ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" липня 2020 р. Справа № 914/215/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Кравчук Н.М.

Плотніцького Б.Д.

Секретар судового засідання Матіїшин Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України та Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка, вих. №08-170 вих-20 від 18.06.2020 (вх. № 01-05/1874/20 від 25.06.2020)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 (повний текст складено 16.03.2020)

про затвердження мирової угоди та закриття провадження

у справі №914/215/20 (суддя Долінська О.З.)

за позовом: Дочірнього підприємства Албіс Компані Товариства з обмеженою відповідальністю Діаніум трейдінг Ко. Лімітед (Республіка Кіпр), м. Львів

до відповідача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів

про: визнання укладеним з дня набрання рішенням законної сили Договір від 28 грудня 2019 року про внесення змін до Договору оренди державного майна від 09.11.2016 року №188 (із змінами та доповненнями у редакції викладеній позивачем).

За участю представників:

прокурор: Матлах Ю.В.;

від Міністерства культури та інформаційної політики України: не з`явився;

від Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка: не з`явився;

від позивача: Парамонов С.О. адвокат;

від відповідача: Жуган І.О. представник;

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство Албіс Компані Товариства з обмеженою відповідальністю Діаніум трейдінг Ко. Лімітед (Республіка Кіпр) звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про визнання укладеним з дня набрання рішенням суду законної сили Договору від 28 грудня 2019 року про внесення змін до Договору оренди державного нерухомого майна від 09.11.2016 року №188 (із змінами та доповненнями), укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях та Дочірнім підприємством Албіс Компані Товариства з обмеженою відповідальністю Діаніум трейдінг Ко. Лімітед (Республіка Кіпр) у викладеній позивачем редакції ( з врахуванням заяви про зміну предмета позову від 19.02.2020).

11.03.2020 представниками сторін подано суду спільну заяву про затвердження мирової угоди та мирову угоду від 10.03.2020, за змістом якої сторони погодили наступне:

МИРОВА УГОДА

у справі № 914/215/20 за позовом Албіс Компані Товариства з обмеженою відповідальністю Діаніум трейдінг Ко. Лімітед (Республіка Кіпр) до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях про визнання укладеним Договору про внесення змін до Договору оренди державного нерухомого майна № 188 від 09.11.2016 року

м. Львів 10.03.2020 року

Дочірнє підприємство Албіс Компані Товариства з обмеженою відповідальністю Діаніум трейдінг Ко. Лімітед (Республіка Кіпр) ідентифікаційний код 13804007, в особі директора Іонової Лесі Григорівни, яка діє на підставі Статуту, затвердженого рішенням Ради директорів ТзОВ «Діаніум Трейдінг Ко. Лімітед», та є позивачем у справі № 914/215/20, з однієї сторони, та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, ідентифікаційний код 42899921, в особі в.о. начальника Горлач Наталії Юріївни, яка діє на підставі Положення про РВ ФДМУ по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, затвердженого наказом ФДМУ № 256 від 14.03.2019 року та наказу ФДМУ «Про виконання обов`язків Горлач Н.Ю.» № 484-р від 26.12.2019 року, та є відповідачем у справі № 914/215/20, з другої сторони, з метою врегулювання спору, керуючись ст.ст. 192; 193; 231 ГПК України, уклали цю Мирову угоду про наступне :

1.Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях визнає вимоги позивача стосовно продовження Договору оренди державного нерухомого майна № 188 від 09.11.2016 року (надалі - Договір) на той самий строк, який передбачений цим Договором, та зобов`язується в 10-тиденний строк з дня набрання законної сили ухвали суду про затвердження цієї Мирової угоди внести зміни до п.10.1. Договору , виклавши його в наступній редакції: " 10.1. Цей Договір укладено строком на 2 (два) роки 364 дні , що діє з: 08.11.2019 по 06.11.2022 включно".

2.Дочірнє підприємство «Албіс Компані» Товариства з обмеженою відповідальністю «Діаніум Трейдінг Ко, Лімітед» (Республіка Кіпр) бере на себе всі судові витрати, пов`язані із розглядом справи .

3.Дочірнє підприємство «Албіс Компані» Товариства з обмеженою відповідальністю «Діаніум Трейдінг Ко. Лімітед» (Республіка Кіпр) та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях засвідчують, що укладають дану Мирову угоду на основі вільного волевиявлення, усвідомлюючи наслідки такого рішення, а також підтверджують, що умови Мирової угоди не суперечать закону, не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб та не є такими, що не можуть бути невиконаними .

