РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.07.2020Справа № 910/6546/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши в

порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали

господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний

хлібозавод»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тектоніка 2006»

про стягнення 82 327, 79 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тектоніка 2006» про стягнення 82 327, 79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань за договором поставки № 49 від 01.09.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2020 позовну заяву залишено без руху на підставі статті 174 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви.

До Господарського суду міста Києва позивачем було подано 26.05.2020 клопотання про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/6546/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

У відповідності до статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 28.05.2020 направлено рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення № 385 за адресою відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Станом на день ухвалення рішення у даній справі відповідачем відзиву або інших документів суду не надано.

Згідно з частиною другою статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 01.09.2016 укладено договір поставки № 49, за яким позивач зобов`язався передати у власність відповідачу хлібну продукцію, а відповідач - прийняти та оплатити її вартість.

Пунктом 4.6 договору № 49 від 01.09.2016 встановлено, що перехід права власності на товар відбувається в момент передачі товару, що підтверджується накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін.

Позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 78 495, 65 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи товарно-транспортними накладними та актами звірки взаєморозрахунків.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором № 49 від 01.09.2016 також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов даної угоди.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини першої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 1.1 додатку № 1 до договору № 49 від 01.09.2016 відповідач оплачує товар в безготівковому порядку з відстрочкою платежу 14 календарних днів.

Судом встановлено, що строк оплати за поставлений товар по договору № 49 від 01.09.2016 є таким, що настав.

Позивач стверджує, що відповідач не оплатив поставлений товар за договором № 49 від 01.09.2016, у результаті чого на момент звернення до суду існує прострочена заборгованість у розмірі 78 495, 65 грн.

Доказів оплати відповідачем вказаної позивачем суми заборгованості суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача основної суми боргу у загальному розмірі 78 495, 65 грн. є правомірною і підлягає задоволенню повністю.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 2 779, 52 грн. - пені, 424, 65 грн. - 3 % річних та 627, 97 грн. - інфляційних втрат, нарахованих за період 01.03.2020 - 05.05.2020.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.1.1 договору № 49 від 01.09.2016 (у редакції протоколу узгодження розбіжностей від 01.09.2016) встановлено, що у випадку несвоєчасної оплати за поставлений товар відповідач на вимогу постачальника сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Судом перевірено наведений у позовній заяві розрахунок пені та визнано його арифметично вірним.

За таких обставин, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача 2 779, 52 грн., нарахованої за період 01.03.2020 - 05.05.2020.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку розрахунку суми 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що нарахування здійснено вірно.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача 424, 65 грн. - 3 % річних та 627, 97 грн. - інфляційних втрат, нарахованих за період 01.03.2020 - 05.05.2020.

Відповідно до cтатті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тектоніка 2006» (03148, місто Київ, вулиця Строкача Тимофія, будинок 5, ідентифікаційний код 40730468) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший столичний хлібозавод» (07354, Київська область, Вишгородський район, село Нові Петрівці, вулиця Соборна, будинок 85, ідентифікаційний код 31484879) 78 495 (сімдесят вісім тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн. 65 коп. - основного боргу, 2 779 (дві тисячі сімсот сімдесят дев`ять) грн. 52 коп. - пені, 424 (чотириста двадцять чотири) грн. 65 коп. - 3 % річних, 627 (шістсот двадцять сім) грн. 97 коп. - інфляційних втрат та 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк