УХВАЛА

27 липня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/8651/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

про стягнення 503 499,67 грн.,

ВСТАНОВИВ:

30.06.2020 (згідно з відміткою на конверті) Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" до Касаційного господарського суду подано касаційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 у справі № 910/8651/19.

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2020 року у справі №910/8651/19 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Краснов Є.В., Мачульський Г.М.

08.02.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 № 460 - ІХ, яким внесено зміни до законодавчих актів України.

Оскільки скаржником подано касаційну скаргу після набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 №460-IX, то подана касаційна скарга розглядається в порядку, що діє після набрання чинності цим Законом.

Дослідивши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО", колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з наступних підстав.

Суд нагадує про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Brualla Gomez de La Torre v. Spain, 19.12.1997, Repotrs 1997-VIII, п. 35).

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Аналіз наведених норм закону дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

За змістом частини 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 встановлено у розмірі 2 102,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, предметом позову у цій справі є вимога про стягнення у розмірі 503 499,67 грн. Зазначена сума є меншою ніж п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 (2 102,00 грн. х 500 = 1 051 000 грн).

Скаржник у касаційній скарзі зазначає, що остання стосується права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки на даний час в судах розглядається низка судових справ за позовами ТОВ "Савітар Груп» до ПрАТ «Страхова Компанія «ВУСО» про стягнення медичних витрат та сервісної (агентської) винагороди за договорами про надання асистанських послуг за схожих обставин у справах № №910/8238/18, № 910/9645/19, № 910/8862/19, № 910/10987/19, № 910/12266/19, № 910/12383/19, 910/15150/19, №910/15376/19, №910/15256/19, №910/14897/19, № 910/16196/19, №910/6815/20, №910/8912/20, тому виникає необхідність забезпечення єдності та сталості висновків Верховного Суду при розгляді справи з цієї ж категорії.

Також, скаржник вказує, що дана справа має виняткове значення для скаржника, оскільки відповідно до статті 2 Закону України «Про страхування» предметом безпосередньої діяльності страховика, яким є скаржник (відповідач), може бути лише страхування, перестрахування і фінансова діяльність, пов`язана з формуванням, розміщенням страхових резервів та їх управлінням. Водночас, стягнення медичних витрат за рішенням суду на користь асистанської установи, якою є позивач, у даній та інших вищевказаних судових справах, може призвести до подвійної сплати страховиком (позивачем) страхових виплат за укладеними договорами (полісами) страхування, адже до страховика (відповідача) в будь який момент можуть звернутися застраховані особи за укладеними договорами страхування (полісами), які в дійсності отримали медичні послуги та у зв`язку із цим понесли відповідні витрати І або медичні клініки, які в дійсності надавали медичні послуги застрахованим особам, і мають право на оплату медичних послуг за рахунок страхової компанії.

Касаційний господарський суд вважає, що наведені заявником у касаційні скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки скаржником, зокрема, не доведено те, що правовідносини в цих справах є подібними, при тому, що сам скаржник у касаційній скарзі зазначає про необґрунтованість посилання апеляційного господарського суду на постанову Верховного Суду від 28.01.2020 у справі № 910/16106/18, прийняту у спорі між тими ж самими сторонами, про аналогічний предмет спору, з тих підстав, що фактичні обставини справи № 910/8651/19, у якій подається касаційна скарга, суттєво відрізняються від фактичних обставин, встановлених у справі № 910/16106/18.

З урахуванням викладеного, скаржником не доведено, що саме дана справа має виняткове значення для відповідача, як така, що впливає на інші справи, зазначені вище. Решта доводів в цій частині по суті зводяться до незгоди з судовим рішенням.

Отже, враховуючи зазначене, у Суду відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного колегія суддів доходить висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 у справі № 910/8651/19, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

14.07.2020 до Суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп" надійшло заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 у справі № 910/8651/19, в якому позивач просить відмовити у відкритті касаційного провадження за вищевказаною касаційною скаргою, оскільки касаційна скарга відповідача не містить належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів «а» - «г» пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 у справі № 910/8651/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський