ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" липня 2020 р. м. Вінниця Cправа № 902/798/14(902/192/20)

Господарський суд Вінницької області у складі

головуючого судді Лабунської Т.І.,

за участю: секретаря судового засідання - Матущак О.В.,

за відсутності представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (22800, Вінницька обл., м. Немирів, вул. Горького, буд. 31)

до: Державного підприємства Немирівський спиртовий завод (вул. Горького, буд. 31, м. Немирів, Вінницька область, 22800)

про стягнення 16 084 222,03 грн

в межах справи № 902/798/14

за заявою: Компанії "Nemiroff Holding Limited" (01050, м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 13-А)

до: Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (22800, Вінницька обл., м. Немирів, вул. Горького, буд. 31)

про банкрутство

В С Т А Н О В И В :

27.02.2020 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № 01-34/46-02 від 20.02.2020 року ДП "УГК "Nemiroff" до ДП Немирівський спиртовий завод про стягнення 16 084 222,03 грн.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач всупереч умовам договору товарного кредиту № ДТК-01 від 13.01.2010 року не виконав договірних зобов"язань щодо оплати отриманого від ДП "УГК "Nemiroff" товару.

Внаслідок чого за твердженням ліквідатора позивача у відповідача перед ДП "УГК "Nemiroff" виникла заборгованість у розмірі 16 084 222,03 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем 11.01.2018 року було направлено відповідачу претензію з вимогою сплатити ДП "УГК "Nemiroff" заборгованість у розмірі 16 084 222,03 грн.

Проте, як вказує ліквідатор у позовній заяві, зазначена претензія була відповідачем проігнорована, заборгованість залишилась непогашеною.

Враховуючи те, що ДП Немирівський спиртовий завод в добровільному порядку не розрахувалося з ДП "УГК "Nemiroff" за переданий йому товар, арбітражний керуючий (ліквідатор) Гладій О.В. з метою захисту порушених прав позивача звернувся з вказаним позовом до суду для стягнення боргу в судовому порядку.

Ухвалою суду від 03.03.2020 року за вказаним позовом відкрито провадження в межах справи № 902/798/14, визначено, що розгляд справи підлягає здійсненню за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.04.2020 року.

Разом з тим, даною ухвалою суду задоволено клопотання арбітражного керуючого (ліквідатора) Гладія О.В. № 01-34/47-02 від 20.02.2020 року та витребувано у ДП Немирівський спиртовий завод документи, які підтверджують або спростовують право вимоги ДП "УГК "Nemiroff" щодо стягнення збитків у розмірі 16 084 222,03 грн, а саме: всі договори та документи, які стосуються правовідносин, які виникли між ДП "УГК "Nemiroff" та ДП Немирівський спиртовий завод на підставі договору товарного кредиту № ДТК-01 від 13.01.2010 року, зокрема, але не виключно додаткові угоди до договору; звіти про залишки продукції; акти приймання-передачі послуг; акти звірки взаєморозрахунків; накладні (видаткові, товарно - транспортні та податкові); звіти ЕТП та розрахунки вартості послуг; звіти ЕМ та розрахунки вартості послуг; претензії ДП "УГК "Nemiroff" до ДП Немирівський спиртовий завод; претензії ДП Немирівський спиртовий завод до ДП "УГК "Nemiroff"; інші документи, які підтверджують або спростовують заборгованість ДП Немирівський спиртовий завод перед ДП "УГК "Nemiroff".

01.04.2020 року підготовче засідання у справі не відбулося, у зв"язку з неявкою учасників справи та введенням відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року карантину на території України з метою запобігання поширенню на території держави коронавірусу COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб.

За таких обставин, суд ухвалою від 01.04.2020 року призначив судове засідання у справі на 12.05.2020 року.

Ухвалою суду від 12.05.2020 року продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 01.06.2020 року.

01.06.2020 року суд своєю ухвалою відклав підготовче засідання з підстав, передбачених законодавством на 30.06.2020 року.

Ухвалою суду від 30.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 16.07.2020 року.

16.07.2020 року в підготовче засідання з учасників справи ніхто не з"явився, письмових пояснень щодо причин своєї неявки останніми не надано. Зокрема, й не надано відповідачем відзиву на позовну заяву та витребуваних судом документів.

З матеріалів справи вбачається, що останні про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином ухвалою суду, яка направлялася рекомендованою поштовою кореспонденцією. Зокрема, факт належного повідомлення позивача, відповідача та арбітражного керуючого (ліквідатора) Гладія О.В. стверджується рекомендованими поштовими повідомленнями про вручення ухвали суду від 30.06.2020 року, які наявні у матеріалах справи.

Відтак, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останніх в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

У зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи належне повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, а також їх повторну неявку в судове засідання, суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності останніх та за наявними у справі письмовими доказами.

При цьому, суд вважає, що неявка представників сторін не є перешкодою для розгляду справи.

Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази надані позивачем в обгрунтування позовних вимог встановив наступні обставини.

Як вбачається із змісту позовної заяви між ДП "УГК "Nemiroff" та ДП Немирівський спиртовий завод виникли господарські зобов"язання на підставі договору товарного кредиту №ДТК-01 від 13.01.2010 року.

Відповідно до п. 1.1 договору, Продавець (як переможець тендеру) продає, а Покупець купує зернові культури, іменовані надалі "товар", в межах кількості, приведеної нижче, тис. тонн: пшениця 6 кл. - 15,0; кукурудза 3 кл. - 65,0; сориз (гібрид сорго і рису) - 5,0; сорго 3 кл. - 2,0; жито гр. "Б"- 3,0; тритикале 3 кл. -5,0.

Погоджена сторонами загальна орієнтовна кількість товару, що поставляється за цим договором, складає 95 тисяч тонн.

Згідно пунктів 2.1. - 2.5. договору, ціна товару за договором визначається на момент передачі товару і включає вартість поставки товару на склад Покупця. Торгова націнка Продавця не може перевищувати два відсотки від ціни, по якій він купував зернові культури у третіх осіб. При цьому ціна за одну умовну тонну не може перевищувати 1 750, 00 грн. (без урахування ПДВ). Розрахунок вартості кожного виду зернових культур здійснюється відповідно до коефіцієнтів переводу ціни.

Коефіцієнти переводу ціни зернових культур для визначення вартості умовної тонни: пшениця 6 кл. - 1,090; кукурудза 3 кл. - 1,212; сориз (гібрид сорго і рису) - 1,242; сорго 3 кл. - 1,000; жито гр. «Б» - 1,070; тритикале 3 кл. -1,090.

Гранична ціна (без урахування ПДВ) за одну тонну кожної земельної культури складає, грн: пшениця 6 кл. - 1,090 х 1750 = 1907,50; кукурудза 3 кл. - 1,212 х 1750 = 2121,00; сориз (гібрид сорго і рису) - 1,242 х 1750 = 2173,5; сорго 3 кл. - 1,000 х 1750 = 1750,00; жито гр. «Б»- 1,070 х 1750 = 1872,50; тритикале 3 кл.-1,090 х 1750 = 1907,50.

Оплата вартості товару здійснюється Покупцем на умовах товарного кредиту з урахуванням положень, викладених в цьому Договорі.

Загальна орієнтовна сума договору, отримана розрахунковим шляхом (загальна кількість сировини (95 тис. тонн) помножена на ціну умовної тонни), складає 199 500 000 грн (в т.ч. ПДВ - 33 250 000, 00 грн.).

Згідно п. 3.1. договору, з метою належного виконання положень цього договору сторони протягом 15 календарних днів після підписання договору узгоджують та підписують орієнтовний план - графік поставок товару на рік, з розбивкою по місяцях та за зазначенням загальної кількості товару, який планується до замовлення та поставки в кожному місяці (без визначення конкретного виду товару), в межах загальної кількості товару, визначеної п. 1.1. договору. Такий орієнтовний план - графік поставок на рік оформлюється Додатком до договору, що після підписання його сторонами та скріплення їх печатками є невід`ємною частиною договору.

