РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.07.2020Справа № 910/3131/20

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Мегаінвест Сервіс"
доМіністерства юстиції України
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні:
позивача:1. державного реєстратора Комунального підприємства "Світоч" м. Києва Дмитрунця Любомира Васильовича
відповідача:2. ОСОБА_1
провизнання права власності, визнання висновків помилковими, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії
Суддя Бойко Р.В.

Секретар судового засідання Кучерява О.М.

Представники сторін:

від позивача:Шеремет М.О.
від відповідача:не з`явився
від третьої особи 1:не з`явився
від третьої особи 2:Кізік А.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегаінвест Сервіс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України та Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, у якому просило суд:

- визнати право власності на квартиру АДРЕСА_3 , за Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегаінвест Сервіс";

- визнати "Висновок комісії з розгляду скаргу у сфері державної реєстрації" від 19.12.2019 за розглядом скарги ОСОБА_1 від 30.08.2019 - помилковим;

- скасувати наказ Міністерства юстиції України №399/5 від 05.02.2020 "Щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень";

- зобов`язати Міністерство юстиції України скасувати реєстраційні дії, які були вчинені на підставі наказу Міністерства юстиції України №399/5 від 05.02.2020 "Щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" та поновити реєстрацію права власності, яка скасована наказом Міністерства юстиції України щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаінвест Сервіс", яка вчинена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.02.2019 №45504188, прийнятого державним реєстратором комунального підприємства "Світоч" Дмитрунець Л.В.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неповідомлення Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаінвест Сервіс" про розгляд скарги ОСОБА_1 від 30.08.2019. Також, позивач вказує, що у Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України було відсутнє право розглядати скаргу ОСОБА_1 від 30.08.2019, оскільки рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.02.2019 №45504188, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства "Світоч" Дмитрунець Л.В., оскаржується у судовому порядку в межах справи №761/8127/19. Крім того, позивач вказує, що на квартиру розташовану за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 96/98, накладено арешт згідно ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 13.02.2019 у справі №761/6133/19, а тому реєстраційні дії, вчинені на підставі наказу Міністерства юстиції України №399/5 від 05.02.2020 "Щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" підлягають скасуванню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2020 за вказаним позовом відмовлено у відкритті провадження у справі за позовними вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаінвест Сервіс" до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України; в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаінвест Сервіс" до Міністерства юстиції України про визнання права власності, визнання висновків помилковими, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії - прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/3131/20; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; залучено до участі у справі державного реєстратора Комунального підприємства "Світоч" м. Києва Дмитрунця Любомира Васильовича в якості третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача; залучено до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; призначено проведення підготовчого засідання на 14.04.2020.

Протокольною ухвалою суду від 14.04.2020, враховуючи, що строк для подачі відповідачем відзиву та доказів не закінчився, відкладено підготовче засідання на 14.05.2020.

05.05.2020 через відділ діловодства суду представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у відповідності до якого проти позову заперечував, вказував, зокрема, на те, що: скасоване за оскаржуваним наказом рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження від 13.02.2019 №45504188 було прийнято державним реєстратором Дмитрунцем Л.В. з порушенням вимог ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на об`єкти нерухомого майна та їх обтяжень", оскільки ним було проведено оскаржувану державну реєстрацію права власності за відсутності необхідно обсягу документів, визначених п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, а саме, не було встановлено факт завершення 30-денного строку з моменту вручення повідомлення іпотекодавцю; на виконання п.п. 9, 10, 11 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128, на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України було розміщено оголошення про розгляд відповідної скарги, а також, заінтересованим особам (в т.ч. позивачу було направлено лист №8038/19.2.1/-19 від 12.12.2019 з повідомленням про дату, час та місце розгляду скарги, разом із її копією; прийняття оскаржуваного наказу було здійснено за наслідками дослідження викладених скаржником у поданій скарзі обставини, в т.ч. щодо строків обізнаності про оскаржуване рішення та наявності пов`язаних судових спорів, відомостей про які до комісії не подавалися.

Протокольною ухвалою суду від 14.05.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 11.06.2020.

15.05.2020 через відділ діловодства суду представником позивача подано відповідь на відзив, згідно якого вказував на те, що: публікація на офіційному веб-сайті оголошення про розгляд справи не є повноцінним виконанням обов`язку з доведення до відома заінтересованих осіб про її розгляду, а будь-яких поштових відправлень від Міністерства юстиції України на адресу позивача не надходило; дослідження обставин моменту обізнаності скаржника про існування оскаржуваного рішення є обов`язком комісії під час її розгляду та не може зводитися виключно до погодження з наведеним у скарзі моментом такої обізнаності; скаржнику було відомо про існування оскаржуваного рішення раніше вказаної ним у скарзі дати, оскільки з 23.02.2019 в провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебуває справа №761/8127/19, учасником якої в т.ч. є скаржник; на момент розгляду скарги існували судові спори відносно відповідного нерухомого майна, а тому відповідач зобов`язаний був відмовити у розгляді скарги.

