РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.07.2020Справа № 910/6396/20
За позовом Приватного акціонерного товариства « Страхова компанія « Українська страхова група »

До Комунального підприємства « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва »

Про стягнення 9980,80 грн.

Суддя Пінчук В.І.

Представники сторін: ( без виклику )

Обставини справи

Позивач - приватне акціонерне товариство « Страхова компанія « Українська страхова група » звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача - комунального підприємства « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва » 9980,80 грн. сплаченого страхового відшкодування.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.05.2020 р. відкрите провадження у справі №910/6396/20, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику ) сторін.

Також ухвалою встановлені строки для подання сторонами заяв, клопотань, відзиву та заперечень на відзив.

01.06.2020 р. через канцелярію суду представником відповідача поданий відзив на позовну заяву.

У вказаному відзиві представник відповідача просить суд у задоволені позову відмовити посилаючись на те, що правовідносини підпадають під дію ч. 1 ст. 202 ГК України, а саме зобов`язання припиняється внаслідок поєднання управненої та зобов`язаної особи в одній особі.

Крім того, 01.06.2020 р. через канцелярію суду представник відповідача подав клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Суд у задоволенні зазначеної заяви відмовляє, оскільки не знаходить підстав для розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається без виклику учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд -

В С Т А Н О В И В:

17.10.2016 р. між приватним акціонерним товариством « Страхова компанія « Українська страхова група » ( позивачем, страховиком ) та товариством з обмеженою відповідальністю « Фора » ( страхувальником ) був укладений договір добровільного страхування орендованого майна № 05-2820-16-00140.

Предметом вказаного договору є зокрема майнові інтереси пов`язані із користуванням і розпорядженням застрахованим майном, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 178,40 кв.м., яке розташоване у будинку № 32 по бульвару Перова у м. Києві.

16.06.2017 р. із застрахованим майном страхувальника трапився страховий випадок: пошкодження застрахованого майна внаслідок його залиття.

Факт залиття підтверджується актом від 19.06.2017 р.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що на підставі договору добровільного страхування орендованого майна № 05-2820-16-00140 від 17.10.2016 р., акту фіксації факту затоплення, акту огляду пошкодженого майна від 26.06.2017 р., звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна, страхового акту № ДКЦВ-13991 від 25.07.2017 р., розрахунку № ДКЦВ-13991 від 25.07.2017 р., а також на підставі розпорядження про виплату страхового відшкодування від 26.07.2017 р. товариству з обмеженою відповідальністю « Фора » було виплачене страхове відшкодування в розмірі 9980,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 26.07.2017 р. № 14635.

Посилаючись на ст. 27 Закону України « Про страхування » та ст.993 Цивільного кодексу України, якими передбачено у межах фактичних витрат перехід до страховика прав вимоги страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки позивач просить суд стягнути з відповідача виплачене страхове відшкодування в розмірі 9980,80 грн.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає про те, що за договором добровільного страхування орендованого майна від 17.10.2016 р. № 05-2820-16-00140 є вигодонабувачем і позивач за згодою останнього виплатив ТОВ « Фора » страхове відшкодування за вказаним договором страхування.

Представник відповідача вважає, що дана ситуація підпадає під дію ч. 1 ст. 202 ГК України і зобов`язання припиняється внаслідок поєднання управленої особи та зобов`язаної особи в одній особі.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України « Про страхування » договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України « Про страхування » добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 зазначеного Закону страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми ( страхового відшкодування ) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України « Про страхування » здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. ( ст. 27 Закону України « Про страхування » та ст. 993 ЦК України ).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ( ст. 73 ГПК України )

Позивач всупереч вимогам ст. 74 ГПК України не надав суду доказів того, що страховий випадок ( пошкодження застрахованого майна, внаслідок його залиття ) трапився саме з вини відповідача, а тому у позивача відсутнє право стягнення з останнього виплаченого страхового відшкодування.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, ст.ст. 236 - 238, ст. 240 ГПК України,

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя В.І.Пінчук