СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2020 Справа № 905/1318/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Гребенюк Н.В., суддя Зубченко І.В.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Подольська Т.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ЛГ №000216 від 01.03.2019; довіреність №621 від 15.06.2020,

відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду клопотання позивача від 14.07.2020 про прийняття додаткової постанови та стягнення витрат на професійну правничу допомогу

за апеляційною скаргою відповідача (вх.1375) на рішення Господарського суду Донецької області від 27.01.2020 (суддя Ніколаєва Л.В., повний текст складено 06.02.2020) у справі №905/1318/19

за позовом Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест Інжиніринг"

про стягнення 2 818 786,74 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство "УКРНТЦ "Енергосталь" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю, в якому просило суд (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог №1-22-1721к від 19.09.2019, а.с.150 т.1) стягнути з відповідача 2 818 786,74 грн., з яких: 539 486,70 грн. - 3% річних, 2 279 300,04 грн. - збитків від інфляції, за неналежне виконання зобов`язань за договором №214-18 від 05.02.2014.

Рішенням господарського суду Донецької області від 27.01.2020 у справі №905/1318/19 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест Інжиніринг" на користь Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" 3% річних у розмірі 495 237,99 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 217 159, 04 грн. В решті позову - відмовлено.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просив це рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.05.2020 апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції. Відповідно до розрахунку, розмір витрат складає 148619,85 грн.

Під час розгляду справи 09.07.2020 позивач надав суду апеляційної інстанції заяву, в порядку ч.8 ст.129 ГПК України, в якій повідомив про те, що його витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції складають 148 619,85 грн. Докази понесення витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення постанови.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.07.2020 у справі №905/1318/19 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Донецької області від 27.01.2020 залишено без змін.

14.07.2020 позивач направив до Східного апеляційного господарського суду клопотання (заяву) про прийняття додаткової постанови та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 148 619,85 грн.

До клопотання позивач додав докази на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.07.2020 розгляд клопотання позивача про прийняття додаткової постанови призначено на 27.07.2020 о 12:00 год.

З 27.07.2020 суддя Білецька А.М. знаходиться у відпустці, у зв`язку з чим, на підставі розпорядження керівника апарату суду від 23.07.2020, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи №905/1318/19 та визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Гребенюк Н.В., суддя Зубченко І.В.

В судове засідання 27.07.2020 відповідач не з`явився.

Ухвала суду від 20.07.2020 направлялася на адресу відповідача, однак, поштове повідомлення не повернулося підприємством зв`язку.

Враховуючи обмежений строк розгляду заяви про прийняття додаткової постанови, з метою завчасного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, 21.07.2020 вказана ухвала суду була направлена на офіційну електронну адресу відповідача та адресу електронної пошти його представника - адвоката Дмитрашко О.О., про що свідчить штамп на зворотному боці ухвали.

Також 21.07.2020 представник відповідача - адвокат Дмитрашко О.О. була повідомлена телефонограмою №012563 про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача - адвокат Дмитрашко О.О. надіслала суду клопотання від 21.07.2020 про відкладення розгляду справи. Клопотання обґрунтовано тим, що відповідач не отримав клопотання позивача про прийняття додаткової постанови та розподіл судових витрат. Як зазначає відповідач, він не має можливості направити свого представника до суду для ознайомлення з поданим позивачем клопотанням та забезпечити участь представника в судовому засіданні, у зв`язку із запровадженням в Україні карантину та через те, що представник Дмитрашко О.О. мешкає у м.Дніпрі.

Також представник відповідача - адвокат Дмитрашко О.О. надіслала суду клопотання від 23.07.2020 про відкладення розгляду справи. В клопотанні представник зазначає, що відповідач отримав поштою клопотання позивача про прийняття додаткової постанови та розподіл судових витрат, проте, вказане клопотання надійшло без додатків. У зв`язку із викладеним, відповідач просить суд відкласти розгляд справи, оскільки він не має можливості направити свого представника до суду для ознайомлення з поданим позивачем клопотанням та забезпечити участь представника в судовому засіданні, у зв`язку із запровадженням в Україні карантину та через те, що представник Дмитрашко О.О. мешкає у м.Дніпрі.

Судова колегія, розглянувши клопотання представника відповідача, зазначає наступне.

До клопотання позивача про прийняття додаткової постанови та розподіл судових витрат додано фіскальний чек ПАТ «Укрпошта», поштову накладну від 14.07.2020 та опис вкладення до цінного листа як докази направлення цього клопотання на адресу відповідача (а.с.32-34 т.3).

Із вказаного опису вкладення до цінного листа (а.с.34 т.3) вбачається, що відповідачу було направлено клопотання від 14.07.2020, копії договору про надання професійної правничої допомоги від 09.06.2020, додаткової угоди №1 від 09.06.2020 до договору про надання професійної правничої допомоги, акту наданих послуг №1 від 16.06.2020, рахунку-фактури від 16.06.2020, платіжного доручення №180 від 14.07.2020, додаткової угоди №2 від 16.06.2020 до договору про надання професійної правничої допомоги, акту наданих послуг №2 від 09.07.2020, рахунку-фактури №2 від 09.07.2020, платіжного доручення №178 від 14.07.2020, акту наданих послуг №3 від 09.07.2020, рахунку-фактури №3 від 09.07.2020, платіжного доручення №179 від 14.07.2020, рішення Ради адвокатів Харківської області від 21.03.2018 №17, дипломів Подольської Т.В . , свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, сертифікатів Подольської Т .В. за 2019 та 2020, витяг з трудової книжки Подольської Т.В .

В судовому засіданні 27.07.2020 представник позивача пояснив, що відповідачу були надіслані всі додатки до клопотання (заяви).

Таким чином, позивачем надано суду належні докази надіслання на адресу відповідача клопотання від 14.07.2020 та всіх доданих до нього документів, що підтверджується поштовим описом вкладення до цінного листа та поясненнями представника позивача.

Вказане вище спростовує доводи відповідача про не направлення йому додатків до клопотання позивача.

Судова колегія приймає до уваги, що 21.07.2020 представник відповідача телефонограмою був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а також отримав копію ухвали суду від 21.07.2020 на електронну пошту.

Враховуючи, що судове засідання було призначено на 27.07.2020, представник відповідача мав достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи та надання своїх заперечень стосовно заявленого позивачем клопотання.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу позивач виклав попередній орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу, з переліком послуг та їх вартістю, зазначивши, що загальний розмір цих витрат складатиме 148619,85 грн.

09.07.2020 позивач надав суду заяву, в якій повідомив про те, що розмір його витрат на правову допомогу складає 148619,85 грн. і протягом п`яти днів після прийняття постанови докази понесення цих витрат будуть надані суду.

Отже, представник відповідача був обізнаний про клопотання позивача та розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.244 ГПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно ч.4 ст.244 ГПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони в судове засідання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Постановляючи ухвалу від 20.07.2020 про призначення до розгляду клопотання позивача про прийняття додаткової постанови, суд не викликав сторони в судове засідання.

Явка представників сторін в судове засідання не визнавалася судом обов`язковою.

Клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи обґрунтоване запровадженням в Україні карантину та неможливістю його прибуття до Східного апеляційного господарського суду для ознайомлення з клопотанням позивача та участі в судовому засіданні.

Судова колегія враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 №500 продовжено карантин до 31.07.2020, проте, обмежувальні заходи послаблені, зокрема, дозволено здійснювати регулярні пасажирські перевезення автомобільним, залізничним транспортом у міжобласному сполученні при певній кількості пасажирів.

Представник відповідача Дмитрашко О.О . була особисто присутня в судовому засіданні 09.07.2020 під час прийняття постанови суду у цій справі.

Крім того, учасникам справи законодавством надана можливість звернутись до суду апеляційної інстанції з відповідними клопотаннями про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, самостійно обравши зручне для себе територіальне розташування суду або поза його межами.