4.Цю Мирову угоду укладено в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному примірнику кожній з Сторін та один примірник для Господарського суду Львівської області.

5. Ця Мирова угода підлягає затвердженню у встановленому порядку господарським судом Львівської області.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 у справі №914/215/20 задоволено заяву Дочірнього підприємства Албіс Компані Товариства з обмеженою відповідальністю Діаніум трейдінг Ко. Лімітед (Республіка Кіпр) та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях вх.№720/20 від 11.03.2020 року про затвердження мирової угоди у справі №914/215/20, затверджено мирову угоду та закрито провадження у справі №914/215/20.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Заступник прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України та Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 у справі №914/215/20 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, Заступник прокурора Львівської області зазначає, що суд першої інстанції прийняв ухвалу про затвердження мирової угоди без залучення до справи Міністерства культури та інформаційної політики України, яке є уповноваженим органом управління об`єктами державної власності, та Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка власника державного майна на праві оперативного управління (балансоутримувача майна), яке передано в оренду відповідно до договору оренди державного нерухомого майна №188 від 09.11.2016, хоча прийнята ухвала стосується їх прав та інтересів.

Так, Заступник прокурора Львівської області зазначає, що укладенню Договору оренди державного нерухомого майна №188 від 09.11.2016 передували листи-погодження від балансоутримувача №481 від 07.07.2016 та від Міністерства культури України №07-03-04403 від 08.07.2016 ( на даний час Міністерство культури та інформаційної політики України). Міністерство культури та інформаційної політики України листами від 04.02.2020 №1333/33 та від 12.03.2020 №4141/33 зверталось до орендодавця про недоцільність продовження Договору №188, з огляду на те, що балансоутримувач має намір використовувати орендоване майно для власних потреб. Однак, маючи зазначені письмові звернення, орендодавець при розгляді даної справи не клопотав про залучення в якості третьої особи на стороні відповідача ні Міністерства культури та інформаційної політики України, ні Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка.

Окрім того, Заступник прокурора Львівської області зазначає, що ЗУ «Про освіту» визначено обов`язкове використання об`єктів освіти і науки, що фінансуються з бюджету, за цільовим призначенням - пов`язаною з навчально-виховним процесом метою такого використання. Однак, на даний час приміщення музичної академії за договором передано під склад всупереч освітньому призначенню та не використовується балансоутримувачем для власних освітніх потреб.

Обгрунтовуючи наявність підстав для звернення до суду з апеляційною скаргою, Заступник прокурора Львівської області покликається на порушенні інтересів держави та те, що Міністерство культури та інформаційної політики України, як уповноважений орган управління об`єктами державної власності, не вживало заходів щодо оскарження вказаної ухвали, а Львівська національна музична академія імені М.В. Лисенка звернулась з проханням про вирішення питання представництва прокуратурою області інтересів держави в суді, що свідчить про нездійснення зацікавленими особами захисту інтересів держави та підтверджує наявність «виключного випадку» для звернення прокурора з апеляційною скаргою до суду.

17.07.2020 до суду від Дочірнього підприємства Албіс Компані Товариства з обмеженою відповідальністю Діаніум трейдінг Ко. Лімітед (Республіка Кіпр) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Львівської області на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 у справі № 914/215/20 закрити.

Зокрема, позивач зазначає, що Заступник прокурора Львівської області у своїй апеляційній скарзі не обгрунтував в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду саме прокурора, а не уповноваженого органу, що свідчить про невиконання приписів ч.4 ст. 53 ГПК України.

На переконання позивача, Міністерство культури та інформаційної політики України як належний суб`єкт та уповноважений орган управління об`єктами державної власності, що належать до сфери його управління, є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, має право та можливість самостійно здійснювати в суді захист порушених прав чи інтересів, якщо таке порушення має місце.

При цьому, позивач зазначає, що матеріали апеляційної скарги не містять доказів пасивної поведінки Міністерство культури та інформаційної політики України щодо оскарження спірної ухвали суду першої інстанції та доказів інформування прокурором вказаного міністерства про представництво інтересів держави в суді шляхом подання апеляційної скарги.

Автоматизованою системою документообігу суду справу №914/215/20 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України та Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 у справі № 914/215/20, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 27.07.2020.

Станом на момент розгляду апеляційної скарги в судовому засіданні від Міністерства культури та інформаційної політики України, Львівської національної музичної академіі імені М.В. Лисенка та відповідача у справі відзиви на апеляційну скаргу не поступали.

В судове засідання 27.07.2020 прибули прокурор та представники сторін.