18.05.2020 через відділ діловодства суду представником третьої особи подано пояснення, за змістом яких вказував на те, що твердження позивача про порушення порядку розгляду скарги, у зв`язку із неповідомленням його про дату та час розгляду, є неспроможним та таким, що не відповідає дійсності; посилання позивача на введення скаржником в оману відповідача та ненадання інформації про наявність спору є безпідставним, оскільки існуючий на той час спір у справі №761/8127/19 стосувався визнання припиненим правовідносин за кредитним та іпотечним договорами, тобто, не стосувався оскаржуваної реєстраційної дії та не був спором про право відносно спірного нерухомого майна, а справа позов до Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №640/1345/19 стосувався оскарження іншої реєстраційної дії (рішення державного реєстратора від 11.01.2019 за №45018271; позивач намагався неодноразово провести реєстрацію права власності на спірне майно, зокрема: 23.08.2018 - на підставі рішення державного реєстратора №42694125 від 23.08.2018, яке було скасовано наказом Мінюсту №4157/5 від 29.12.2018; 11.01.2019 - на підставі рішення державного реєстратора №45018271 від 11.01.2019, яке було скасовано наказом Мінюсту №497/5 від 15.02.2019; 13.02.2019 - на підставі державного реєстратора №45504188 від 13.02.2019, яке було скасовано за оскаржуваним в межа даної справи наказом, а тому є незрозумілим про обізнаність скаржника щодо якої саме реєстраційної дії вказує позивач у поданому позові, адже будь-якої конкретизації обставин цього не наводиться; позивачем жодним чином не підтверджується його посилання про направлення повідомлень щодо звернення стягнення на спірне майно, а більше того незрозумілим є кому саме такі повідомлення могли бути направлені, адже визначені договорами кредиту та іпотеки боржники померли в 2009 та 2016 роках.

Також, представником третьої особи 2 було подано заяву про закриття провадження у справі, мотивовану непідвідомчістю спору за поданим позовом господарським судам.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 призначено проведення підготовчого засідання у справі на 11.06.2020.

28.05.2020 через відділ діловодства представником позивача подано заперечення на заяву про закриття провадження у справі, згідно якого вказував на те, що в даному випадку спір не стосується виконання цивільно-правових угод, а право власності позивача на спірне майно порушено саме оскаржуваним наказом відповідача, тому даний спір з огляду на суб`єктний склад підлягає вирішенню саме господарським судом. Також, позивачем подано клопотання про витребування доказів, згідно якого просив витребувати у Міністрества юстиції України відомості про виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав щодо спірної квартири, а також про внесені зміни до відповідних записів Державного реєстру прав та реєстрів у відповідному хронологічному порядку.

Протокольними ухвалами суду від 11.06.2020 відмовлено в задоволенні клопотання третьої особи 2 про закриття провадження у справі, оскільки позовні вимоги щодо оскарження спірного наказу віднесені до компетенції господарських судів, а щодо вимоги про визнання права власності, то відповідача у справі визначає позивач, у зв`язку з чим відсутні підстави для висновку про непідвідомчість в даному випадку позову в межах такої вимоги господарському суду; відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів, оскільки воно є передчасним, адже позивачем не надано доказів того, що він позбавлений можливості самостійно отримати відповідні докази; запропоновано відповідачу надати відомості щодо скарг про скасування реєстрації права власності на спірне нерухоме майно, а позивачу - відомості щодо звернення стягнення на таке майно у строк до наступного підготовчого засідання; відкладено підготовче засідання на 30.06.2020.

26.06.2020 через відділ діловодства суду представником третьої особи 2 подано додаткові пояснення, у відповідності до змісту яких виклав відому йому інформацію щодо обставин кількаразової реєстрації позивачем права власності на спірне майно та оскарження відповідних реєстраційних дій.

Протокольною ухвалою суду від 30.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 21.07.2020.

В судове засідання 21.07.2020 з`явилися представники позивача та третьої особи 2, надали пояснення по суті спору, за змістом яких вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх повністю, а третя особа 1 проти позовних вимог заперечує.

Відповідач та третя особа 1, повідомлені про місце, дату і час розгляду справи належним чином у визначеному чинним господарським процесуальним законодавством порядку, своїх повноважних представників в судове засідання не направили, будь-яких клопотань, заяв чи пояснень до суду не подали.

Однак, враховуючи приписи ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, надання відповідачем доказів та своїх пояснень стосовно суті спору в межах підготовчого провадження, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу за відсутності такої особи.

В судовому засіданні 21.07.2020 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.1997 на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_3 (після зміни прізвища - ОСОБА_4 , в частині 60/100, та ОСОБА_3 , в частині 40/100, набули права власності на квартиру АДРЕСА_3 (надалі - "Квартира").