Відповідач цим правом не скористався та не звертався до суду апеляційної інстанції з клопотанням про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

За наведеного, враховуюче завчасне повідомлення відповідача та його представника про призначення до розгляду клопотання позивача, судом апеляційної інстанції, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено належні умови для реалізації відповідачем прав, передбачених цим Кодексом, у межах встановленого процесуальним законом строку.

Статтею 244 Господарського процесуального кодексу України встановлено обмежений строк для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення - 10 днів з дня надходження заяви.

Клопотання (заява) позивача про прийняття додаткової постанови надійшло до суду 16.07.2020, про що свідчить штамп канцелярії суду.

З метою належного повідомлення сторін про розгляд справи та надання відповідачу достатнього часу для підготовки та подання суду своїх заперечень, розгляд клопотання (заяви) було призначено на останній день строку для його розгляду - 27.07.2020.

З огляду на вищевикладене та закінчення 27.07.2020 процесуальних строків для розгляду клопотання позивача про прийняття додаткової постанови, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.244 ГПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання (заяви) позивача, судова колегія вважає здійснювати його розгляд за відсутності представника відповідача.

Розглянувши заяву позивача про розподіл судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1-4 статті 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене частиною 4 статті 129 ГПК України.

У частині 5 наведеної норми визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення (вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №922/2685/19).

Так, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, керуючись вказаним критеріями суд з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі №922/2685/19.

Згідно частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як свідчать матеріали справи, представником Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" в суді апеляційної інстанції був адвокат - Подольська Т.В.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем було надано суду попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правову допомогу, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до якого, їх розмір складає 148619,85 грн.

До судових дебатів у справі №905/1318/19, позивачем 09.07.2020 подано суду заяву в порядку ч.8 ст.129 ГПК України, в якій зазначено про те, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції складає 1486195 грн. і докази на підтвердження їх розміру будуть подані суду протягом п`яти днів після прийняття постанови (а.с.243 т.2).

Після прийняття постанови судом апеляційної інстанції, позивач у встановлений ч.8 ст.129 ГПК України строк, подав суду докази на підтвердження розміру судових витрат, які він поніс у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Позивачем, як докази понесення витрат ним на професійну правничу допомогу під час апеляційного провадження у цій справі, надано суду:

-договір про надання професійної правничої допомоги, укладений 09.06.2020 між позивачем та адвокатом Подольською Т.В. (а.с.6 т.3);

-додаткову угоду №1 від 09.06.2020 до договору про надання професійної правничої допомоги (а.с.7 т.3);

-акт наданих послуг №1 від 16.06.2020 на суму 11000 грн. (а.с.8 т.3);

-рахунок -фактуру №1 від 16.06.2020 на суму 11000 грн. (а.с.9 т.3);

-платіжне доручення №180 від 14.07.2020 про перерахування позивачем адвокату 11000 грн. (а.с.10 т.3);

-додаткову угоду №2 від 16.06.2020 до договору про надання професійної правничої допомоги (а.с.11 т.3);

-акт наданих послуг №2 від 09.07.2020 на суму 2000 грн. (а.с.12 т.3);

-рахунок-фактуру №2 від 09.07.2020 на суму 2000 грн. (а.с.13 т.3);

-платіжне доручення №178 від 14.07.2020 про перерахування позивачем адвокату 2000 грн. (а.с.14 т.3);

-акт наданих послуг №3 від 09.07.2020 на суму 135619,85 грн. (а.с.15 т.3);

-рахунок-фактуру №3 від 09.07.2020 на суму 135619,85 грн. (а.с.16 т.3);

-платіжне доручення №179 від 14.07.2020 про перерахування позивачем адвокату 135619,85 грн. (а.с.17 т.3);

-дипломи Подольської Т .В. (а.с.25,26 т.3);

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, видане Подольській Т.В. на підставі рішення Ради адвокатів Луганської області від 01.03.2019 (а.с.27 т.3);

-сертифікати про підвищення адвокатом Подольською Т.В. кваліфікації за 2019, 2020 роки (а.с.28,29 т.3);

-трудову книжку Подольської Т.В. (а.с.30,31 т.3).

