ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року м. Черкаси справа № 925/684/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Буднік А.М., за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фа Інтертрейдінг Україна" (м. Київ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграртехнобуд" (с. Пальміра, Золотоніський район, Черкаська область) про стягнення 330 871,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 330 871,80 грн. з яких: 257 778,79 грн. основного боргу, 15 657,12 грн. інфляційних втрат, 46 105,73 грн. пені та 11 330,18 грн. як 3 % річних на підставі договору № VAITUA-111018 поставки сільськогосподарської техніки від 11.10.2018, укладеного між сторонами у справі.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Представники сторін в судове засідання не з`явились, явка обов`язковою не визнавалась. Відповідача повідомлено про розгляд справи в т.ч. і розміщенням оголошення на веб-порталі судової влади України, що у відповідності до ч. 4 ст. 122 Господарського процесуального кодексу України є належним повідомленням.

Відзив на позов у справу не подано. За загальним правилом, у відповідності до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 20.07.2020 виготовлено вступну та резолютивну частини рішення суду.

У відповідності до ст. 13,74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається наступне:

11 жовтня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФА Інтертрейдінг Україна", в особі начальника відділу продажу Прохорова Олександра Вадимовича, який діє на підставі довіреності № 11 від 13.04.2018 (далі - Постачальник, позивач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграртехнобуд", в особі Генерального директора Борщевського Андрія Олеговича, який діє на підставі Статуту (далі - Покупець, відповідач по справі) було укладено договір поставки сільськогосподарської техніки № VAITUA-111018 (далі - Договір, а.с. 7-18), у відповідності до умов якого Постачальник зобов`язався передати у власність сільськогосподарську техніку (далі - товар) Покупцю, а Покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його ціну у розмірі передбаченому цим Договором (п. 1.1. Договору).

Укладений сторонами договір відповідає положенням чинного законодавства, зокрема ст. 712 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п. 5.1. Договору зобов`язання Постачальника поставити Товар виникає з моменту фактичного зарахування попередньої оплати від Покупця на рахунок Постачальника, у повному обсязі та в межах строків, що зазначаються у цьому Договорі.

Договір набирає законної сили з моменту його підписання Сторонами та діятиме до його повного виконання (п. 5.2. Договору).

Доказів припинення дії договору Сторонами не надано.

За умовами п. 1.2. Договору найменування Товару, його кількість, асортимент, ціна у гривні та її еквівалент в іноземній валюті, строки оплати та строки поставки встановлені у Додатку № 1 (надалі - Специфікація), який є невід`ємною частиною цього Договору. При поставці Товару з нестандартним комплектом поставки, деталі щодо такого комплекту визначаються у Специфікації.

Відповідно до п. 2.1. Договору ціна Договору встановлюється у Специфікації. Ціною Договору є загальна вартість Товару, що підлягає поставці відповідно до цього Договору. Сторони мають визначити ціну Товару у гривні та її еквівалент в іноземній валюті у Специфікації.

Відповідно до п. 2.2. Договору Сторони цим підтверджують, що протягом дії цього Договору зобов`язання Покупця з оплати Товару виникають та мають бути виконані в національній валюті України - гривні. Базова ціна товару складає гривневий еквівалент вартості Товару в іноземній валюті, що встановлено в Специфікації до цього Договору, що є його невід`ємною частиною; і такий еквівалент гривні має визначатись на основі міжбанківського курсу продажу іноземної валюти, опублікованого на сайті http:/minfin.com.ua/ у розділі "Міжбанк" (надалі - Міжбанківська ставка), що діяв на 17:00 годину (GМТ+2) дня, що передував дню підписання Специфікації до Договору. Загальна вартість, що підлягає сплаті за Товар у гривні має бути еквівалентна сумі кожного платежу, що підлягає сплаті за Товар в іноземній валюті, як зазначено в Специфікації до Договору, помноженої на Міжбанківську ставку, що діяла на 17:00 годину (GМТ+2) дня, що передував дню фактичної оплати за Товар Покупцем.

