ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" липня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1568/20

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

При секретарі судового засідання Прижбило О.В.,

розглянувши справу №916/1568/20

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (вул. Рудна, будинок 47, м. Кривий Ріг, 50064, Дніпропетровська область, )

до відповідача: Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Ґедройця, будинок 5, м. Київ, 03150, ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012, )

про стягнення 153191,20 грн.

представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Романенко Н.М.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 153191,20 грн.

Ухвалою від 03.06.2020 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.07.2020, задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

16.06.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№15460/20).

Також відповідачем подано заяву (вх.№15457/20 від 16.06.2020) про зменшення розміру штрафних санкцій на 50%.

18.03.2020 від відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами (вх.№7036/20).

23.03.2020 від позивача подано відповідь на відзив (вх.№7379/20).

30.06.2020 представником позивача подано заяву (вх.№16776/20) в порядку ч.8 ст. 129 ГПК України, в якій вказує, що докази, на підставі яких суд зможе встановити розмір судових витрат на професійну правову допомогу, будуть подані протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду.

30.06.2020 відповідачем також подано відповідь на відзив (вх.№16783/20).

01.07.2020 судове засідання в режимі відеоконференції з Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу не відбулося технічних причин, про що складено акт, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 22.07.2020.

07.07.2020 позивачем подано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх.№17670/20). Ухвалою від 07.07.2020 клопотання було задоволено.

22.07.2020 під час неодноразових спроб встановити відеоконференцзв`язок з представником позивача по справі виникла технічна проблема, про що складений акт.

22.07.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що в грудні 2019 року позивачем на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс» на станцію Чорноморська Одеської залізниці було відправлено вантажі за залізничними накладними №№46641254, 47063169, 47063151.

Вказує, що під час здійснення перевезень відповідачем допущено прострочення термінів доставки вантажів, у зв`язку з чим нараховано штраф у сумі 153191,20 грн.

Відповідач у відзиві посилається на те, що «Одеська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» повідомила, що усі вагони були доставлені до станції призначення з простроченням не з вини залізниці.

У заяві про зменшення штрафу вказує, що основне зобов`язання виконано у повному обсязі, доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності позивача чи завдання збитків позивачу, немає.

Посилається на різке зростання обсягу податкового навантаження на відповідача, причиною якого стали зміни у Податковому кодексу України, які набули чинності з 1 січня 2019, у зв`язку з чим залізнична галузь повністю позбавлена пільги зі сплати земельного податку в розмірі 25% нарахованої ставки. Крім того, вказує, що відповідно до Закону України «Про залізничний транспорт», Укрзалізниця мала б отримувати з місцевих та державного бюджетів компенсацію за пасажирські перевезення. Щоправда, з 1996 року ця норма не виконується.

Просить зменшити розмір штрафних санкцій на 50% до 76595,60 грн. Посилається на судову практику.

У відповіді на відзив позивач вказує, що відповідачем не надано жодних доказів існування обставин для звільнення відповідача від відповідальності. Не надано, зокрема, комерційних актів, актів загальної форми. Не зазначено обставин, які б доводили відсутність вини залізниці у затримці вагонів.

Щодо заяви про зменшення штрафу зазначає про те, що зменшення розміру штрафних санкцій може бути реалізовано лише за наявності сукупності передбачених законом обставин. Посилання ж відповідача на встановлені законодавством обов`язкові для нього платежі не є поважною причиною для зменшення неустойки. Нарахований штраф не є завищеним чи надмірним, при встановленні розміру штрафу в залежності від строку прострочення платежів законодавець створив дієві умови для стимулювання належного виконання зобов`язань щодо своєчасної доставки вантажів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно із ч.2 ст. 908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Пунктом 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил (Правил перевезення вантажів) і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до п. 41 Статуту залізниць України залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Судом встановлено, що в період грудня 2019 року на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями на станцію Чорноморська Одеської залізниці було відправлено вантаж «Концентрат железнорудный (гематит). Концентрат железнорудный агломерационный магнетитовый» за залізничними накладними №№46641254, 47063169, 47063151.

Під час здійснення перевезень вантажів за вищезазначеними накладними відповідачем допущено прострочення термінів доставки вантажів, визначених п.41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що підтверджується відмітками, проставленими Залізницею в графах 51,52 накладних.

