У Х В А Л А

22.07.2020Справа № 910/9004/13

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "КВФ "Резерв" м. Києва

про визнання поточних кредиторських вимог

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Карбон ЛТД" м. Києва

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон" м. Києва

Cуддя Паламар П.І.

Представники:

від ТОВ "КВФ "Резерв": Пільх А.В.,

від ТОВ "Карбон ЛТД": Твердохлєбов Є.Г. ,

від боржника: не з`явився,

від арбітражного керуючого: Родь А.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

у травні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Карбон ЛТД" звернулося в суд із заявою про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Денді-Карбон".

У лютому 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КВФ "Резерв" звернулося в суд з указаною заявою про визнання поточних кредиторських вимог на суму 1337831,57 грн.

Пояснило, що з часу затвердження ухвалою суду від 10 вересня 2013 р. реєстру вимог кредиторів він на підставі договору про відступлення права вимоги від 10 липня 2017 р., укладеного з Приватним акціонерним товариством "КБ "Земельний капітал" (далі - банк) став правонаступником останнього за вимогами, які виникли з кредитного договору № 005-2011 від 25 лютого 2011 р.

Заявлені банком вимоги з підстав цього договору на суму 1006908,33 грн. були визнані судом та включені до реєстру вимог конкурсних кредиторів.

З того часу боржник не повернув наданий кредит, на залишок якого ним за період з 18 червня 2013 до 16 січня 2018 років нараховані проценти у розмірі 673783,56 грн.

Крім того, у зв`язку з несвоєчасною сплатою цих процентів ним на суму указаної заборгованості на підставі ст. 625 ЦК України нараховані інфляційні втрати та 3% річних.

Оскільки вимоги з оплати процентів та сум за прострочення їх сплати у загальному розмірі 1337831,57 грн. виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство, заявник просив на підставі ч. 14 ст. 39 Кодексу України визнати їх поточними та включити до реєстру кредиторських вимог.

У судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги.

Ліквідатор банкрута Родь А.О. у письмових поясненнях на заяву та у судовому засіданні заперечив проти вимог ТОВ "КВФ "Резерв" в частині нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України сум, у решті заявлених вимог визнав.

Представник ТОВ "Карбон ЛТД" проти задоволення заяви заперечив.

Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що ухвалою господарського суду міста Києва від 10 вересня 2013 р. затверджено реєстр кредиторів боржника з грошовими вимогами ПАТ "Комерційний банк "Земельний капітал" у розмірі 1006908,33 грн., з яких 796908,33 грн. - вимоги 4 черги, 210000 грн. - вимоги шостої черги, ТОВ "Карбон ЛТД" у розмірі 452160,26 грн. - вимоги четвертої черги.

Ухвалою суду від 14 листопада 2017 р. замінено кредитора Приватне акціонерне товариство "Комерційний банк "Земельний капітал" його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційно-виробнича фірма "Резерв".

З наявних у справі матеріалів вбачається, що вимоги банку у розмірі 1006908,33 грн. ґрунтувалися на порушенні боржником зобов`язань по виконанню кредитного договору № 005-2011 від 25 лютого 2011 р. з повернення наданого кредиту в розмірі 700000 грн.

Згідно з умовами вищевказаного кредитного договору банк при наявності кредитних ресурсів зобов`язався надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної відзивної кредитної лінії лімітом 700000 грн., а останній - повернути кредит, а також сплачувати проценти у розмірі 21% річних.

Кредит був наданий боржнику на строк до 24 лютого 2012 р.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до повернення позики.

При цьому, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Враховуючи наведене, з урахування умов договору щодо строку надання кредиту, нараховувати передбачені договором проценти банк мав право до 24 лютого 2012 р.

У силу вимог ст. 514 ЦК України до заявника перейшли права банку як кредитора у справі в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 р. у справі № 444/9519/12 та від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, нарахування договірних процентів за неправомірне користування грошовими коштами є мірою відповідальності, передбаченою ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Ухвалою суду від 18 червня 2013 р. у зв`язку із порушенням провадження у даній справі було введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Виходячи з наведеного нарахування кредитором процентів суперечить указаним вимогам Закону щодо дії режиму мораторію.

За таких обставин у задоволенні заяви ТОВ "КВФ "Резерв" м. Києва про визнання поточних кредиторських вимог у розмірі 1337831,57 грн. слід відмовити.

Керуючись ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 232, 235 ГПК України, суд

у х в а л и в :

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КВФ "Резерв" м. Києва про визнання поточних кредиторський вимог у розмірі 1337831,57 грн. відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені розділом ІV ГПК України.

Повна ухвала складена 27 липня 2020 р.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар