ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

29 липня 2020 року м.Тернопіль Справа №921/441/20
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянув справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільоблгаз», м.Тернопіль

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Гордей Галини Василівни, смт.Скала-Подільська Борщівського району Тернопільської області

про стягнення 7020,10грн,

за участю представників:

позивача: Штогрин М.П., юрисконсульт, довіреність №28 від 26.12.2019, трудовий договір №43 від 02.07.2015;

відповідача: не з`явився.

В порядку ст.ст.8, 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Зміст позовних вимог, позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопільоблгаз», м.Тернопіль, звернулося 01.07.2020 (згідно відтиску штампу вхідної кореспонденції суду за вх.№502) до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Гордей Галини Василівни, смт.Скала-Подільська Борщівського району Тернопільської області, про стягнення 7020,10грн, в тому числі 5793,08грн боргу по оплаті за використаний природний газ, 227,30грн інфляційних нарахувань, 180,37грн - 3% річних та 819,35грн пені, вказуючи на неналежне виконання відповідачем договору №02/К-088 від 02.01.2018 про закупівлю та постачання природного газу в частині здійснення розрахунків за спожитий природний газ.

29.07.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Тернопільоблгаз» подано заяву №235 від 29.07.2020 (вх.№4913) про зменшення позовних вимог, котру ухвалою суду від 30.07.2020 повернуто товариству без розгляду.

Заперечення відповідача.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Будь яких інших клопотань в порядку господарського процесуального законодавства України не заявив.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою суду від 06.07.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 28.07.2020; учасникам справи встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

У судовому засіданні 28.07.2020, з метою надання позивачем пояснень щодо розміру заявлених до стягнення нарахувань, пов`язаних із несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов`язання по оплаті вартості спожитого природного газу у строк, визначений договором, оголошувалася перерва до 29.07.2020.

Відповідач в судове засідання не прибув, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення №706 про вручення поштового відправлення №968 від 08.07.2020, яким на адресу відповідача направлялася ухвала суду від 06.07.2020 про відкриття провадження у справі, свідчить про належне повідомлення відповідача про розгляд даної господарської справи.

Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки неявка відповідача, належним чином повідомленого про судове засідання, не є перешкодою для розгляду справи, доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні у відповідності до статті 202 ГПК України за наявними у ній документами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом на підставі наявних у справі доказів та зміст спірних правовідносин.

02.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тернопільоблгаз» як Постачальником та Фізичною особою-підприємцем Гордей Галиною Василівною як Споживачем укладено договір про закупівлю та постачання природного газу №02/К-088 (далі - договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити Споживачу природний газ (ДК021:2015, код 09120000-6 Газове палило (09123000-7 природний газ) у необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язався своєчасно оплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Передача газу за договором здійснюється на межах балансової належності об`єктів Споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі - пункти призначення, ЕІС-код Споживача, перелік комерційних вузлів обліку газу визначається Сторонами в додатку 1 до Договору (п.п.1.1-1.2 договору).

Відповідно до п.2.5 договору за підсумками розрахункового періоду Споживач протягом двох робочих днів погоджує з Оператором ГРМ/ГТС фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, який є підставою для оформлення актів приймання-передачі газу між відповідними суб`єктами ринку природного газу. За наявності розбіжностей у частині визначення обсягу спожитого (протранспортованого) газу вони підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення цього питання обсяг спожитого (протранспортованого) газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ/ГТС.

Обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті Споживачем, визначається за підсумками розрахункового періоду на межі балансової належності об`єктів Споживача за даними комерційних вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору. Місячний обсяг відбору газу в пунктах призначення не повинен перевищувати підтверджений обсяг газу (п.п.2.3, 3.4 договору).

Згідно з п.п.3.1, 3.6-3.9 Договору договірні обсяги постачання газу Споживачеві узгодженні у додатку 2 до Договору. Послуги з постачання газу підтверджуються підписаним Постачальником та Споживачем актом приймання-передачі газу, що оформлюється на підставі акта про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, складеного Споживачем та Оператором ГРМ відповідно до пункту 2.5 розділу ІІ договору.

За підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи та Кодексу газорозподільних систем, який є підставою для оформлення актів приймання-передачі газу між відповідними суб`єктами ринку природного газу.

На підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ/ГТС Постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає Споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником Постачальника. Взаємовідносини між Постачальником та Оператором ГТС щодо обміну інформацією про фактичні обсяги споживання природного газу Споживачем регулюються Кодексом газотранспортної системи та окремим договором транспортування природного газу, укладеним між Постачальником та Оператором ГТС.

Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником (п.3.9 договору).

У пунктах 4.1, 4.2, 4.4-4.7 договору сторони узгодили ціну природного газу за 1 тис. м куб., яка визначається відповідно до діючих цін Постачальника, з врахуванням податків та зборів та тарифу на транспортування природного газу передбачених чинним законодавством України. Ціна природного газу з 01.01.2018 становить 11151,60грн.

Сторони домовились, що ціна природного газу, розрахована відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 цього розділу, є обов`язковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись Сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунків за газ згідно з умовами договору.

Розрахунковий період за договором становить один місяць - з 9.00 години першого дня місяця до 9.00 години першого дня наступного місяця включно.

Оплата вартості використаного природного газу здійснюється Споживачем протягом місяця поставки газу. У випадку недоплати вартості використаного природного газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до пп.5.1.1 п. 5.1 та пп. 5.3.3 п.5.3 договору Постачальник зобов`язався виконувати умови договору та дотримуватись вимог Правил постачання, а Споживач зобов`язався оплачувати Постачальнику вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

За порушення строків оплати вартості спожитого газу Споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.6.2.2 договору).

Згідно з п.10.1 договір набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк по 31.12.2018, поширюючи свою дію на відносини сторін, що фактично склались з 02.01.2018.

Усі зміни та доповнення до договору оформляються письмово та підписуються уповноваженими особами Сторін; зміни та доповнення до Договору вносяться відповідно до чинного законодавства (п.10.2 договору).

Додатковими угодами №4 від 29.12.2018, №5 від 26.02.2019, №6 від 22.03.2019 до договору сторонами погоджено договірні обсяги постачання природного газу на 2019 рік, зокрема, на січень - 0,222тис. куб.м, лютий - 0,391 тис. куб.м, березень - 0,271 тис. куб.м, квітень 1,010 тис. куб.м, травень - 1,050 тис. куб.м, листопад - 0,250 тис. куб.м, грудень - 0,390 тис. куб.м.

Матеріалами справи підтверджуються доводи позивача, що ним на виконання умов договору протягом січня - жовтня 2019 року передано, а Фізичною особою-підприємцем Гордей Галиною Василівною прийнято природний газ:0,222тис. куб.м, вартістю 3028,97грн (з ПДВ) - в січні 2019 року; 0,391тис. куб.м, вартістю 4809,68грн (з ПДВ) - в лютому 2019 року; 0,271 тис. куб.м, вартістю 3008,36грн (з ПДВ) - в березні 2019 року, 0,275 тис. куб.м, вартістю 3052,76грн (з ПДВ) - в квітні 2019 року; 0,166 тис. куб.м, вартістю 1314,72грн (з ПДВ) - в травні 2019 року; 0,117 тис. куб.м, вартістю 926,64грн (з ПДВ) - в червні 2019 року; 0,016 тис. куб.м, вартістю (з ПДВ) - в липні 2019 року; 0,01600 тис. куб.м, вартістю 126,72грн (з ПДВ) - в серпні 2019 року; 0,01500 тис. куб.м, вартістю 118,80грн (з ПДВ) - у вересні 2019 року; 0,01600 тис. куб.м, вартістю 126,72грн (з ПДВ) - в жовтні 2019 року, що підтверджується підписаними обома сторонами без зауважень чи інших застережень Актами приймання-передачі природного газу №02/к-088/0419-6773 від 30.04.2019, №02/к-088/0519-7683 від 31.05.2019, №02/к-088/0619-7877 від 30.06.2019, №02/к-088/0719-8531 від 31.07.2019, №02/к-088/0819-9158 від 31.08.2019, 0919-9586 від 30.09.2019, №02/к-088/1019-10226 від 31.10.2019. Отже, за заявлений період відповідачу було передано, а останнім спожито 1505м3 природного газу, загальною вартістю 16640,09грн (з ПДВ).

Однак, відповідачем зобов`язання щодо своєчасної (до 10-го числа місяця, наступним за місяцем поставки) та повної оплати вартості отриманого природного газу не виконано в повній мірі, внаслідок чого допущено заборгованість по оплаті вартості спожитого газу в розмірі 5793,08грн за період з квітня по жовтень 2019 року. Доказів здійснення розрахунку за договором відповідачем не надано, матеріали справи таких не містять.