Так, додатковою угодою №1 від 13.01.2010 року до договору, сторони дійшли взаємної згоди затвердити річний приблизний (орієнтовний) план - графік поставок товару у 2010 році.

Додатковими угодами №2 - №12 до договору, сторони дійшли взаємної згоди затвердити орієнтовний помісячний план - графік поставок товару.

У відповідності до п. 8.7. договору, даний договір набуває чинності з дня його підписання і діє до 31 грудня 2010 року, а в частині оплати - до повного виконання сторонами своїх обов`язків за даним договором.

Положеннями п. 4.1. договору, Покупець зобов`язується сплатити вартість товару протягом 18 місяців, починаючи з дати отримання товару (партії товару) з правом дострокової оплати. При цьому Покупець сплачує Продавцю 10% річних з урахуванням ПДВ (з розрахунку 360 календарних днів в році) у валюті України за наданий товарний кредит. Датою отримання товару вважається дата передачі товару, вказана у видатковій накладній, що підписується уповноваженими представниками сторін під час здійснення фактичної передачі товару. Видаткові накладні є невід`ємною частиною договору.

З моменту фактичної передачі товару (партії товару), що підтверджується поставленням підпису та печатки Покупця у відповідній видатковій накладній, покупець, згідно п. 3.6. договору, придбає право власності на товар (партію товару), відповідно до Покупця переходять всі ризики псування, втрати товару та інші, пов`язані з товаром ризики.

У відповідності до п. 4.2. договору, передача товару здійснюється на складі Покупця та/або на зерновому складі з оформленням складської квитанції на зерно.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що при проведенні розрахунків Покупця з Продавцем за товар. Поставлений за даним договором, в першу чергу погашаються відсотки по товарному кредиту, частина грошових коштів, сплачених Покупцем, що залишилася, йде в погашення тіла товарного кредиту.

З метою проведення взаємного контролю над порядком оплати вартості товару і відсотків, сторони, у відповідності до п. 4.5. договору, один раз на місяць складають письмові акти звірки розрахунків.

Як зазначено у позовній заяві ліквідатором відповідач взяв на себе зобов язання отримати товар від позивача та оплатити його в порядку та на умовах визначених договором, однак виконав дане зобов`язання з порушенням, а саме - прострочив оплату за товар.

Судом з"ясовано, що ліквідатором ДП "УГК "Nemiroff" в ході проведення інвентаризації майнових активів позивача, з урахуванням даних його бухгалтерського обліку було встановлено, що сума заборгованості ДП Немирівський Спиртовий Завод за договором товарного кредиту №ДТК-01 від 13.01.2010 року складає 16 084 222 грн.

В підтвердження наведених вище обставин арбітражним керуючим (ліквідатором) Гладієм О.В. надано договір товарного кредиту №ДТК-01 від 13.01.2010 року та Додаткові угоди № 1 - № 12 від 13.01.2010 року.

З матеріалів справи слідує, що з метою повернення заборгованості, позивачем 11.01.2018 року було направлено відповідачу претензію з вимогою сплатити ДП "УГК "Nemiroff" заборгованість у розмірі 16 084 222,03 грн.

Проте, як вказує ліквідатор, вказана претензія була відповідачем проігнорована, заборгованість залишилась непогашеною.

Відтак, з"ясувавши вищевикладені обставини на підставі наявних у матеріалах справи доказів, надавши їм належну правову оцінку суд дійшов наступних правових висновків.

За своєю правовою природою спір, який виник між сторонами випливає із договору товарного кредиту, який є різновидом договору купівлі - продажу.

У відповідності до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

У відповідності до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п.п.1, 2 ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Цивільним кодексом України, іншими законами або договором.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України).

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Абзацом 10 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" облік передбачено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ст. 1 цього Закону господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному підприємства.

Згідно зі ст. 9 Закону про бухгалтерський облік, підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинний документ, який фіксує факт здійснення операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації, власника, на їх проведення.

