;

будівництво, капітальний ремонт, реконструкція та обслуговування лінійних об`єктів та об`єктів транспортної і енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, нафто-, газо- та водопроводів, ліній електропередачі, зв`язку, аеропортів, морських портів, нафтових і газових терміналів, електростанцій) та об`єктів необхідних для їх експлуатації;

розміщення іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, представництв міжнародних організацій в Україні згідно з міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

розміщення та обслуговування об`єктів, пов`язаних із видобуванням корисних копалин;

будівництво захисних гідротехнічних споруд;

будівництво та обслуговування нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, необхідних для їх експлуатації, споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва;

створення міських парків, будівництво дошкільних навчальних закладів, майданчиків відпочинку, стадіонів та кладовищ;

розташування об`єктів природно-заповідного фонду.

Таким чином, об`єкт, для розміщення якого прийнято рішення про використання земельної ділянки для суспільних потреб та для розірвання Договору оренди цієї ділянки, належить до об`єктів, визначених ч. 1 ст. 7 Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності».

З огляду на зміст норми ч. 1 ст. 321 Закону України «Про оренду землі», рішення про використання земельної ділянки для суспільних потреб лише може бути підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки, питання ж про розірвання договору у разі недосягнення сторонами згоди вирішується в судовому порядку з дослідженням дотримання всіх умов та вимог, визначених ст. 321 Закону України «Про оренду землі».

Згідно з ч. 4 ст. 321 Закону України «Про оренду землі» розірвання договору оренди земельної ділянки в порядку, визначеному цією статтею, допускається у разі, якщо об`єкти, які передбачається розмістити на земельній ділянці, неможливо розмістити на іншій земельній ділянці або якщо розміщення таких об`єктів на інших земельних ділянках завдасть значних матеріальних збитків або спричинить негативні екологічні наслідки для відповідної територіальної громади, суспільства чи держави в цілому.

Щодо вказівок касаційного суду про необхідність дослідження суспільної необхідності та обставин щодо можливості розміщення стадіону на іншій земельній ділянці, судом встановлено наступне.

Суспільна необхідність у використанні земельної ділянки для створення стадіону обґрунтовується позивачем зверненнями до Чабанівської селищної ради директора КДЮСШ КОО ВФСТ «Колос», голови ГО «Перша футбольна академія «Зірки футболу», мешканців села Новосілки, голови ГО «СК «Авангард», голови ГО «Розвиток Київщини», директора Новосілківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області.

У вказаних зверненнях наголошується на відсутності на території Чабанівської селищної ради належного місця для проведення зайнять спортом на відкритому повітрі та про неможливість займатися на існуючому стадіоні, який розміщений на спірній земельній ділянці.

Відповідні звернення були адресовані Чабанівській селищній раді і відбувались в короткий проміжок часу протягом кінця квітня - початку травня 2018 року. Крім того, позивачем не надано пояснень та доказів щодо звернень представників громади чи самого позивача безпосередньо до відповідача з приоду вирішення питання доступу до спортивного майданчику.

Також, позивач посилається на Акт огляду земельної ділянки від 03.05.2018 року та фото про те, що земельна ділянка має ознаки деградації, містить велику кількість сухої трави, не має жодних ознак прибирання та догляду, спортивних споруд на земельній ділянці не встановлено, організація спортивного дозвілля відсутня. На території земельної ділянки знаходяться будівельні матеріали та різного роду сміття, що мають ознаки довготривалого зберігання. Вільний доступ до земельної ділянки відсутній через встановлення капітальної огорожі.

В той же час, відповідач у відзиві стверджує протилежне, зазначає, що ним здійснено облаштування земельної ділянки під спортивний стадіон, встановлено ігрові ворота, споруджено бігові доріжки, побудовано допоміжні приміщення (роздягальня, душова, будинок КПП, встановлено огрожу). В перспективі планується розміщення баскетбольного майданчику та тенісних кортів. Відповідач у відзиві зазначає про готовність до сприяння розвитку фізичної культури та спорту і виражає готовність до співпраці та задоволення вимог громади про надання спортивного стадіону для забезпечення потреб населення.

У зв`язку з чим, суд зауважує, що наданий позивачем Акт огляду земельної ділянки від 03.05.2018 року складений без участі відповідача і наведена в ньому інформація суперечить твердженням відповідача. Позивачем не надано суду пояснень та доказів вжиття необхідних заходів щодо складення відповідного Акту за участю відповідача (запрошення, виклики, повідомлення, тощо).