В 2008 році згідно укладеного з Відкритим акціонерним товариство "Райффайзен Банк Аваль" іпотечного договору від 20.08.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. за реєстровим №2215, (надалі - "Іпотечний договір") вказане нерухоме майно було передано банку в іпотеку в рахунок забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_5 (після зміни прізвища - ОСОБА_4 за кредитним договором №2 від 20.08.2008.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21.10.2011 у справі №2-3555/11 за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було частково задоволено позов та стягнуто з вказаних осіб солідарно на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором №2 від 20.08.2008 в сумі 161 396,61 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ складало 1 286 524,65 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 померла, про що у книзі реєстрації смертей зроблено запис від 04.08.2009 за №14276, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 20.01.2010.

ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_4 помер, про що у книзі реєстрації смертей зроблено запис від 19.07.2016 за №275, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 19.07.2016.

12.09.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курасовою О.В. заведено спадкову справу №8/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_4 , згідно матеріалів якої спадкоємцями останнього є: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружина померлого; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати померлого; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка померлого; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка померлого; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син померлого; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син померлого; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочка померлого; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дочка померлого.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30.10.2018 у справі №2-3555/11 встановлено, що 02.07.2018 між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та АТ "Міжнародний інвестиційний банк" було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого АТ "Міжнародний інвестиційний банк" отримало право вимоги до боржників за договором кредиту №2 від 20.08.2008, іпотечним договором від 20.08.2008, договором поруки від 20.08.2008, яке в подальшому перейшло до ТОВ "Фінстрім" на підставі договору комісії від 02.07.2018, укладеного між АТ "Міжнародний інвестиційний банк" та ТОВ "Фінстрім", а потім на підставі договору комісії від 02.07.2018, укладеного між ТОВ "Фінстрім" та ТОВ "Мегаінвест Сервіс", - до ТОВ "Мегаінвест Сервіс", яке має право вимоги до боржників за договором кредиту №2 від 20.08.2008, іпотечним договором від 20.08.2008, договором поруки від 20.08.2008, у зв`язку з чим ухвалено замінити сторону виконавчого провадження (стягувача) з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21.10.2011 по цивільній справі №2-3555/11 за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегаінвест Сервіс".

23.08.2018 державним реєстратором філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Аквабіоресурси" Метлашевським М.О., на підставі Іпотечного договору, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження (з відкриттям розділу), індексний номер:42694125, на підставі якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майна запис за №27632098 про право власності на Квартиру за ТОВ "Меганівест Сервіс".

Наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2018 №4157/5 задоволено скаргу ОСОБА_11 від 20.11.2018; скасовано рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень від 23.08.2018 №42694125, прийняте державним реєстратором філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Аквабіоресурси" Метлашевським М.О.; тимчасово заблоковано доступ державним реєстратором філії Комунального підприємства Київської обласної ради "Аквабіоресурси" Метлашевським М.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 9 місяців.

11.01.2019 державним реєстратором Комунального підприємства "Світоч" м. Києва Дмитрунцем Л.В., на підставі: договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 02.07.2018; договору комісії від 02.07.2018; акту приймання-передачі від 02.07.2018; Іпотечного договору; договору комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення від 02.07.2018, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження (з відкриттям розділу), індексний номер: 45018271, на підставі якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майна запис за №29822720 про право власності на Квартиру за ТОВ "Мегаінвест Сервіс".

13.02.2019 державним реєстратором Комунального підприємства "Світоч" м. Києва Дмитрунцем Л.В., на підставі: договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 02.07.2018; договору комісії від 02.07.2018; Іпотечного договору; договору комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення від 02.07.2018, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження (з відкриттям розділу), індексний номер: 45504188, на підставі якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майна запис за №30271891 про право власності на Квартиру за ТОВ "Мегаінвест Сервіс".

Наказом Міністерства юстиції України від 15.02.2019 №497/5 задоволено скаргу ОСОБА_11 від 22.01.2019; скасовано рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень від 11.01.2019 №45018271, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства "Світоч" м. Києва Дмитрунцем Л.В.

Листом №8660/1-1315/19.2-1 від 04.03.2019 Міністерство юстиції України повідомило Італльянцеву М.В. про те, що 11.02.2019 відбувся розгляд її скарги від 22.01.2019, за результатами якого на підставі висновку Комісії було прийнято рішення у формі наказу Міністерства юстиції України від 15.02.2019 №497/5, виконання якого у частині скасування рішення від 11.01.2019 №45018271 покладено на Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України. Однак, при виконанні наказу №497/5 було встановлено, що 11.02.2019 о 17 год. 03 хв. державним реєстратором Дмитрунцем Л.В. у розділі Державного реєстра прав стосовно оскаржуваної реєстрації права власності ТОВ "Мегаінвест Сервіс" на Квартиру, відбулися зміни, а саме: було видалено запис про право власності ТОВ "Мегаінвест Сервіс" та закрито розділ №000 щодо Квартири як помилковий, у зв`язку з чим виконання наказу №497/5 не вбачається можливим.