Відповідно до п. 2.3.2. Договору сума чергового платежу, що підлягає сплаті за Товар у гривні має бути еквівалентна сумі, що підлягає сплаті за Товар в іноземній валюті, як зазначено в Специфікації до Договору, помноженої на Міжбанківську ставку, що діяла на 17:00 годину (GМТ+2) дня, що передує дню фактичної оплати за Товар Покупцем.

У Додатку № 1 до Договору - Специфікації (а.с. 19) встановлено, що поставці підлягає Товар: глибокорозпушувач Dondi 807 з заднім котком RPD 807, ціною 13 500,00 євро, еквівалентно 435 883, 95 грн. включаючи ПДВ; комплектація: головна рама, 7 лап з крильчастими взрихлювачами, подвійний шпоровий коток з механічним налаштуванням; місце поставки - Рівненська область, Корецький район, село Устя; строк поставки Товару - до 16.10.2018 включно за умови 35% передплати щодо поставки Товарів.

Графік оплати товару:

- 35% попередня оплата до 12.10.2018 в сумі 4 725,00 євро, що еквівалентно 152 559,38 грн. включаючи ПДВ;

- 35% черговий платіж до 20.11.2018 в сумі 4 725,00 євро, що еквівалентно 152 559,38 грн. включаючи ПДВ ;

- 30% остаточний розрахунок до 20.12.2018 в сумі 4 050,00 євро, що еквівалентно 130 765,19 грн. включаючи ПДВ.

Доказів визнання недійсними договору чи додатків до нього в справу не подано.

18.10.2018 згідно акту приймання-передачі Товару за договором № VAITUA-111018 поставки сільськогосподарської техніки від 11.10.2018 (а.с. 23), скріпленого підписами та завіреного печатками сторін, Постачальник передав, а Покупець прийняв наступний товар - глибокорозпушувач Dondi 807 з заднім котком RPD 807 за ціною 13 500,00 євро, що еквівалентно 435 883, 95 грн. включаючи ПДВ, серійний номер 548-18, місце поставки - Рівненська область, Корецький район, село Устя. Зауваження або претензії щодо кількості та якості товару що приймається немає. Також поставка товару підтверджується товарно-транспортною накладною № 314 від 17.10.2018 (а.с. 24).

Отже позивач свої зобов`язання за договором поставки сільськогосподарської техніки № VAITUA-111018 від 11.10.2018 виконав в повному обсязі, поставивши відповідачу товар.

З доводів позивача вбачається, що станом на 22.05.2020 Постачальником було отримано від Покупця наступні оплати за Договором в рахунок погашення боргу, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період з 11.10.2018 по 15.01.2020 (а.с.25):

- по платіжному дорученню № 72 від 12.10.2018 на суму 4 725,00 євро, що еквівалентно 152 559,38 грн. включаючи ПДВ.

Позивач зазначив, що станом на дату подання позову 29.05.2020 інших платежів в рахунок погашення заборгованості за Договором відповідач не здійснював.

Таким чином загальна сума залишку боргу відповідача за поставлений за Договором товар складає 8 775,00 євро (13 500,00 - 4 725,00), що еквівалентно 257 778,79 грн. (курс євро до гривні відповідно до даних курсу продажу іноземної валюти, опублікованого на сайті http:/minfin.com.ua/ у розділі "Міжбанк" на 21.05.2020 складає 1 євро = 29,3765 грн.) та період прострочення складає 549 днів.

Позивач направляв відповідачу претензію № П-0412/2 від 16.12.2019 (а.с. 26-28), яка була вручена відповідачу 12.12.2019, про сплату заборгованості за Договором з урахуванням індексу інфляції, пені та 3% річних в сумі 12 474,56 євро, що еквівалентно 331 299,34 грн. Відповідь на претензію позивач не отримав, заборгованість сплачена не була, чим порушено права позивача.

Відповідач не подав суду заперечень проти неотримання товару, існування спору між сторонами з приводу його якості чи існування інших підстав для несплати боргу. Розрахунок залишку боргу не спростовано доказами про те, що відповідач сплатив більшу суму коштів, ніж обліковує позивач.

Зобов`язання у відповідності зі ст. 526 Цивільного Кодексу України та ст. 193 Господарського Кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Строк виконання зобов`язання по оплаті отриманого товару для відповідача вже є таким, що настав, доказів повної сплати основного боргу в справу не подано, а тому до примусового стягнення з відповідача належить 257 778,79 грн. залишку основного боргу.

Позивач також просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 46 105,73 грн. за прострочення розрахунків.

Дана вимога підлягає до задоволення, виходячи з такого:

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до положень ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.3. Договору Покупець несе відповідальність за необґрунтовану затримку оплати Товару, шляхом сплати пені, що дорівнює розміру подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у відповідний момент часу, стосовно суми простроченої заборгованості, за кожен день затримки. Позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 21.11.2018 по 21.06.2019. Розрахунок пені (а.с. 2-3) зроблено вірно та у відповідності до умов Договору і обставин справи.

Доказів сплати пені у справі немає, строк виконання даного зобов`язання є таким, що настав, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 46 105,73 грн. пені за прострочення розрахунків.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 15 657,12 грн. інфляційних втрат за період з 21.11.2018 по 30.04.2020 та 3 % річних в сумі 11 330,18 грн. за період з 21.11.2018 по 22.05.2020 за прострочення розрахунків по договору між сторонами.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, у випадку прострочення грошового зобов`язання боржник на вимогу кредитора повинен сплатити інфляційні втрати на суму боргу та 3% річних із простроченої суми, якщо більший розмір процентів не встановлено договором.

Дана норма підлягає застосуванню незалежно від того, чи передбачено такий наслідок прострочення виконання грошового зобов`язання у договорі.

Суд, перевіривши нарахування позивачем інфляційних втрат в сумі 5 657,12 грн. за період з 21.11.2018 по 30.04.2020 та 3 % річних в сумі 11330,18 грн. за період з 21.11.2018 по 22.05.2020 за допомогою калькулятора Ліга-закон, встановив правильність їх нарахування.

Щодо 3% річних позивач міг би нарахувати 11 623,54 грн., однак своїх вимог в цій частині позивач не збільшив, тому суд вважає поданий позивачем розрахунок вірним.

Суд погоджується із доводами позивача про правомірність нарахування інфляційних на суму основного боргу, незважаючи на те, що договір має валютний еквівалент вартості товару. За позовом суму основного боргу позивач розраховує у гривні, яку і просить стягнути. Отже в даному випадку сума боргу у валюті до стягнення не присуджується, а тому позивач не захищений від знецінення гривні, що дає підстави нараховувати інфляційні втрати.

Отже з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 5 657,12 грн. інфляційних втрат та 11 330,18 грн. як 3 % річних.

Відповідач доказів сплати боргу за позовними вимогами суду на надав, підстав звільнення від виконання грошового зобов`язання перед позивачем не навів, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 257 778,79 грн. основного боргу, 15 657,12 грн. інфляційних втрат, 46 105,73 грн. пені, 11 330,18 грн. як 3 % річних на підставі договору № VAITUA-111018 поставки сільськогосподарської техніки від 11.10.2018

З цих підстав позов підлягає до повного задоволення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову з відповідача на користь позивача слід повністю стягнути судовий збір в розмірі 4963,08 грн.

Керуючись ст. 238,240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграртехнобуд" (ідентифікаційний код 34614627, с. Пальміра, Золотоніський район, Черкаська область, вул. Молодіжна, 23) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фа Інтертрейдінг Україна" (ідентифікаційний код 32708773, м. Київ, вул. Рибальська, 22) -- 257 778,79 грн. основного боргу, 15 657,12 грн. інфляційних втрат, 46 105,73 грн. пені, 11 330,18 грн. як 3 % річних на підставі договору № VAITUA-111018 поставки сільськогосподарської техніки від 11.10.2018 та 4963,08 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 24 липня 2020

Суддя Н.М. Спаських