Також судом досліджено та встановлено, що спірна земельна ділянка надавалась відповідачу під розміщення спортивних споруд (п. 1.1. Договору оренди), основним видом діяльності відповідача є функціонування спортивних споруд. З наявних в матеріалах справи відомостей, в тому числі наданих позивачем та відповідачем фото, вбачається спорудження відповідачем допоміжних приміщень (роздягальні, душової, будинку КПП, встановлення огрожі). При цьому, наведені об`єкти, в тому числі і огорожа, були споруджені відповідачем на вимогу Чабанівської селищної ради.

Зокрема, рішенням Чабанівської селищної ради «Про погодження місця розташування спортивних споруд на земельній ділянці в с. Новосілки ТОВ «Валентина і Анатолій» №207 від 28.09.2005 року було погоджено ТОВ «Валентина і Анатолій» місце розташування спортивних споруд в с. Новосілки по вул. Новій 1-а (біля школи) на земельній ділянці орієнтовною площею 2,0 га, надано дозвіл ТОВ «Валентина і Анатолій» на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 25 років, зобов`язано ТОВ «Валентина і Анатолій» прокласти тротуар по вул. Васильківській в с. Новосілки.

Розпорядженням Виконавчого комітету Чабанівської селищної ради № 306 від 30.12.2006 року зобов`язано керівника ТОВ «Валентина і Анатолій» огородити орендовану земельну ділянку із встановленням будиночка для охорони, спорудити роздягальню, туалет, а також облаштувати місце для встановлення сміттєзбірних контейнерів.

Відповідно до листа №181 від 05.03.2008 року Чабанівська селищна рада з посиланням на численні звернення директора Новосілкіеської ЗОШ І-ІІІ ступенів Ліщук І.О. звернулася до ТОВ «Валентина і Анатолій» з проханням перенести пам`ятник воїнам радянської армії та облаштувати огорожу навкруги пожежного резервуару, так як він знаходиться в безлюдному місці, що спричинює загрозу життю школярів, та постійному засміченню території, утворення стихійного сміттєзвалища.

В свою чергу, ТОВ «Валентина і Анатолій» виконало прохання Чабанівської селищної ради викладені вище і перенесло на територію Новосілківської ЗОШ І-ІІІ ступенів пам`ятник воїнам радянської армії та встановило паркан - огорожу навкруги пожежного резервуару на земельній ділянці площею 0,3580 га разом із огорожею орендованої земельної ділянки площею 2,0 га.

Разом з тим, відповідно до Витягу про право власності на нерухоме майно від 19.06.2013 року ТОВ «Валентна і Анатолій» належить на праві власності відповідна підпірна стіна площею 432,0 кв.м., що включає в себе і паркан-огорожу, який встановлено на відповідній земельній ділянці та дві допоміжні господарські споруди - приміщення охорони та роздягальні з душовими загальною площею.

Таким чином, орендар вжив ряд заходів щодо приведення спортивної споруди стадіону до стану придатного для використання за цільовим призначенням, а також набув права власності на нерухомі об`єкти (будинок охорони, роздягальня і душова та підпірна стіна площею 432,0 кв.м., що включає в себе і паркан-огорожу), встановлені за вказівкою орендодавця, викладеною в Розпорядженні Виконавчого комітету Чабанівської селищної ради № 306 від 30.12.2006 року.

Наведені обставини свідчать про співпрацю відповідача з Чабанівською селищною радою та відсутність протягом тривалого часу прензій і скарг щодо користування спортивним майданчиком, принаймні до 2016 року.

Відповідач наголошує, що суспільну необхідність громади с. Новосілки у використанні спортивної споруди - стадіону можна задовольнити без вилучення спірної земельної ділянки з користування ТОВ «Валентина і Анатолій», оскільки відповідач неодноразово виражав готовність до співпраці та допомоги місцевій громаді у розвиту фізкультури і спорту в с. Новосілки, проте, на думку відповідача, позивач умисно не бажає співпрацювати у напрямку задоволення суспільних потреб територіальної громади с. Новосілки в забезпеченні розвитку фізкультури і спорту. Зокрема з позивач жодного разу не звернувся з пропозиціями визначити порядок спільного використання спортивних споруд тощо.

На думку відповідача, наведені дії позивача свідчать про відсутність бажання та намірів задовольнити суспільні потреби, а навпаки свідчать про бажання в односторонньому порядку розірвати договір оренди з будь-яких підстав, що має місце останні декілька років, зокрема, Чабанівською селищною радою вже неодноразово вживалися заходи щодо розірвання вказаного договору оренди з надуманих підстав порушення умов оренди. Зокрема, за відповідним позовом Чабанівська селищна рада зверталася до суду в 2016 році і Господарським судом Київської області було прийнято рішення від 10.06.2016 року у справі №911/1260/16, яким було відмовлено в позові, вказане рішення не оскаржувалося.