Також зазначено, що 13.02.2019 державним реєстратором Дмитрунцем Л.В. відкрито новий розділ щодо Квартири, рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке у поданій скарзі від 22.01.2019 не оскаржувалося, у зв`язку з чим повідомлено, що у разі надходження до Міністерства юстиції України скарги на реєстраційні дії державного реєстратора Дмитрунця Л.В. від 13.02.2019 така скарга буде розглянута у встановленому законодавством порядку.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 01.04.2019 у справі №2-3555/11 частково задоволено заяву ТОВ "Мегаінвест Сервіс" про заміну сторони виконавчого провадження; замінено сторону виконавчого провадження (боржників) з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21.10.2011 по цивільній справі №2-3555/11 за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, а саме: ОСОБА_4 - на правонаступників (спадкоємців) ОСОБА_13 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 ; в іншій частині заяви щодо заміни сторони (боржника) виконавчого провадження ОСОБА_3 на правонаступників - відмовити.

Наказом Міністерства юстиції України від 05.02.2020 №399/5 "Щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" (надалі - "Наказ №399/5"), на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 19.12.2019 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 30.08.2019, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.09.2019 за №І-15451 (надалі - "Висновок від 19.12.2019), задоволено скаргу ОСОБА_1 від 30.08.2019; скасовано рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень від 13.02.2019 №45504188, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства "Світоч" м. Києва Дмитрунцем Л.В.

Спір у справі виник у зв`язку із твердженнями позивача про незаконність дій Міністерства юстиції України щодо прийняття Наказу №399/5 та протиправності Висновку від 19.12.2019.

У відповідності до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Міністерству юстиції України було надано повноваження щодо розгляду скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

Так, частинами 1, 2 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України. Територіальні органи Міністерства юстиції України розглядають скарги: 1) на рішення (крім рішення про державну реєстрацію прав), дії або бездіяльність державного реєстратора; 2) на дії або бездіяльність суб`єктів державної реєстрації прав. Територіальний орган Міністерства юстиції України розглядає скарги щодо державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, які здійснюють діяльність у межах території, на якій діє відповідний територіальний орган.

В даному випадку позивачем вказується на порушення наведених норм законодавства при прийняті Висновку від 19.12.2019 та Наказу №399/5, що на його думку полягає у:

- не повідомлені суб`єктом розгляду скарги позивача як заінтересованої особи про дату, час та місце розгляду скарги третьої особи 2;

- розгляді скарги, яка була подана з пропуском визначеного законодавством строку;

- прийнятті скарги до розгляду за наявності судових спорів.

За наведених обставин позивач вказує на те, що приймаючи до розгляду скаргу ОСОБА_1 та задовольняючи її відповідачем було порушено положення ч.ч. 1, 2, 3 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Крім того, позивачем вказується на помилковість покладених в основу Висновку від 19..12.2019 доводів щодо порушення державним реєстратором вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно, заснованих на відсутності надання заявником повного обсягу документів, необхідних для проведення реєстрації права власності на підставі договору іпотеки.

Дослідивши зібрані в матеріалах справи докази та заслухавши пояснення представників учасників справи суд вважає наведені доводи необґрунтованими та такими, що не можуть бути правовою підставою для задоволення його позову з огляду на наступне.

По-перше, відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних актів) рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України протягом 15 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. У разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Згідно із п. 8 ч. 8 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних актів) Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо закінчився встановлений законом строк подачі скарги.

Пунктом 5 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128, (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних актів) (надалі - "Порядок") встановлено, що перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги); чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги.

Згідно із п. 7 Порядку у разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у задоволенні скарги без розгляду її по суті у формі наказу. У разі наявності у суб`єкта розгляду скарги інших скарг з питання, порушеного у скарзі, розгляд таких скарг по суті об`єднується та здійснюється у строки, які обраховуються з моменту реєстрації скарги, поданої раніше.

З наведеного вбачається, що для звернення до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора прав на нерухоме майно встановлюється шістдесятиденний строк, який обчислюється з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

В свою чергу, пропуск строку на подачу такої скарги є підставою для прийняття рішення про відмову у її задоволенні без розгляду по суті.

В поданому позові позивачем як на підтвердження можливої обізнаності скаржника (третьої особи 2) з оскаржуваною реєстраційною дією вказується на те, що останній був учасником розгляду справ №761/8127/19, №761/34153/18, а тому участь його представників при розгляді таких справ вказує на можливість обізнаності скаржника про існування оскаржуваного реєстраційного рішення раніше ніж за 60 днів до подачі скарги від 30.08.2019, на підтвердження чого надано роздруківки судових рішень у вказаних справах з Єдиного державного реєстру судових рішень та копію позову ОСОБА_13 , за яким відкрито провадження у справі №761/8127/19.