Правилами обчислення термінів доставки вантажів (п.1.1.), затвердженими Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, встановлено, що залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням: у разі перевезення вантажною швидкістю маршрутними відправками, вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах, дрібними відправками та відправками в середньотоннажних контейнерах, виходячи з 1 доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км відповідно.

Пунктом 2.4. Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, встановлено, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються:

на одну добу:

на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу;

у разі переадресування вантажів;

на 2 доби:

у разі перевезення вантажів за участю поромної переправи;

у разі перевантаження вантажу у вагони іншої ширини колії.

У графі 20 накладних зазначено, що вантаж відправлявся маршрутною відправкою, також у графі 29 зроблено помітку про маршрутну відправку. Також, з накладних вбачається, що відстань перевезення становить 483 км (графа 30 накладних). З урахуванням наведеного, нормативний час доставки вантажу складає 3 доби (1 доба на повні 320 км, 1 доба на неповні 320 км, 1 доба на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу).

Пунктом 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, встановлено, що у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін:

виконання митних та інших адміністративних правил;

тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці;

необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин;

вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника;

інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Відповідно до п. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Передбачено, що залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин.

Відповідно до п. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Отже, належним доказом для звільнення відповідача від відповідальності у зв`язку з порушенням встановлених термінів доставки вантажів та покладання такої відповідальності на вантажовідправника або вантажоодержувача мають бути комерційні або акти загальної форми, в яких повинні бути відображені причини затримки вантажу, та які повинні бути складені відповідно до вимог Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334.

Відповідачем такі акти не надані та не наведено жодних обставин, які б доводили відсутність його вини в затримці вагонів. Посилання відсутність вини залізниці належними доказами не доведено.

У зв`язку із зазначеним відсутні підстави вважати, що вантаж був доставлений з простроченням з незалежних від залізниці причин.

Судом встановлено, що штраф за несвоєчасну доставку вантажів складає 153191,20 грн. Судом перевірено розрахунок суми штрафу, наданий позивачем, та встановлено його правильність.

При цьому, відповідно до п.130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів має, зокрема, у разі прострочення доставки вантажу - одержувач за умови пред`явлення накладної.

Згідно зі ст. 133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Вантажовідправником за вказаними залізничними накладними є позивач, вантажоодержувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Трансінвестсервіс», який здійснив передачу права на пред`явлення претензій та позовів вантажовідправнику, про що свідчать переуступні написи на накладних (графа 9).

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки. Господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18).

Дослідивши подане відповідачем клопотання про зменшення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, перевіривши доводи, які містяться у такому клопотанні, зокрема, відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок затримки доставки вантажу, врахувавши розмір несвоєчасного виконання відповідачем свого зобов`язання та розмір штрафу, незазначення відповідачем інших обставин, крім відсутності доказів наявності збитку позивача, а також зазначення про наявність великого податкового навантаження, враховуючи

недоведеність винятковості обставин для зменшення розміру штрафу, - суд не вважає за можливе зменшити розмір штрафу.

Посилання відповідача на зміну податкового законодавства не має безпосереднього відношення до зобов`язань, які виникли між сторонами договору перевезення.

Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами, які несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) розміру заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань, кореспондує обов`язок сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, статтею 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту, на підставі належних і допустимих доказів.

Відповідачем не надано суду жодних належних доказів на підтвердження наявності скрутного майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення.

Ураховуючи встановлені обставини справи, зважаючи на доведеність порушення зобов`язань відповідача та розмір штрафу, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення зазначеного клопотання у зв`язку з недоведеністю обставин, з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення. Вказане відповідає висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 05.08.2019 по справі №910/10848/18.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 530, 551, 908, 909 ЦК України, ст. 233 ГК України, п.п. 6, 41, 116 Статуту залізниць України, ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 130, 236, 237, 238, 240, 241, 327 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (вул. Рудна, будинок 47, м. Кривий Ріг, 50064, Дніпропетровська область, ) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Ґедройця, будинок 5, м. Київ, 03150, ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012, ) про стягнення 153191,20 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Єжи Ґедройця, будинок 5, м. Київ, 03150, ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (вул. Рудна, будинок 47, м. Кривий Ріг, 50064, Дніпропетровська область, ) 153191,20 грн. штрафу, 2297,87 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 22.07.2020. Повний текст рішення складений та підписаний 24 липня 2020 р.

Суддя Р.В. Волков