В той же час, за наслідками наведених в позові звернень представників громади протягом кінця квітня-початку травня 2018 року, позивачем не надано пояснень та доказів щодо врегулювання з відповідачем режиму спільного використання об`єкту, не надано пояснень та доказів негативної відповіді відповідача.

Позивач в позові посилається на намір провести реконструкцію існуючого стадіону з трибунами, розташованого на земельній ділянці, кадастровий номер :02:005:0071, по вул. Нова, 1-А в с. Новосілки Києво-Святошинського району, який розташований на орендованій відповідачем земельній ділянці і був переданий позивачу 24.11.2017 року Інститутом садівництва НААН України в комунальну власність.

В обґрунтування відповідних доводів позивач надав рішенням виконавчого комітету Чабанівської селищної ради від 30.05.2018 року № 139, яким затверджено схему проекту реконструкції стадіону, розміщеного за адресою: вул. Нова, 1-А, с. Новосілки, Києво-Святошинського р-ну, на земельній ділянці, кадастровий номер :02:005:0071, для його подальшого впровадження.

19.12.2019 року Чабанівська селищна рада зареєструвала об`єкт нерухомого майна, (стадіон з трибунами), що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:005:0071 по вул. Нова, 1а в с. Новосілки Києво-Святошинського району Київської області який був переданий 24.11.2017 року Чабанівській селищній раді від Інституту садівництва НААН України у комунальну власність, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.12.2019 року.

20.02.2020 року Рішенням № 2396 Чабанівської селищної ради затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:005:0071 по вул. Нова, 1А в с. Новосілки Києво-Святошинського району Київської області на три земельні ділянки: кадастровий номер :02:005:5138, площею 0,0027 га для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту; кадастровий номер :02:005:5139, площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту; кадастровий номер :02:005:5140, площею 1,9373га для будівництва та обслуговування об`єктів фізичної культури і спорту.

Таким чином, на момент нового розгляду спору позивачем здійснено поділ орендованої відповідачем земельної ділянки (до вирішення питання про розірвання Договору) на три земельні ділянки, лише щодо однієї з яких вбачається намір будівництва баскетбольного майданчику, щодо решти ділянок наміри позивача не відомі.

Відповідач під час нового розгляду спору надав пояснення, що вищенаведені дії свідчать про відсутність у позивача дійсних намірів щодо використання земельної ділянки, принаймні всієї.

Крім того, суд зауважує, що поділ позивачем спірної земельної ділянки на три нові земельні ділянки суперечить проекту реконструкції стадіону за рішенням виконавчого комітету Чабанівської селищної ради від 30.05.2018 року № 139, та ставить під сумнів відповідність намірів позивача фактичним діям, та існування дійсної необхідності у вилученні у відповідача всієї земельної ділянки. Пояснень та доказів вжиття позивачем заходів щодо врегулювання питання про можливість вилучення у відповідача частини земельної ділянки суду не надано.

Також, сумніви в дійсних намірах позивача викликає недотримання всіх визначених ч. 7 ст. 321 Закону України «Про оренду землі» вимог до рішення про використання земельної ділянки державної чи комунальної власності, яка перебуває в оренді, для суспільних. Зокрема, таке рішення не містить відомостей про особу, якій після розірвання договору оренди передається земельна ділянка для задоволення суспільних потреб, з визначенням умов такої передачі.

Згідно з ч. 5 ст. 321 Закону України «Про оренду землі» розірвання договору оренди земельної ділянки у разі прийняття рішення про надання її для суспільних потреб здійснюється за умови повного відшкодування орендарю і третім особам збитків, спричинених цим, зокрема витрат, пов`язаних з виділенням частини земельної ділянки в окрему земельну ділянку та укладенням нового договору оренди.

В той же час, ч.7 ст. 321 Закону України «Про оренду землі» визначає, що у рішенні органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про використання земельної ділянки державної чи комунальної власності, яка перебуває в оренді, для суспільних потреб зазначаються:

площа, місцезнаходження земельної ділянки або її частини, кадастровий номер земельної ділянки (за наявності);

договори оренди землі, що підлягають розірванню;

суспільні потреби, для задоволення яких здійснюється розірвання договорів оренди землі;

особа, якій після розірвання договору оренди передається земельна ділянка для задоволення суспільних потреб, з визначенням умов такої передачі.