Однак, жодних доказів в розумінні положень ст. 73 Господарського процесуального кодексу України як щодо безпосереднього прийняття участі третьою особою 2 (самостійно або ж через представників) в розгляді наведених справ, так і відносно висвітлення в межах розгляду даних справ інформації про прийняття державним реєстратором Дмитрунцем Л.В. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження (з відкриттям розділу), індексний номер: 45504188, на підставі якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майна запис за №30271891 про право власності на Квартиру за ТОВ "Мегаінвест Сервіс", позивачем не надано.

Також, не мають жодної обґрунтованості в розрізі встановлення моменту обізнаності скаржника про існування оскаржуваного ним реєстраційного рішення посилання позивача на справу №640/1345/19, адже ОСОБА_1 взагалі не був учасником такої справи, а сам факт подання відповідного позову чоловіком його сестри ( ОСОБА_13 ) не може вказувати на будь-яку можливість обізнаності третьої особи 2 про оскаржувану ним реєстраційну дію.

До того ж, така справа стосувалася оскарження рішення державного реєстратора Дмитрунця Л.В., прийнятого 11.01.2019, індексний номер: 45018271, в той час як скарга ОСОБА_1 вже стосувалася наступних реєстраційних дій цього ж реєстратора з Квартирою (рішення від 13.02.2019 з індексним номером: №45504188).

В той же час, із наявної в матеріалах справи копії скарги ОСОБА_1 від 30.08.2019 вбачається, що звертаючись з відповідною скаргою до відповідача третьою особою 2 було зазначено про те, що йому стало відомо про порушення його прав шляхом прийняття оскаржуваного за скаргою рішення державного реєстратора лише 23.08.2019, коли невідомі особи прибули до його квартири з метою потрапити до житла та повідомили, що зазначена квартира зареєстрована за ТОВ "Мегаінвест Сервіс".

Такі доводи скаржника також не мають свого документального підтвердження, однак, суд звертає увагу на те, що в силу ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України саме на позивача в даному випадку покладено обов`язок спростування визначеного скаржником моменту обізнаності про існування оскаржуваного ним рішення, чого на підставі зібраних в матеріалах справи доказів не здійснено.

В аспекті наведеного суд також враховує, що скарга ОСОБА_1 від 30.08.2019 стосувалася вже третьої спроби ТОВ "Мегаінвест Сервіс" зареєструвати за собою право власності на спірне майно, в той час як попередні дві було скасовано з підстав порушення державними реєстраторами вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно (рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень від 23.08.2018 №42694125, прийняте державним реєстратором Метлашевським М.О., - скасовано за наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2018 №4157/5; рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень від 11.01.2019 №45018271, прийняте державним реєстратором Дмитрунцем Л.В., - скасовано наказом Міністерства юстиції України від 15.02.2019 №497/5).

При цьому, із наявної в матеріалах справи копії листа Міністерства юстиції України №8660/1-1315/19.2-1 від 04.03.2019 вбачається, що 11.02.2019 о 17 год. 03 хв. державним реєстратором Дмитрунцем Л.В. у розділі Державного реєстру прав стосовно оскаржуваної реєстрації права власності ТОВ "Мегаінвест Сервіс" на Квартиру, відбулися зміни, а саме: було видалено запис про право власності ТОВ "Мегаінвест Сервіс" та закрито розділ №000 щодо Квартири як помилковий.

Тобто, в день розгляду скарги на другий випадок реєстрації ТОВ "Мегаінвест Сервіс" за собою права власності на Квартиру (рішення Дмитрунця Л.В. від 11.01.2019 №45018271), останній очевидно будучи обізнаним про такий розгляд самостійно скасував відповідну реєстраційну дію як помилку, що нівелювало можливість виконання в майбутньому наказу Міністерства юстиції України від 15.02.2019 №497/5, адже скасованого реєстраційного рішення вже не існувало.

В послідуючому, 13.02.2019, такий державний реєстратор і прийняв рішення від 13.02.2019 №45504188, яке стало предметом оскарження за скаргою ОСОБА_1 .

Представник позивача в судовому засіданні вказав на відсутність будь-якої інформації щодо обставин та підстав вчинення державним реєстратором Дмитрунцем Л.В. наведених дій, однак така відсутність інформації щодо підстав вчинення відповідних дій не нівелює можливості визнання їх (самостійного скасування реєстраційної дії задля унеможливлення виконання наказу Мінюсту про її скасування за наслідками розгляду відповідної скарги з одночасним вчиненням аналогічної реєстраційної дії) недобросовісними та враховує, що наслідками такої недобросовісної поведінки було задоволення майнових вимог саме позивача.