Відповідно до п.4.1 договору про надання професійної правничої допомоги від 09.06.2020, розмір по порядок обчислення гонорару (фіксований розмір чи погодинна оплата), підстави для зміни розміру та умови повернення гонорару тощо, визначаються залежно від обсягів юридичних робіт та повинні бути обумовлені в укладеній сторонами додатковій угоді до цього договору.

Оплата послуг адвоката клієнтом здійснюється шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок адвоката, зазначений у реквізитах цього договору або готівкової сплати грошових коштів, про що видається квитанція (п.4.2 договору).

Додатковою угодою №1 від 09.06.2020 (а.с.7 т.3) сторони погодили надання наступних послуг із зазначенням їх вартості у фіксованому розмірі:

-складання (написання) адвокатом відзиву на апеляційну скаргу та передання його клієнту у строк до 12.06.2020 для направлення його клієнтом до суду - 5000 грн.;

-участь адвоката в судовому засіданні 16.06.2020 у Східному апеляційному господарському суді - 6000 грн.

В матеріалах справи міститься поданий відповідачем відзив на апеляційну скаргу.

Адвокат Подольська Т.В. брала участь в судовому засідання Східного апеляційного господарського суду, що відбулося 16.06.2020.

16.06.2020 позивач та адвокат підписали акт наданих послуг №1 від 16.06.2020, відповідно до якого, адвокатом надано послуги на загальну суму 11000 грн. (складання відзиву на апеляційну скаргу - 5000 грн. та участь в судовому засіданні 16.06.2020 - 6000 грн.).

Адвокат виставив позивачу рахунок-фактуру №1 від 16.06.2020 на оплату послуг в розмірі 11000грн. (а.с.9 т.3).

Позивач перерахував адвокату Подольській Т.В. 11000 грн. за надані послуги, що підтверджується платіжним дорученням №180 від 14.07.2020 (а.с.10 т.3).

Додатковою угодою №2 від 16.06.2020 (а.с.11 т.3) позивач та адвокат погодили надання адвокатом послуги з участі в судовому засіданні 09.07.2020 у Східному апеляційному господарському суді та вартість цієї послуги - 2000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Подольська Т.В. брала участь в судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду, що відбулося 09.07.2020.

09.07.2020 позивач та адвокат підписали акт наданих послуг №2, відповідно до якого, їх вартість складає 2000 грн. (участь в судовому засіданні 09.07.2020) (а.с.12 т.3).

Адвокат виставив позивачу рахунок-фактуру №2 від 09.07.2020 на оплату послуг в розмірі 2000 грн. (а.с.13 т.3).

Позивач сплатив адвокату Подольській Т.В. 2000 за надані послуги, що підтверджується платіжним дорученням №178 від 14.07.2020 (а.с.14 т.3).

В п.2 додаткової угоди №1 від 09.06.2020 сторони погодили, що у разі постановлення Східним апеляційним господарським судом судового рішення про залишення в силі рішення Господарського суду Харківської області від 27.01.2020 у справі №905/1318/19, додатковий гонорар («гонорар успіху») адвоката за договором про надання професійної правничої допомоги складає 5% від суми заявлених клієнтом майнових вимог, а саме, 135 619,85 грн.

За результатами апеляційноо перегляду справи, постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.07.2020 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, рішення Господарського суду Донецької області від 27.01.2020 у справі №905/1318/19 - без змін.

09.07.2020 позивач та адвокат склали та підписали акт наданих послуг №3, відповідно до якого, вартість послуг адвоката з вирішення судової справи №905/1318/19 на користь клієнта складає 135619,85 грн. (а.с.15 т.3).

Адвокат виставив позивачу рахунок-фактуру №3 від 09.07.2020 на суму 135619,85 грн. (а.с.16 т.3).

