ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1604/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, б. 1 Д; адреса для листування: 49027, м. Дніпро, а/с 1800; )
до Фізичної особи-підприємця Кузовлєвої Олени Павлівни ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 )
про стягнення заборгованості
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2020 року Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Кузовлєвої Олени Павлівни, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Кузовлєвої Олени Павлівни заборгованість за кредитним договором б/н від 22.10.2019 в розмірі 42 651,79 грн., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 41 107,61 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість у розмірі 186,37 грн., заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 1 357,81 грн., а також суму судового збору.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачами належним чином не виконує свого обов`язку щодо повернення кредиту та сплати інших платежів, передбачених умовами договору банківського обслуговування. Тому позивач вимушений звернутися з позовною заявою до суду.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/1604/20. Визначено, що розгляд справи №922/1604/20 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов (ст.251 ГПК України) з урахуванням п.4 Прикінцевих положень ГПК України та строк 5 днів на подання до суду заперечень на відповідь позивача на відзив з дня його отримання, оформлених відповідно до ст.167 ГПК України з урахуванням п.4 Прикінцевих положень ГПК України. Позивачу встановлено строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання (ст.251 ГПК України). Роз`яснено сторонам, що у випадку неподання відповідачем відзиву та/або клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, а також не подання позивачем відповіді на відзив у строки встановлені цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами після спливу строку встановленого для подання відповідачем клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та в межах строків встановлених статтею 248 ГПК України.

Фізична особа-підприємець Кузовлєва Олена Павлівна своїм правом, наданим відповідно до ст.251 ГПК України, не скористалась, відзив на позов не надала.

Так, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 27 травня 2020 року була направлена на адресу відповідача - АДРЕСА_1 , яка збігається із адресою, зазначеною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як адреса місцезнаходження юридичної особи (а.с.50-52,т.1), повернулась до суду без доказів вручення відповідачеві з відміткою пошти "адресат відсутній".

Згідно із ч.1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

При цьому суд зазначає, що відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Проте, станом на 29.07.2020 від відповідача будь-яких заяв чи пояснень по суті спору не надходило.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Реалізація норми ст.81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

22.10.2019 Фізичною особою-підприємцем Кузовлєвою Оленою Павлівною через систему інтернет-клієнт-банкінгу було підписано із використанням електронно- цифрового підпису анкету-заяву (надалі - Заява) про приєднання до Умов та правил надання послуг "КУБ". Відповідно до цієї заяви позичальник приєднався до розділу 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг (надалі - Умови), які розміщені на офіційному веб-сайті AT КБ "ПРИВАТБАНК" http://privatbank.ua (а.с.20-22 т.1).

Вищезазначена Заява та Умови разом складають кредитний договір (надалі - Договір) між банком та клієнтом.

Відповідно до пункту 1.1. Заяви, банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту строковий кредит для фінансування поточної діяльності клієнта та/або для придбання основних засобів в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та ін. винагород в обумовлені цим Договором терміни.

Розмір кредиту: 50000,00 грн. (п.1.2.Заяви).

Відповідно до пункту 1.3. Заяви, строк кредиту становить 12 місяців з дати видачі коштів клієнту.

Відповідач, підписуючи вищезазначену Заяву, зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом:

- перші 6 місяців - 1,7% в місяць від початкового розміру кредиту;

- починаючи з 7-го місяця - 1,5% від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту) (п.1.4.Заяви).

При цьому, проценти за користування кредитом у разі виникнення простроченнях зобов`язань за кредитним договором становлять 4% від суми простроченої заборгованості (п.1.5.Заяви).

Також, відповідач погодився з порядком погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом; погашення процентів щомісяця до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом (п.1.6.Заяви).

Сторони узгодили, що графік погашення кредиту (а.с.23 т.1) є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно пункту 1.7. Заяви в разі порушення строку повернення кредиту, визначеного п.1.3. цієї Заяви, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку; настання обставин, передбачених п.3.2.8.3.1.3. Умов, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку повернення кредиту, визначеного у повідомленні банку; настання обставин, передбачених п.3.2.8.6.2., п.3.2.8.6.6. Умов, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку повернення кредиту.

Підписуючи дану Заяву відповідач зобов`язався сплатити на користь позивача заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі 4 % в місяць від простроченої суми заборгованості (п.1.7.Заяви).

Відповідно до пункту 3.2.8.3.1 Умов, повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві.

Пунктом 3.2.8.3.1.3. Умов передбачено, що клієнт доручає банку щомісячно у строки, зазначені в Заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у банку, на погашення заборгованості за послугою у кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі.

Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

Згідно зі ст.ст. 212, 651 ЦКУ при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим Договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-ого дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє клієнту повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту (банк здійснює інформування клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку банку та клієнта (системи клієнт-банк, інтернет-клієнт-банк, sms-повідомлення або інших)). При непогашенні заборгованості за цим Договором у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість за кредитним договором, починаючи з наступного дня від дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, терміном повернення кредиту є дата останнього платежу.

За користування послугою клієнт сплачує щомісячно на протязі всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно графіку, визначених в Заяві та тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений графіком, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання договору згідно з п. 3.2.8.6.2.) (п.3.2.8.3.2.Умов).

У разі виникнення простроченнях зобов`язань за кредитним договором клієнт сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому тарифами (п.3.2.8.3.2.Умов).

Так, відповідач при підписанні Заяви погодився з тарифами встановленими позивачем, гідно з якими щомісячні проценти за користування кредитом «КУБ» становлять: перші 6 місяців 1,7% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця - 1,5% від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту) (а.с.22 т.1).

Як вбачається із банківської виписки, 22.10.2019, на виконання умов Договору, позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 50 000,00 грн.

Проте, як зазначає позивач та вбачається із банківських виписок (а.с.32-38 т.1), відповідач в порушення умов Договору не повернув кредитні кошти у передбачений Договором термін та не сплатив в повному обсязі проценти у вигляді щомісячної комісії.

Листом від 14.01.2020 позивач повідомив відповідача, що у випадку непогашення простроченої заборгованості в сумі 352,50 грн. у строк по 20.02.2020, кредитний договір буде розірваний починаючи з 21.02.2020 (а.с.39-41,т.1).

Так, сторони погодили, що банк має право відповідно до ст.651 ЦК України, ст.188 ГК України здійснити одностороннє розірвання Договору з надсиланням клієнту повідомлення. У зазначену в повідомленні дату Договір вважається розірваним. При цьому в останній день дії Договору клієнт зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний термін користування ним, повністю виконати інші зобов`язання за Договором. Одностороння відмова від цього Договору не звільняє клієнта від відповідальності за порушення зобов`язань за цим Договором (п.3.2.8.6.Договору).

Проте, як зазначає позивач, відповідач в обумовлені строки не погасив в повному обсязі заборгованість за Договором.

У зв`язку із вищезазначеним позивачем 21.02.2020 в односторонньому порядку було розірвано відповідний договір.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем до суду не надано, як і не надано доказів, які б спростували факти викладені позивачем.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 629 ЦК України зазначено, що Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В частині 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу положень частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Разом з тим, частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1(§ 1. Позика ) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Наявними в матеріалах справи банківськими виписками по особовим рахункам підтверджується факт користування відповідачем кредитними коштами наданими позивачем за кредитним договором б/н від 22.10.2019.

Суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що відповідач підписуючи заяву про приєднання, зобов`язався сплачувати основну заборгованість по кредиту та проценти передбачені кредитним договором, оскільки в самій заяві про приєднання від 22.10.2019 чітко передбачено умови та правила надання кредиту у відповідності до кредитного договору б/н від 22.10.2019.

Крім того, у цій Заяві, підписаній відповідачем, наявні умови договору про встановлення відповідальності.

Тобто, відповідачу були зрозумілі та доведені до його відома умови відповідного кредитного договору.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як уже було встановлено судом, у Заяві відповідача від 22.10.2019 чітко визначена процентна ставка.

Перевіривши наданий позивачем до позовної заяви розрахунок суми заборгованості за кредитом у розмірі 41 107,61 грн., за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість у розмірі 186,37 грн., та за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 1 357,81 грн. суд встановив, що дані розрахунки є арифметично вірними та здійснені у відповідності до кредитного договору б/н від 22.10.2019.

Таким чином заборгованість відповідача за кредитом у розмірі 41 107,61 грн., за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість у розмірі 186,37 грн., та за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 1 357,81 грн. позивачем належним чином доведена, у зв`язку з чим вимога про стягнення відповідних сум заборгованості за кредитом підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував повернення кредиту, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї правової позиції по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до Фізичної особи-підприємця Кузовлєвої Олени Павлівни обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до Фізичної особи-підприємця Кузовлєвої Олени Павлівни - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кузовлєвої Олени Павлівни ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, б. 1 Д; адреса для листування: 49027, м. Дніпро, а/с 1800; ) заборгованість за кредитом у розмірі 41 107 (сорок одна тисяча сто сім) грн. 61 коп., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість у розмірі 186 (сто вісімдесят шість) грн. 37 коп., заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 1 357 (одна тисяча триста п`ятдесят сім) грн. 81 коп., а також суму судового збору у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "29" липня 2020 р.

Суддя Т.О. Пономаренко