Відтак, суд не вбачає на підставі зібраних в матеріалах справи доказів та зіставлення тверджень учасників справи щодо моменту обізнаності скаржника про існування оскаржуваного ним рішення в розрізі встановлених недобросовісних дій державного реєстратора, направлених на існування запису про право власності ТОВ "Мегаінвест Сервіс" на спірне майно не в залежності від прийнятого рішення про скасування відповідного запису, можливість для висновку про допущення Міністерством юстиції України порушень норм ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних актів) щодо дотримання визначених строків на оскарження реєстраційних дій при розгляді скарги ОСОБА_1 від 30.08.2019 на рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень від 13.02.2019 №45504188, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства "Світоч" м. Києва Дмитрунцем Л.В.

По-друге, відповідно до п. 9 Порядку під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Згідно із п. 10 Порядку суб`єкт розгляду скарги своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті, повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах що додаються до скарги).

При цьому, суд звертає увагу на те, що диспозиція п. 10. Порядку передбачає альтернативні дії суб`єкта розгляду скарги щодо вибору способу повідомлення зацікавлених осіб. Тобто, суб`єкт розгляду скарги може застосовувати один із способів, зазначених у вказаній нормі, а черговість використання кожного конкретного способу визначається суб`єктом розгляду скарги в залежності від конкретних обставин та наявної у нього інформації.

В даному випадку підтверджується та не заперечується позивачем розміщення відповідачем оголошення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України про дату, час та місце розгляду скарги ОСОБА_1 від 30.08.2019 із зазначенням предмету її розгляду та визначенням ТОВ "Мегаінвест Сервіс" як заінтересованої сторони.

Таким чином, відповідне розміщення відповідачем оголошення про розгляд скарги ОСОБА_1 від 30.08.2019 вважається належним виконанням приписів п. 10 Порядку щодо повідомлення зацікавлених осіб про розгляд такої скарги, зокрема, позивача.

Положеннями п. 11 Порядку встановлено, що копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду.

Наведеними положеннями передбачено саме надання копії скарги та доданих до неї документів особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, а не обов`язок суб`єкта розгляду скарги направити вказані документи таким особам, як про це зазначив позивач у поданому позові.

Водночас, надання відповідачем таких документів зацікавленим особам можливе за умови наявності відповідного звернення вказаних осіб до суб`єкта розгляду скарги.

Тому, враховуючи те, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги ОСОБА_1 від 30.08.2019 шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті Мін`юсту, він об`єктивно мав можливість отримати копію відповідної скарги та доданих до неї документів напередодні розгляду скарги по суті.

До того ж, як вказує відповідач, ним було направлено копію відповідної скарги з доданими до неї документами на адресу місцезнаходження ТОВ "Мегінвест Сервіс" поштою згідно листа №8038/19.2.1/-19 від 12.12.2019.

За таких обставин, у суду відсутні правові підстави для висновку про порушення Міністерством юстиції України при розгляді скарги ОСОБА_1 від 30.08.2019 положень приписів п.п. 9-11 Порядку.

При цьому, будучи послідовним суд враховує раніше висловлену ним при розгляді справи №910/12597/19 правову позицію відносно того, що якщо в результаті рішення органу державної влади може відбутись втручання у права або інтереси особи, такий орган має пересвідчитись, що ним використано всі можливі способи повідомлення такої особи та забезпечено її безпосередню участь або можливість надання письмових пояснень, заперечень тощо.

Дотримуючись такої позиції в межах наведеної справи суд зазначив, що розміщення повідомлення про розгляд скарги менш ніж за 1 робочий день (та фактично за три години до кінця робочого дня) до такого розгляду, за відсутності у такому повідомленні будь-якої інформації щодо підстав подання скарги, реєстраційних дій (рішень), які є предметом оскарження, і, тим більше, доводів скаржника, не може бути визнане належним повідомленням заінтересованих осіб в розумінні пунктів 9, 10, 11 Порядку №1128, оскільки є унеможливленою (суттєво ускладненою) реалізація прав таких осіб на надання своїх пояснень, заперечень та висловлення думок по суті скарги.

Однак, в даному випадку, по-перше, має місце по суті завчасного розміщення повідомлення про розгляд скарги ОСОБА_1 (за сім днів, з яких 5 робочих, до розгляду); по-друге, відповідне оголошення мало інформацію про особу скаржника, ідентифікацію об`єкта нерухомого майна, про державного реєстратора, дії якого оскаржують та заінтересовану сторону; по-третє, таке оскарження реєстрації за ТОВ "Мегаінвест Сервіс" права власності на спірне майно було вже третім по рахунку за рік, а стосовно дій реєстратора Дмитрунцева Л.В. - другим.

Тобто, ТОВ "Мегаінвест Сервіс" в повній мірі могло усвідомлювати мотиви звернення з відповідною скаргою навіть за відсутності у своєму володінні її копії.