Платіжним дорученням №179 від 14.07.2020 позивач перерахував адвокату Подольській Т.В. 135619,85 грн. за надані послуги (а.с.17 т.3).

При визначенні суми відшкодування, судова колегія виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019 по справі №905/1795/18.

Дослідивши договір про надання професійної правничої допомоги від 09.06.1020 та додаткові угоди №1 та №2 до нього, судова колегія встановила, що в них не встановлено погодинної оплати роботи адвоката та кількість витраченого адвокатом часу для виконання обумовлених з клієнтом робіт.

За наведеного, судова колегія керується рішенням Ради адвокатів Харківської області № 17 від 21.03.2018, якими затверджено рекомендовані ставки адвокатського гонорару (а.с.18 т.3).

Відповідно до вказаних рекомендацій, вартість складання заяв, відзиву на позов, звернення, скарги - 500,00 грн./стор.; участь в апеляційному розгляді справи (господарське судочинство) - від 6 000 грн. + 2 000 грн; складання апеляційної скарги- від 5 000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що в суді апеляційної інстанції вартість послуг адвоката Подольської Т.В. зі складання відзиву на апеляційну скаргу склала 5000 грн., участь в двох судових засіданнях, що відбулися 16.06.2020 та 09.07.2020 - 8000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу складено адвокатом на 9 арк. та містить ґрунтовний аналіз норм матеріального та процесуального права, посилання на правові позиції Верховного Суду в обґрунтування заперечень проти доводів апеляційної скарги відповідача.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 13000 грн. (складання відзиву на апеляційну скаргу - 5000 грн., участь в двох судових засіданнях суду апеляційної інстанції - 8000 грн.) є обґрунтованими, доцільними, співрозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Стосовно заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 135619,85 грн., які за п.2 додаткової угоди №1 від 09.06.2020 до договору про надання професійної правничої допомоги є додатковим гонораром адвоката за вирішення справи на користь клієнта в суді апеляційної інстанції, судова колегія зазначає наступне.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 вирішено виключну правову проблему щодо можливості віднесення до судових витрат бонусів (додаткового гонорару), передбачених договором про надання правничої допомоги, залежно від результатів розгляду справи, тобто, так званого «гонорару успіху».

У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.

Зазначений висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§ 55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру.

За наявності таких угод при вирішенні питання відшкодування судових витрат ЄСПЛ керується не ними, а іншими наведеними вище чинниками, які стосуються роботи адвоката, насамперед принципом розумності судових витрат, що відображено також у справі «Пакдемірлі проти Туреччини».

Предметом позову у цій справі №905/1318/19 є стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на основний борг, який вже стягнуто за рішенням суду у іншій справі №905/2661/15.

Таким чином, враховуючи наявність преюдиціальних обставин, у цій справі №905/1318/19 не існувало необхідності детального дослідження та оцінки укладеного між сторонами договору підряду, первинної документації щодо ступіню виконання сторонами зобов`язань за ним, встановлення обставин неналежного виконання відповідачем зобов`язання з оплати робіт у визначений договором строк.

В межах цієї справи №905/1318/19 судом вирішувалося лише питання щодо наслідків прострочення відповідачем грошового зобов`язання (розмір якого підтверджено судовим рішенням у іншій справі) у вигляді нарахування кредитором 3% річних та інфляційних втрат і судова практика з цього питання є відомою та сталою.

Юридичний супровід у цій справі не потребував дослідження великого обсягу документів чи аналізу правових позицій Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права.

Ціна позову у цій справі складає 2 740 206,91 грн., проте, розрахунок позовних вимог не є технічно складним, оскільки містить лише один період нарахування та виконаний позивачем за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга".

З огляду на наведене, ця справа №905/1318/19 за змістом позовних вимог, апеляційної скарги та предмету доказування не є надто складною.

Судова колегія враховує, що інтереси позивача під час розгляду цієї справи судом першої інстанції представляла інший адвокат - Шевцова Ю.В.