При цьому, наведена норма ч.7 ст. 321 Закону України «Про оренду землі» не містить вимог щодо зазначення в рішенні органу місцевого самоврядування про можливість відшкодування збитків.

З огляду на норму ч. 5 ст. 321 Закону України «Про оренду землі», відшкодування збитків є необхідною умовою, за дотримання якої можливе розірвання договору оренди і виконання такої умови має передувати розірванню Договору.

Також, ст. 351 Цивільного кодексу України передбачено припинення права власності на об`єкти нерухомості у разі викупу земельної ділянки, на якій вони розміщені, для суспільних потреб чи за рішенням суду в разі її примусового відчуження з мотивів суспільної необхідності з обов`язковим попереднім і повним відшкодуванням їх вартості.

Статтею 157 Земельного кодексу України визначено порядок відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, зокрема, передбачено, що відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам затверджений Постановою КМ України від 19.04.1993 року № 284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» (Порядок № 284), яким передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Пунктом 2 Порядку № 284 визначено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Згідно з п. 3 Порядку № 284 відшкодуванню підлягають:

вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво;

вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень;

вартість лісових і дерево-чагарникових насаджень;

вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо), зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і протиселевих споруд;

понесені або необхідні витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи;

інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обгрунтовані.

Згідно з п. 5 Порядку № 284 збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше ніж протягом одного місяця після затвердження актів комісій, а у разі вилучення (викупу) земельних ділянок - після прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок в межах їх повноважень у період до державної реєстрації підприємством, установою, організацією або громадянином речового права на земельну ділянку у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У разі вилучення (викупу) земельних ділянок, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності збитки відшкодовують власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, відповідні органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування, які прийняли рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок.

В розумінні Порядку № 284 неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

У зв`язку з чим, суд критично оцінює твердження позивача, що відповідач має безперешкодний доступ до власних об`єктів нерухомості, оскільки відповідні об`єкти створювались саме з метою забезпечення функціонування стадіону, без якого вони втрачають господарську доцільність.

Таким чином, з огляду на норму ч.5 ст. 321 Закону України «Про оренду землі», відшкодування збитків є необхідною умовою, за дотримання якої можливе розірвання договору оренди і виконання такої умови має передувати розірванню Договору, тому не залежить від зазначення про це в рішенні про вилучення, звернень орендаря та згоди органу місцевого самоврядування, який прийняв рішення про вилучення.

Також, суд зазначає що надати належну правову оцінку твердженням позивача про понесення ним значних матеріальних збитків у разі розміщення стадіону в іншому місці, можливо лише за умови належного розрахунку збитків, завданих власнику - орендарю вилученої земельної ділянки і співставлення відповідної суми з вартістю нового будівництва та реконструкції стадіону.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Аналогічний підхід щодо захисту права оренди державою містить усталена практика Верховного Суду та ЄСПЛ.

Також, згідно зі ст. 396 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Зокрема у постанові від 11.05.2016 року в справі №6-2903цс15 Верховний Суд зазначив: «Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави. У контексті цієї норми під майном розуміється ціла низка інтересів економічного характеру, до яких можна віднести й право оренди земельної ділянки».

Також, відповідно до ст. 1 «Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак, і «майном». До таких активів може відноситися право оренди (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» від 25.03.1999 р., заява №311107/96, п.54).

Згідно з ч. 4 ст. 41 Конституції України примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про оренду землі» розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Таким чином розірвання договору оренди, у тому числі з метою використання земельної ділянки для суспільних потреб, можливе лише виключно з підстав та у порядку передбаченому чинним законодавством.

Однак, при прийнятті рішення про розірвання договору оренди, питання, обов`язкові для розірвання договору оренди з підстав передбачених ст. 32-1 Закону України «Про оренду землі» належним чином не вирішені та не врегульовані. За наслідками розгляду спору судом встановлено відсутність достатніх правових підстав та недотримання позивачем всіх умов та порядку розірвання Договору оренди земельної ділянки, укладеного з відповідачем. Позивачем не обґрунтовано та не доведено необхідності задоволення суспільної необхідності потреб громади саме шляхом розірвання Договору оренди земельної ділянки.

Наведені висновки також узгоджуються з правовою позицією, викладеною в Окремій думці судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Мачульського Г.М. від 26.02.2020 ркоу у справі № 911/1375/18.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Валентина і Анатолій» про розірвання договору оренди земельної ділянки комунальної власності у зв`язку з необхідністю надання її для суспільних потреб відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 28.07.2020 року