При цьому, зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджується існування тривалого конфлікту щодо спірного об`єкту нерухомості між ТОВ "Мегаінвест Сервіс" та дітьми боржників за Іпотечним договором; враховуючи унеможливлення за наслідками недобросовісних дій державного реєстратора Дмитрунця Л.В. виконання попереднього наказу Міністерства юстиції України від 15.02.2019 №497/5 про скасування рішення щодо реєстрації права власності на спірне майно за ТОВ "Мегаінвест Сервіс"; очевидну обізнаність ТОВ "Магеінвест Сервіс" про такі дії державного реєстратора, адже останній не оскаржував наказу від 15.02.2019 №497/5, а продовжував користуватися зареєстрованим правом власності, суд приходить до висновку про те, що будучи обачним в захисті своїх майнових прав на спірну квартиру, які тривалий час не визнаються та оспорюються іншими особами, ТОВ "Мегаінвест Сервіс" в повній мірі могло передбачити звернення з відповідною скаргою до відповідача та здійснювати перевірку наявності оголошень про її розгляд за для отримання можливості прийняти участі в її розгляді.

На підставі викладених обставин спірних правовідносин та враховуючи явну недобросовісність у поведінці державного реєстратора та особи, на користь якої останнім вчиняються реєстраційні дії, суд не вбачає виправданим та/або розумним скасування відповідного рішення суб`єкта розгляду скарг у сфері державної реєстрації виключно з підстав порушення процедурних питань.

По-третє, відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Отже, Міністерство юстиції України не має права здійснювати перегляд рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку: а) коли право набуто на підставі судового рішення; б) коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір.

При цьому, словосполучення "щодо нерухомого майна наявний судовий спір" суд тлумачить у розумінні наявності спору між двома та більше суб`єктами, які мають різне бачення щодо особи, яка має бути власником нерухомого майна, і одна з таких осіб передала цей спір на розсуд компетентного суду, і відповідним судом відкрито провадження у справі.

Такий судовий спір завершується постановлення остаточного судового рішення і до його завершення, одна із сторін переданого на вирішення суду спору позбавлена можливість звертатися до Міністерства юстиції України із скаргою в порядку ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", якщо така скарга стосується цього нерухомого майна та прав чи інтересів однієї або декількох осіб, які є учасниками відповідного судового спору.

Однак, в даному випадку позивачем не надано доказів існування на момент подачі та розгляду скарги ОСОБА_1 від 30.08.2019 спору про право власності на спірне майно, що виключає можливість для висновку про відсутність компетенції у Міністерства юстиції України на розгляд поставленого перед ним в скарзі ОСОБА_1 питання.

Посилання позивача на існування в провадженні судових справ №761/8127/19 та №761/34153/18 не спростовує наведеного висновку, адже як вбачається із судових рішень, прийнятих в межах таких справ, та доданої до матеріалів справи копії позову ОСОБА_13 , за яким відкрито провадження у справі №761/8127/19, їх предмети стосувалися питання чинності правовідносин за Іпотечним договором і кредитним договором №2 від 20.08.2008 (справа №761/8127/19) та виселення ОСОБА_1 , разом з його сестрами та братами, з Квартири (справа №761/34153/18).

Тобто, зазначені справи не стосуються розгляду спору про право власності на спірне майно (Квартиру) зокрема між ОСОБА_1 та ТОВ "Мегаінвест Сервіс".

Таким чином, у Міністерства юстиції України була наявною у відповідності до приписів ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" компетенція щодо розгляду скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав відносно спірного майна (скарги Італльянцева В.В. від 30.08.2019).

Отже, посилання позивача на те, що приймаючи до розгляду скаргу ОСОБА_1 та задовольняючи її відповідачем було порушено положення ч.ч. 1, 2, 3 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не підтверджуються зібраними в матеріалах справи доказами.

Щодо суті розгляду скарги ОСОБА_1 від 30.08.2019 на рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень від 13.02.2019 №45504188, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства "Світоч" м. Києва Дмитрунцем Л.В., суд відзначає наступне.

Так, учасниками справи не заперечується, що реєстрація права власності на Квартиру за ТОВ "Мегаінвест Сервіс" була здійснення за наслідками реалізації останнім прав іпотекодержателя згідно Іпотечного договору щодо задоволення своїх вимог за кредитним договором №2 від 20.08.2008 за рахунок предмета іпотеки шляхом набуття його у власність.

Згідно із ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент прийняття державним реєстратором спірного рішення) у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Частиною 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент прийняття державним реєстратором спірного рішення) встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

В положеннях п. 7.4 Іпотечного договору було викладено застереження, яким визначено право іпотекодержателя набути право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Частиною 2 ст. 18 Закону України Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент прийняття державним реєстратором спірного рішення) встановлено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Приписами п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

З огляду на викладені положення вбачається, що можливість реалізації іпотекодержателем права на задоволення своїх забезпечених вимог за рахунок предмета іпотеки шляхом набуття його у власність обумовлюється наявністю факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушень забезпеченого зобов`язання, у зв`язку з чим на державного реєстратора шляхом визначення в переліку документів, на підставі яких проводиться реєстрації права власності у такому випадку, необхідності надання копії відповідної вимоги та документу, який підтверджує завершення 30-денного строку з моменту її отримання, покладено обов`язок з перевірки виконання іпотекодержателем такої умови можливості реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки.