Міністерство культури та інформаційної політики України та Львівська національна музична академія імені М.В. Лисенка участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча були своєчасно та належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч.12 ст. 270 ГПК України.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників Міністерства культури та інформаційної політики України та Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка.

В судовому засіданні прокурор підтримав свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 у справі №914/215/20 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник сторін в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечили, надали суду свої пояснення по суті спору та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши прокурора та представників сторін зазначає наступне:

Апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 у справі № 914/215/20 подано Заступником прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України та Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка, які не брали участі у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

За змістом ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 53 ГПК України визначено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Передумовою участі органів та осіб, передбачених статтею 53 ГПК України, в господарському процесі в будь-якій із п`яти форм є набуття ними господарського процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, та наявність процесуальної правосуб`єктності, яка передбачає процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

На відміну від осіб, які беруть участь у справі (позивач, відповідач, третя особа, представник), відповідні органи та особи повинні бути наділені спеціальною процесуальною правоздатністю, тобто здатністю мати процесуальні права та обов`язки органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Така процесуальна правоздатність настає з моменту виникнення у цих осіб відповідної компетенції або передбачених законом повноважень. Необхідною умовою такої участі є норми матеріального права, які визначають випадки такої участі, тобто особи, перелічені статтею 53 ГПК України, можуть звернутися до суду із позовною заявою або беруть участь в процесі лише у випадках, чітко встановлених законом.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 31-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (п. 2 ч. 1 ст.2 Закону України «Про прокуратуру»).

За приписами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

В силу положень ч. 6 ст. 23 названого Закону під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, зокрема, ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи.

Відповідно до ч.3 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення в цивільній, адміністративній, господарській справі надається прокурору, який брав участь у судовому розгляді, а також незалежно від участі в розгляді справи прокурору вищого рівня: Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, першим заступникам та заступникам керівників обласних прокуратур, керівнику, заступникам керівника, керівникам підрозділів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

З урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

У даному випадку прокурор подав апеляційну скаргу як орган, якому законом надано право звертатися до суду в інтересах держави (стаття 53 ГПК України) в особі інших осіб, які не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки (ч. 1 ст. 254 ГПК України).

Відтак, суд має перевірити дотримання прокурором вимог ч. 4 ст. 53 ГПК України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Обгрунтовуючи наявність підстав для звернення до суду з апеляційною скаргою, Заступник прокурора Львівської області покликається на порушенні інтересів держави та те, що Міністерство культури та інформаційної політики України, як уповноважений орган управління об`єктами державної власності, не вживало заходів щодо оскарження вказаної ухвали, а Львівська національна музична академія імені М.В. Лисенка звернулась з проханням про вирішення питання представництва прокуратурою області інтересів держави в суді, що свідчить про нездійснення зацікавленими особами захисту інтересів держави та підтверджує наявність «виключного випадку» для звернення прокурора з апеляційною скаргою до суду.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 дійшла висновку, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Однак, Заступником прокурора Львівської області не подано суду доказів виконання, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» обов`язку щодо попереднього, до звернення до суду, повідомлення Міністерства культури та інформаційної політики України та Львівська національна музична академія імені М.В. Лисенка, в інтересах яких подано апеляційну скаргу.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що до Міністерства культури та інформаційної політики України відповідне повідомлення не скеровувалось, а Львівська національна музична академія імені М.В. Лисенка листом №184 від 12.05.2020 звернулась з проханням про вирішення питання представництва прокуратурою області інтересів держави в суді.

Проте, як вбачається з листа №184 від 12.05.2020, Львівська національна музична академія імені М.В. Лисенка звернулась до Прокурора Львівської області на предмет вжиття відповідних правових заходів з метою повернення нерухомого державного майна державному навчальному закладу, а не щодо подання апеляційної скарги на ухвалу суду у даній справі.

Крім того, наявність такого листа не звільняє прокурора від передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» обов`язку попередньо до звернення до суду повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.

Окрім того, Заступником прокурора Львівської області не обгрунтовано в апеляційній скарзі наявності об`єктивних причин, що перешкоджали зверненню Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 у даній справі.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для представництва Заступником прокурора Львівської області інтересів держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України та Львівська національна музична академія імені М.В. Лисенка шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 у даній справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати.

Враховуючи викладені вище обставини в сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України та Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 у справі № 914/215/20.

Керуючись ст.ст. ст.ст.53, 235, 264 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України та Львівської національної музичної академії імені М.В. Лисенка на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.03.2020 у справі № 914/215/20.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Порядок і строк оскарження встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Плотніцький Б.Д.