УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

м. Київ

30.07.2020Справа № 910/8982/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЬСЬКИЙ ЕНЕРГОКОНСАЛТИНГ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "29 ЕЛЕМЕНТ"

про стягнення 147447,00 грн

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЬСЬКИЙ ЕНЕРГОКОНСАЛТИНГ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "29 ЕЛЕМЕНТ" про стягнення 147447,00 грн., з яких: 141000,00 грн - сума основного боргу, 6447,00 грн - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з поставки товару за рахунками: №417 від 26.09.2018, №356 від 05.09.2018, №357 від 05.09.2018, №350 від 04.09.2018, №351 від 11.09.2018, у зв`язку із чим позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 141000,00 грн заборгованості, а також нарахованих на підставі ст.625 ЦК України 3% річних у сумі 6447,00 грн.

Господарський суду міста Києва ухвалою від 01.07.2020 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 30.07.2020.

27.07.2020 через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали від 01.07.2020.

У судове засідання 30.07.2020 представники сторін не з`явилися.

У судовому засіданні 30.07.2020, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі №910/8982/20 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №918/631/19, з огляду на наступне.

Так, Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЬСЬКИЙ ЕНЕРГОКОНСАЛТИНГ" заявлені позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "29 ЕЛЕМЕНТ" суми основного боргу у сумі 141000,00 грн та 3% річних у сумі 6447,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем було сплачено виставлені відповідачем рахунки на оплату: №417 від 26.09.2018 №356 від 05.09.2018 , №357 від 05.09.2018 , №350 від 04.09.2018 , №351 від 11.09.2018 у загальній сумі 177188,20 грн, на підтвердження чого позивач надав у матеріали справи платіжні доручення №18834 від 02.11.2018, №14687 від 14.09.2018, №14657 від 14.09.2018, №14658 від 14.09.2018, №14660 від 14.09.2018.

Позивач стверджує, що відповідачем порушено взяті на себе зобов`язання з поставки оплаченого позивачем товару, у зв`язку із чим позивачем заявлено про стягнення з відповідача суму попередньої оплати у розмірі 141000,00 грн.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 6447,00 грн, нарахованих на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України на суму сплаченої позивачем суми попередньої оплати.

Судом встановлено, що у провадженні Верховного Суду перебуває справа №918/631/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Українська Бурштинова Компанія" до Державного підприємства "Бурштин України" про стягнення заборгованості в сумі 3865700,89 грн, з яких 1368078,19 грн. основного боргу, 1368078,19 грн - штрафу, 586268,31 грн - процентів за користування чужими грошовими коштами, 406494,63 грн - інфляційних втрат, 111 882,55 грн - 3 % річних, 24 899,02 грн - пені.

Ухвалою Верховного Суду від 03.06.2020 справу № 918/631/19 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Позовні вимоги у справі № 918/631/19 обґрунтовані порушенням ДП "Бурштин України" зобов`язань за укладеним сторонами форвардним контрактом від 03 лютого 2016 року № 15 в частині поставки оплаченого ТОВ "Українська бурштинова компанія" бурштину-сирцю.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 24.12.2019 залишеним без змін постановою Північного-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 позов ТОВ "Українська бурштинова компанія" задоволено частково; стягнуто з ДП "Бурштин України" на користь ТОВ "Українська бурштинова компанія" 1 368 078,19 грн основного боргу; закрив провадження у справі в частині стягнення 212 400,83 грн, оскільки позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог; відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу, процентів за користування чужими грошовими коштами, інфляційних втрат, 3 % річних та пені на загальну суму 2 497 622,70 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що повернення суми попередньої оплати за договором поставки не є грошовим зобов`язанням у розумінні Цивільного кодексу України, а тому нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу є помилковим.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, у березні 2020 року ТОВ "Українська бурштинова компанія" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просило скасувати постанову Північного-західного апеляційного господарського суду від 19 лютого 2020 року повністю, а рішення суду першої інстанції - в оскаржуваній частині і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 27 квітня 2020 року відкрив касаційне провадження, а ухвалою від 03 червня 2020 року на підставі частини третьої статті 302 ГПК України передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду у складі колегій суддів інших касаційних судів.

При цьому Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду послався на те, що грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок божника з такої сплати.

На думку колегії суддів, негрошове зобов`язання, в якому одна сторона зобов`язана виконати свій обов`язок на користь іншої сторони, має свою вартість і після його порушення воно набуває характер грошового, а тому на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України.

Однак, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 червня 2019 року у справі № 910/9288/18, від 01 липня 2019 року у справі № 910/5773/18 та від 24 вересня 2019 року у справі № 922/1151/18 наведено висновок про те, що оскільки стягнення з постачальника суми попередньої оплати, перерахованої за договором поставки, не вважається грошовим зобов`язанням у розумінні статті 625 ЦК України, то застосування позивачем частини другої статті 625 ЦК України щодо нарахування до стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та 3 % річних є помилковим. Також Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду постановою від 10 жовтня 2019 року у справі№ 760/7459/16-ц залишив без змін судові рішення, якими відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Натомість у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 643/20458/17-ц Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що між сторонами виникло грошове зобов`язання, невиконання якого зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України, а тому апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення 3 % річних, неправильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Оскільки вбачається неоднакове застосування касаційними судами положень частини другої статті 625 Цивільного кодексу України до правовідносин з невиконання зобов`язання щодо повернення суми попередньої оплати, а Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду, Велика Палата Верховного Суду зазначила про обґрунтованість мотивів для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою від 23.06.2020 у справі № 918/631/19 Велика Палата Верховного Суду прийняла до розгляду справу № 918/631/19 за касаційною скаргою ТОВ "Українська бурштинова компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 24 грудня 2019 року і постанову Північного-західного апеляційного господарського суду від 19 лютого 2020 року, та призначила справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням її учасників на 08 вересня 2020 року.

Отже, при перегляді Верховним Судом рішення Господарського суду Рівненської області від 24.12.2019 і постанову Північного-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 у подібних правовідносинах у іншій справі № 918/631/19 буде встановлено єдину правозастосовчу практику у спірних правовідносинах (нарахування 3% річних на суму попередньої оплати), що є предметом розгляду саме справи № 910/8982/20.

У відповідності до приписів пункту 7 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Судом враховано, що рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ураховуючи вищевикладене, з метою дотримання принципів єдності правозастосовчої практики та верховенства права, основоположним елементом якого є принцип правової визначеності, суд вважає за доцільне з власної ініціативи зупинити провадження у справі №910/8982/20 до перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах в іншій справі № 918/631/19.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Керуючись ст. 228, 229, 232, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі № 910/8982/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОДІЛЬСЬКИЙ ЕНЕРГОКОНСАЛТИНГ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "29 ЕЛЕМЕНТ" про стягнення 147447,00 грн до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 918/631/19 та оприлюднення повного тексту постанови.

2. Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст ухвали складено та підписано: 30.07.2020.

Суддя С. О. Турчин