Адвокат Подольська Т.В. є представником позивача лише під час апеляційного перегляду справи.

Враховуючи наведене, весь обсяг юридичної та технічної роботи з підготовки позову, визначення його предмету та підстав, здійснення розрахунків, складання відповіді на відзив, обґрунтування заперечень проти доводів відповідача, участі в численних засіданнях суду першої інстанції адвокатом Подольською Т.В. не здійснювався.

Надані адвокатом Подольською Т.В. послуги полягали в юридичному супроводі справи при її перегляді в апеляційному порядку, тобто, дослідженні рішення суду першої інстанції, апеляційної скарги, підготовки відзиву на апеляційну скаргу та участі в двох судових засіданнях суду апеляційної інстанції.

Аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження кваліфікації адвоката, судова колегія враховує, що адвокат Подольська Т.В. здійснює адвокатську діяльність з 01.03.2019 року, тобто, в контексті врахування цієї обставини, вона є адвокатом з невеликим досвідом.

Судова колегія враховує, що підставою для відшкодування судових витрат на правову допомогу є, зокрема, наявність належних та допустимих доказів щодо взаємозв`язку між сплаченими позивачем спеціалісту у галузі права коштами та наданою йому правовою допомогою на підставі відповідного договору, який стосується безпосередньо підготовки процесуальних документів та супроводження судової справи.

Питання «гонорару успіху» вирішується за домовленістю сторін, що відповідає принципу свободи договору, проте, розмір «гонорару успіху» не може бути безумовним.

Вирішуючи питання про стягнення «гонорару успіху», судова колегія керується принципом співмірності та розумності, оцінює заявлену суму із врахуванням ціни позову, обсягом наданих послуг, складністю спору та інших обставин.

Колегія суддів вважає, що з врахуванням всіх викладених обставин, витрати позивача на професійну правничу допомогу, що полягали в оплаті адвокату Подольській Т.В. послуг зі складання відзиву на апеляційну скаргу та участі в судових засіданнях суду апеляційної інстанції на загальну суму 13000 грн. є об`єктивно необхідними, доцільними та неминучими, а їх розмір є пропорційним до предмету спору.

Водночас, покладення на відповідача додатково витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 135619,85 грн. («гонорару успіху») у даному випадку не відповідає критеріям реальності (дійсної необхідності їх понесення) та розумності їх розміру, зважаючи на складність справи, а також обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи (яка, на думку колегії суддів не є складною), судова колегія вважає за необхідне частково задовольнити заяву позивача та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 грн. В іншій частині заяви позивача - слід відмовити.

В клопотанні від 21.07.2020 відповідач вказав на те, що відповідно до ст.244 ГПК України, підставою для прийняття додаткової постанови є саме заява, а не клопотання іншої сторони.

З цього приводу судова колегія зазначає, що поданий позивачем документ має назву «клопотання», проте, за своїм змістом він є заявою про прийняття додаткової постанови в порядку ст.244 ГПК України, у зв`язку з чим, подання позивачем документу під назвою клопотання, а не заява, не є підставою для відмови в його прийнятті та розгляді.

Судова колегія розцінює вказаний документ саме як заяву, подану адвокатом в порядку ст.244; ч.8 ст.129 ГПК України, на яку посилається позивач в своєму клопотанні (заяві).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 ГПК України додаткове рішення ухвалюється судом, за заявою учасників справи чи з власної ініціативи якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Оскільки при прийнятті постанови Східного апеляційного господарського суду від 09.07.2020 року судом не було здійснено розподіл судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви позивача та прийняття додаткової постанови у цій справі.

Враховуючи, що за результатами перегляду справи в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 244, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву позивача від 14.07.2020 про прийняття додаткової постанови та стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест Інжиніринг" (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, Орджонікідзевський р-н, вул. Лепорського, буд. 5; ) на користь Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" (61166, Харківська обл., м. Харків, Дзержинський р-н, пр-т Науки, буд. 9; ) 13000 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині заяви - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 31.07.2020.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя І.В. Зубченко