З огляду на викладене, всі господарські операції повинні підтверджуватися первинними документами. До таких зокрема належать: видаткова та податкова накладні, рахунок фактура, товарно - транспортна накладна, акт виконаних робіт або акт прийманні виконаних робіт, банківські виписки, платіжні доручення, оборотно - сальдові відомості, касові ордери (прибутковий та видатковий), бухгалтерська довідка.

Саме вказані документи розкривають внутрішню суть господарської операції, її справжність, економічну вигоду, ділову мету. Якщо таких документів немає у матеріалах справи, то тоді неможливо підтвердити реальність та товарність спірної господарської операції.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Законодавцем у ст.ст. 76-79 ГПК України визначено, що докази за своїми юридичними властивостями мають бути належними, достатніми, допустимими та достовірними.

Необхідно зауважити, що одним із важливих принципів господарського процесу є принцип змагальності, який вказує на те, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Виходячи із змісту даного принципу господарського судочинства головним обов"язком позивача є доведення факту порушення відповідачем його прав і законних інтересів у договірних відносинах та існування заборгованості.

Як доказ на підтвердження договірних відносин, виконання договірних зобов"язань з боку позивача і невиконання договірних обов"язків з боку відповідача та заявленої до стягнення суми боргу позивачем надано договір товарного кредиту №ДТК-01 від 13.01.2010 року та Додаткові угоди № 1 - № 12 від 13.01.2010 року, які не можуть розцінюватись судом, як належні та достатні докази не проведення відповідачем оплати за отриманий товар. Жодних інших первинних документів на підтвердження проведених між сторонами господарських операцій, в тому рахунку акти приймання-передачі послуг, акти звірки взаєморозрахунків; накладні (видаткові, товарно - транспортні, податкові), розгорнутий розрахунок суми боргу з вказівкою на первинний документ, дату виникнення заборгованості, її розмір позивачем надано не було.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту неналежного виконання відповідачем договірних зобов"язань та існування заборгованості у розмірі 16 084 222,03 грн.

Разом з тим, у позовній заяві ліквідатор позивача зазначає про те, що на момент звернення до суду із вказаною позовною заявою позивач очікує понести додаткові витрати на правову допомогу, у зв"язку із розглядом справи у розмірі 60000,00 грн.

Тому, просить суд стягнути відповідну суму витрат з відповідача.

Суд, дійшов висновку про відмову в стягнення з відповідача 60000,00 грн витрат, пов"язаних з професійною правничою допомогою з огляду на наступне.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

В силу ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

За таких обставин, беручи до уваги, що у задоволенні позову ДП "УГК "Nemiroff" до ДП Немирівський спиртовий завод про стягнення 16 084 222,03 грн відмовлено, слід відмовити й у стягненні з відповідача 60000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та покласти відповідні судові витрати на позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача.

Частинами 1, 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства; ст.ст. 2, 3, 11, 12, 13, 18, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 202, 210, 232, 236, 238, 240, 241, 242, 256, 326, 327 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні позову Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (22800, Вінницька обл., м. Немирів, вул. Горького, буд. 31) до Державного підприємства Немирівський спиртовий завод (вул. Горького, буд. 31, м. Немирів, Вінницька область, 22800) про стягнення 16 084 222,03 грн відмовити.

2. У стягненні з Державного підприємства Немирівський спиртовий завод 60000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (22800, Вінницька область, м. Немирів, вул. Горького, буд. 31, ) в доход Державного бюджету України 241 263,33 грн - судового збору.

4. Видати наказ.

5. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Копію рішення суду надіслати згідно переліку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 23 липня 2020 р.

Суддя Лабунська Т.І.

віддрук.прим.:

1 - до справи;

2 - Дочірнє підприємство "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (22800, Вінницька обл., м. Немирів, вул. Горького, буд. 31);

3 - Державне підприємство Немирівський спиртовий завод (вул. Горького, буд. 31, м. Немирів, Вінницька область, 22800);

4 - арбітражний керуючий (ліквідатор) Гладій О.В. (м. Дніпро, а/с 189, 49000).