В даному випадку, із Висновку від 19.12.2019 вбачається, що спірне рішення державним реєстратором Дмитрунцем Л.В. було прийнято на підставі заяви №32624573, до якої, для проведення відповідної реєстраційної дії було додано: договір комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення від 02.07.2018, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І.; Іпотечний договір; договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 02.07.2018 №011, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І.; договір комісії від 02.07.2018 (видавник АТ "Міжнародний Інвестиційний Банк").

Тобто, для вчинення спірної реєстраційної дії заявником (ТОВ "Мегаінвест Сервіс") не було надано визначених приписами п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, документів, необхідних для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, що в силу приписів ст.ст. 35, 37 Закону України "Про іпотеку" та ст.ст. 10, 23, 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент прийняття державним реєстратором спірного рішення) унеможливлювало прийняття державним виконавцем спірного рішення про реєстрацію права власності на Квартиру.

Будь-яких доказів на спростування наведеного матеріали справи не містять.

При цьому, в поданому позові позивачем здійснено посилання на те, що 09.07.2018 та 10.07.2018 на адресу боржників (як було повідомлено в судовому засіданні представником позивача - мається на увазі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ) були направлені вимоги про усунення порушень Іпотечного договору та кредитного договору №2 від 20.08.2008, які ними були отримані.

Однак, наведене жодним чином не спростовує викладеного висновку про допущені державним реєстратором порушення, адже, по-перше, жодних доказів на підтвердження таких доводів не надано, а на пропозицію суду позивачем не було надано як самих вимог, так і доказів їх направлень; по-друге; відсутні будь-які докази надання таких вимог державному реєстратору при подачі заяви №32624573; по-третє, наявними в матеріалах справи свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_1 від 20.01.2010 та серії НОМЕР_2 від 19.07.2016 підтверджується, що визначені позивачем в якості Боржників особи померли, що вказує на неправдивість його доводів відносно отримання ними таких вимог.

З огляду на викладене позивачем не спростовано покладених в основу Висновку від 19.12.2019 доводів щодо порушення державним реєстратором приписів п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент прийняття державним реєстратором спірного рішення), а зібраними в матеріалах справи документами підтверджується той факт, що спірне реєстраційне рішення прийнято всупереч приписів п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, ст.ст. 35, 37 Закону України "Про іпотеку" та ст.ст. 10, 23, 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент прийняття державним реєстратором спірного рішення).

У відповідності до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене позивачем не доведено наявності правових підстав для визнання дій Міністерства юстиції України щодо прийняття Наказу №399/5 та Висновку від 19.12.2019 такими, що не відповідають приписам ст. 19 Конституції України та ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а тому його вимоги про визнання Висновку від 19.12.2019 помилковим та скасування Наказу №399/5 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Враховуючи відмову в задоволенні вимоги про скасування Наказу №399/5 суд не вбачає правових підстав для задоволення похідної вимоги про зобов`язання Міністерства юстиції України скасувати реєстраційні дії, які були вчинені на підставі такого наказу, та поновити реєстрацію права власності, яка скасована Наказом №399/5, вчинена на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.02.2019 №45504188, прийнятого державним реєстратором комунального підприємства "Світоч" Дмитрунець Л.В.

До того ж, встановлені судом порушення вказаним державним реєстратором приписів п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, ст.ст. 35, 37 Закону України "Про іпотеку" та ст.ст. 10, 23, 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент прийняття державним реєстратором спірного рішення) при вчиненні такої реєстраційної дії та його недобросовісність при виконання своїх обов`язків є самостійною правовою підставою для відмови в задоволенні вимоги щодо поновлення відповідного запису.

Відносно вимоги про визнання права власності на Квартиру суд відзначає, що прийняття Міністерством юстиції України Наказу №399/5 є виключно наслідком виконання покладених на нього повноваження щодо розгляду скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, а тому такий суб`єкт владних повноважень не може бути особою, яка оскаржує чи не визнає права власності, стосовно яких розглядає скарги у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що виключає можливість розгляду заявленої до відповідача вимоги про визнання права власності на спірний об`єкт нерухомості.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ "Мегаінвест Сервіс" в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 76-79, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаінвест Сервіс" (01001, м. Київ, вул. Велика Житомирська, буд. 4, офіс 9; ідентифікаційний код 42237969) до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13; ідентифікаційний код 00015622) про визнання права власності, визнання висновків помилковими, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

2. Судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегаінвест Сервіс".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 31.07.2020.

Суддя Р.В. Бойко