УХВАЛА

21 липня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/17068/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Губенко Н.М., Ткача І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Черненка О.В.,

за участю представників:

ОСОБА_1 - Шутий Д. С., Селецька О. В.,

ОСОБА_2 - Запорожцев В. В . ,

ОСОБА_4 - Пилипець А. Ю . ,

Товариства з обмеженою відповідальністю «Вісак»- не з`явився,

ОСОБА_5 - ОСОБА_6 ,

Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2020

(головуючий - Дикунська С.Я., судді Гаврилюк О.М., Попікова О.В.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2019

(суддя Джарти В.В.)

у справі за позовом ОСОБА_1

до 1) ОСОБА_2 , 2) ОСОБА_4 , 3 Товариства з обмеженою відповідальністю «Вісак»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - 1) ОСОБА_5 , 2) Відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав, визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів товариства та скасування реєстраційної дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Вісак» (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 21.06.2019, поданої до суду 24.06.2019) про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Вісак» від 21.05.2018, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , з моменту його укладання;

- визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Вісак», оформлених протоколом №5 від 21.05.2018, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руденком Валерієм Олександровичем за №1019, №1020 від 23.05.2018, з моменту їх прийняття;

- скасування реєстраційної дії, вчиненої державним реєстратором - Новік Наталією Юріївною 23.05.2018, Державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи; зміни складу або інформації про засновників 4023515 відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Вісак».

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 станом на дату укладення спірного правочину не мав права відчужувати на користь відповідача-2 частку у статутному капіталі ТОВ «Вісак», яка йому не належить, оскільки скасований судовий акт не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. Як наслідок недійсності спірного договору купівлі-продажу, позивачем також заявлено вимоги про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Вісак», оформленого протоколом № 5 від 21.05.2018, а також скасування реєстраційної дії в частині реєстрації змін до установчих документів щодо зміни засновників.

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.07.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2020 позовні вимоги задоволено повністю:

- визнано недійсним договір купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «Вісак» від 21.05.2018, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , з моменту його укладання;

- визнано недійсними рішення позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Вісак», оформлені протоколом №5 від 21.05.2018, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руденком Валерієм Олександровичем за №1019, №1020 від 23.05.2018, з моменту їх прийняття;

- скасовано реєстраційну дію, вчинену державним реєстратором - Новік Наталією Юріївною 23.05.2018 Державна реєстрації змін до установчих документів юридичної особи; зміна складу або інформації про засновників за №4023515 відносно ТОВ «Вісак».

4. Суди мотивували свої висновки тим, що відповідачем-1 було подаровано позивачу 70% в статутному капіталі ТОВ «Вісак» за договором дарування від 15.12.2010, який не був визнаний недійсним в судовому порядку, а тому на момент укладення спірного договору купівлі-продажу від 21.05.2018 ОСОБА_2 не був наділений правом відчужувати майно (корпоративні права та обов`язки), власником яких він не був. Позбавлення відповідачами 1 та 2 шляхом відчуження за договором купівлі-продажу поза волею власника (позивача) права володіння, користування та розпорядження корпоративними правами в ТОВ «Вісак» є прямим порушенням імперативних вимог ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 321 ЦК України та призвело до порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

5. Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2019 скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

6. Скаржник обґрунтовує наявність підстав для касаційного оскарження посиланням на п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, зазначивши про те, що судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних судових актів не було враховано правових висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16.

7. Від Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов лист, у якому просить провести судове засідання без участі його представника.

8. ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, у якому просить закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 ; рішення та постанову судів попередніх інстанцій залишити без змін.

9. Від ОСОБА_1 надійшов також супровідний лист, у якому зазначено про правомірність задоволення позовних вимог у даній справі та додано копію ухвали Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 910/15279/18.

10. Розглянувши доводи та аргументи касаційної скарги разом з матеріалами справи, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження за поданою касаційною скаргою з таких підстав.

11. Відповідно до ст. 287 ГПК України (тут і далі - в редакції від 08.02.2020, чинній на дату подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

12. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

13. При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти рішення у тих справах, де подібними є предмет і підстави позову, зміст позовних вимог, встановлені фактичні обставини, а також матеріально-правове регулювання спірних відносин.

14. Предметом позову у даній справі є вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав, визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів учасників Товариства з моменту їх прийняття; скасування реєстраційної дії.

15. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

16. Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

17. Вирішуючи спір у даній справі, суди попередніх інстанцій встановили наступні обставини:

- ОСОБА_7 набула право власності на 70 % корпоративних прав ТОВ «Вісак» на підставі договору дарування від 15.12.2010, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руденко В.О. (реєстровий номер нотаріальної дії 4998);

- в подальшому предметом судового дослідження у справі №755/20883/15-ц було встановлення факту дійсності або недійсності вказаного договору дарування від 15.12.2010;

- ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.10.2017 у справі № 755/20883/15-ц рішення Апеляційного суду міста Києва від 28.09.2016 скасовано та залишено в силі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23.06.2016, яким визнано недійсним з моменту укладення договір дарування корпоративних прав від 15.12.2010, укладений між позивачем та відповідачем-1, скасовано державну реєстрацію змін до установчих документів (Статуту) ТОВ «Вісак», визнано право власності ОСОБА_2 на 100 % статутного капіталу ТОВ «Вісак»;

- 21.05.2018 між ОСОБА_2 (який вважав себе власником 100% статутного капіталу ТОВ «Вісак» на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.10.2017 у справі № 755/20883/15-ц) та ОСОБА_4 було укладено оспорюваний договір купівлі-продажу 33 % частки у статутному капіталі ТОВ «Вісак»;

- однак постановою Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №755/20883/15-ц скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.10.2017 та залишено в силі рішення Апеляційного суду міста Києва від 28.09.2016, яким було відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог, зокрема, про визнання недійсним договору дарування від 15.12.2010, на підставі якого ОСОБА_7 набула право власності на 70 % корпоративних прав ТОВ «Вісак»;

- таким чином, 06.06.2018 остаточним судовим рішенням у справі № 755/20883/15-ц було підтверджено права позивача, як власника, на 70% частки статутного капіталу з моменту його набуття на підставі договору дарування від 15.12.2010.

18. Встановивши наведені обставини, суди попередніх інстанцій, врахувавши позицію Верховного Суду (постанови від 27.02.2018 у справі № 914/1161/17 та від 23.07.2019 у справі № 922/139/18), дійшли висновку про те, що скасування рішення суду у конкретній справі із відмовою у задоволенні позову означає, що судовий акт, який скасовано, не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, а відтак, скасоване судове рішення не може бути підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

19. На підставі наведеного суди дійшли висновку про те, що судове рішення у справі №755/20883/15-ц, яким визнано недійсним з моменту укладення договір дарування корпоративних прав від 15.12.2010, не породило жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, адже в подальшому було скасовано постановою Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №755/20883/15-ц.

20. Отже, встановивши, що за спірним договором купівлі-продажу від 21.05.2018 частка в статутному капіталі товариства була відчужена особою, яка не була її власником у відповідному розмірі, суди дійшли висновку про наявність підстав для визнання вказаного договору недійсним на підставі ст. 203, 215 ЦК України.

21. Задовольняючи вимоги, про визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Вісак», оформлених протоколом №5 від 21.05.2018 з моменту їх прийняття та скасування реєстраційної дії, вчиненої державним реєстратором - Новік Наталією Юріївною 23.05.2018, Державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи; зміни складу або інформації про засновників 4023515 відносно ТОВ «Вісак», суди виходили з того, що:

- наслідком укладення недійсного договору купівлі-продажу від 21.05.2018 стало одноособове проведення від імені ОСОБА_2 громадянкою України ОСОБА_8 позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Вісак», якими було змінено склад учасників товариства у зв`язку з відступленням частки та затверджено нову редакцію статуту;

- судами встановлено, що ОСОБА_1 є власником 70% частки статутного капіталу ТОВ «Вісак» з 15.12.2010;

- проведення загальних зборів учасників без позивача (або її представника) є порушенням вимог ч. 1 ст. 60 Закону України "Про господарські товариства", якою було врегульовано станом на 21.05.2018 відповідні правовідносини, в частині мінімально необхідного кворуму у 50% голосів, необхідних для повноважності зборів.

22. Згідно з положеннями статей 2, 4 ГПК України, статей 15, 16 ЦК України задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

23. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

24. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16 з урахуванням конкретних обставин справи зроблено висновок про те, що позовні вимоги про визнання рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю недійсним, визнання недійсним статуту чи недійсними змін до нього, визнання права власності на частку у статутному капіталі товариства не відповідають належним та ефективним способам захисту позивача у вказаній справі, оскільки їх задоволення не може бути підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (пункт 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16).

25. Вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств. Належним способом захисту у цьому разі є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства (підпункт "д" пункту 3 частини п`ятої статті 17 цього Закону). Відповідачами за таким позовом є не тільки господарське товариство, але й особи - учасники товариства, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16).

26. Таким чином, колегія суддів зазначає, що посилання скаржника в касаційній скарзі на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 22.10.2019 у справі №923/876/16 не може бути прийнятий до уваги, оскільки обставини справи №923/876/16 та обставини у даній справі не є подібними.

27. Враховуючи зазначене, оскільки після відкриття касаційного провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України судом касаційної інстанції встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постановах Верховного Суду та на які посилався скаржник у касаційній скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними, то колегія суддів на підставі п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2019 у справі №910/17068/18.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 15.07.2019 у справі №910/17068/18.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. А. Кролевець

Судді Н. М. Губенко

І. В. Ткач