Наведене послугувало підставою для звернення позивача з позовом з метою захисту майнових прав товариства на суму боргу, здійснивши нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені на суму несвоєчасно виконаних зобов`язань.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при ухваленні рішення.

Згідно з ч.2 п.1 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору про закупівлю та постачання природного газу №02/К-088 від 02.01.2018.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога ТОВ «Тернопільоблгаз» до ФОП Гордей Г.В. про стягнення основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних нарахувань за неналежне виконання умов договору провести розрахунки за спожитий (використаний) природний газ.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, Правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

В силу положень п.4 ч.1 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач має право, зокрема, на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів.

Статтею 714 Цивільного кодексу передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.2 ч.2 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу», п.5.3 договору відповідач зобов`язаний своєчасно оплачувати Постачальнику вартість поставленого природного газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

Приписами ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, у разі якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У п.4.6 договору сторони погодили, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Встановлено, що на виконання умов договору ТОВ «Тернопільоблгаз» протягом квітня-жовтні 2019 року передано відповідачу 621м3 природного газу на загальну суму 5793,08грн, що підтверджується Актами прийому-передачі природного газу, котрі складено,підписано сторонами 30.04.2019, 31.05.2019, 30.06.2019, 31.07.2019, 31.08.2019, 30.09.2019 та 31.10.2019, який відповідачем не оплачено.

Таким чином, матеріалами справи підтверджуються доводи позивача стосовно того, що відповідачем у встановлені договором строки вартість спожитого природного газу не сплачена, що є порушенням умов договору, ст.527 ЦК України та ст.193 ГК України.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати вартості поставленого природного газу, позивачем, з урахуванням вартості поставок, передбачених умовами договору строків здійснення розрахунків, нараховано інфляційні втрати за травень 2019 року в сумі 21,37грн на борг у розмірі 3052,76грн, за вересень 2019 року на суму боргу - 5547,56грн в розмірі 38,83грн, за жовтень 2019 року в розмірі 39,66грн на суму боргу - 5666,36грн, а також за листопад 2019 року в розмірі 5,79грн на борг в сумі 5793,08грн, за січень 2020 року - 11,59грн, за березень 2020 року - 46,34грн, за квітень 2020 року - 46,34грн та за травень 2020 року - 17,38грн інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості 5793,08грн.

Таким чином, позивачем визначено період нарахування інфляційних втрат за травень, 2019 року, вересень-листопад 2019, січень 2020 року, березень-травень 2020 року.

Дослідивши наявний у справі розрахунок сум інфляційних втрат встановлено, що позивачем із заявленого періоду нарахування інфляційних втрат виключено місяці, в яких мала місце дефляція.

Утім, з таким порядком нарахування інфляційних втрат суд не погоджується, оскільки при розрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції слід виходити з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція; при цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення інфляційних нарахувань у заявлений позивачем період на суму прострочених грошових зобов`язань, суд дійшов висновку, що до стягнення як правомірні підлягають вимоги в розмірі 140,81грн інфляційних нарахувань за період з травня 2019 року по травень 2020 року. Вимоги в розмірі 86,49грн є необґрунтованими у зв`язку з їх невірним розрахунком.

Також, за невиконання грошового зобов`язання в обумовлений сторонами строк, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 180,37грн:

- за несвоєчасну оплату 3052,76грн вартості природного газу, переданого у квітні 2019 року, нараховано 3% річних за період з 11.05.2019 по 21.06.2020 у розмірі 102,24грн;

- за несвоєчасну оплату спожитого у травні 2019 року газу на суму 1314,72грн нараховано 3% річних за період з 11.06.2019 по 21.06.2020 у розмірі 40,68грн;

- за несвоєчасну оплату газу, спожитого у червні 2019 року на суму 926,64грн нараховано 3% річних за період з 11.07.2019 по 21.06.2020 у розмірі 26,39грн;

- за несвоєчасну оплату газу, спожитого у липні 2019 року на суму 126,72грн нараховано 3% річних за період з 11.08.2019 по 21.06.2020 у розмірі 3,28грн;

- за несвоєчасну оплату природного газу, спожитого у серпні 2019 року на суму 126,72грн нараховано 3% річних за період з 11.09.2019 по 21.06.2020 у розмірі 2,96грн;

- за несвоєчасну оплату природного газу, спожитого у вересні 2019 року на суму 118,80грн нараховано 3% річних за період з 11.10.2019 по 21.06.2020 у розмірі 2,50грн;

- за несвоєчасну оплату природного газу, спожитого у жовтні 2019 року на суму 126,72грн нараховано 3% річних за період з 11.11.2019 по 21.06.2020 у розмірі 2,32грн.

За здійсненим перерахунком в межах періодів, , визначених позивачем, з врахуванням вартості переданого позивачем та спожитого відповідачем природного газу, здійсненої відповідачем часткової оплати, передбаченого умовами договору строку здійснення розрахунків, нарахування 3% річних в загальній сумі 180,37грн є правильними та правомірним.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення суми пені, суд виходить наступного.

У сфері господарювання згідно з ч.2 ст.217 та ч.1 ст.230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтями 546-551 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч.2 ст.551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що пеня нараховується в розмірі, встановленому умовами договору, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який стягується пеня.

Окрім того, відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сторонами у договорі (пп.6.2.1 п.6.2 договору) передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати природного газу, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Оскільки відповідачем не оплачено вартість спожитого впродовж квітня-жовтня 2019 року природного газу на підставі наведених вище норм чинного законодавства, умов договору від 02.01.2018, з урахуванням термінів розрахунків, позивачем нараховано пеню:

- на суму боргу 3052,76грн (вартість природного газу, переданого у квітні 2019 року) за період з 11.05.2019 по 10.11.2019 в розмірі 397,70грн;

- на суму боргу 1314,72грн (вартість природного газу, переданого у травні 2019року) за період з 11.06.2019 по 10.12.2019 - у розмірі 204,77грн;

- на суму боргу 926,64грн (вартість природного газу, переданого у червні 2019 року) за період з 11.07.2019 по 10.01.2020 - у розмірі 148,88грн;

- на суму боргу 126,72грн (вартість природного газу, переданого у липні 2019 року) за період з 11.08.2019 по 10.02.2020 - у розмірі 19,37грн;

- на суму боргу 126,72грн (вартість природного газу, переданого у серпні 2019 року) за період з 11.09.2019 по 10.03.2020 - у розмірі 17,94грн;

- на суму боргу 118,80грн (вартість природного газу, переданого у вересні 2019 року) за період з 11.10.2019 по 10.04.2020 - у розмірі 15,62грн;

- на суму боргу 126,72грн (вартість природного газу, переданого у жовтні 2019 року) за період з 11.11.2019 по 10.05.2020 - у розмірі 15,07грн. Всього нараховано та заявлено до стягнення 819,35грн пені.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок розміру пені судом встановлено, що такий здійснено арифметично правильно, відповідно до вимог закону та умов договору; нарахування здійснено виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми, яка не була відповідачем сплаченою, за кожний день прострочення; період нарахування пені визначено з урахуванням положень ст.232 ГК України, в межах шестимісячного строку по кожному простроченому платежу (детальний розрахунок пені наявний в матеріалах справи). Отже, нарахування пені в сумі 819,35грн є обґрунтованим.

Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджено факт неналежного виконання відповідачем договірних (майново-господарських) зобов`язань перед позивачем по оплаті спожитого природного газу, що свідчить про доведеність та обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення суми боргу, а також нарахованих на суму боргу 140,81грн інфляційних втрат, 180,37грн - 3% річних та 819,35грн пені, а тому, згідно ст.15 ЦК України, порушене право Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільоблгаз» підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення заявлених сум частково, в розмірі 6933,61грн

Розподіл судових витрат.

Судові витрати, що складаються із сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2102грн, згідно ст.129 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.4, 11, 42, 46, 47, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 219, 220, 222, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гордей Галини Василівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" (вул.Чернівецька, 54А, м.Тернопіль, ідентифікаційний код 39555103) - 5793 (п`ять тисяч сімсот дев`яносто три) грн 08коп. основного боргу, 140 (сто сорок) грн 81коп. інфляційних втрат, 180 (сто вісімдесят) грн 37коп. -3% річних, 819 (вісімсот дев`ятнадцять) грн 35коп. пені та 2076 (дві тисячі сімдесят шість)грн 10коп. в повернення сплаченого судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення,. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 31.07.2020.

Суддя Н.О. Андрусик