номер провадження справи 5/19/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2020 Справа № 908/3558/19

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Шельбуховій В.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Концерну "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137; 69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 79-а, )

До відповідача: Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7" (69032, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 11, )

Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, )

про стягнення 245 894,08 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача: Шикун О.Ф., довіреність № 572/20-19 від 11.07.2019, юрисконсульт відділу примусового виконання юридичного управління;

Від позивача: Лойко А.О., довіреність № 484/20-19 від 15.01.2019;

Від відповідача: Руло В.М., довіреність № 7 від 24.03.2020, інженер технічного відділу;

Від відповідача: Алейнікова Т.В., довіреність № 21 від 13.04.2020, юрисконсульт першої категорії юридичного відділу;

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Савченко А.В . , довіреність № 05/01/01-10 від 13.01.2020, головний спеціаліст-юрисконсульт сектору юридичного забезпечення;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

23.12.2019 р. до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Концерну "Міські теплові мережі" від 19.12.2019 р. за вих. №1344/юр (вх. №3823/08-07/19 від 23.12.2019 р.) до Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7" про стягнення 278 321,58 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2019 р. справу №908/3558/19 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою від 28.12.2019 р. вказану позовну заяву на підставі п. 8 ч. 3 ст. 162, ст. 174 ГПК України залишено без руху.

Ухвалою суду від 15.01.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/3558/19 в порядку загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження - 5/19/20, підготовче засідання призначено на 12.02.2020 р. з повідомленням (викликом) сторін. Явку учасників справи визнано обов`язковою.

30.01.2020 р. до Господарського суду Запорізької області надійшла зустрічна позовна заява Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7" до Концерну "Міські теплові мережі" про визнання укладеним договору купівлі-продажу теплової енергії.

Відповідно до Витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.01.2020 р., вказану зустрічну позовну заяву передано на розгляд раніше визначеному в судовій справі головуючому судді (судді-доповідачу) Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 31.01.2020 р. на підставі ч.ч. 2, 3, 6 ст. 180, ст. 174 ГПК України зустрічну позовну заяву Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7" до Концерну "Міські теплові мережі" про визнання укладеним договору купівлі-продажу теплової енергії - повернуто заявнику.

05.02.2020 р. до Господарського суду Запорізької області надійшла зустрічна позовна заява Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7" від 04.02.2020 р. за вих. №309 (вх. №277/08-07/20 від 05.02.2020 р.) до Концерну "Міські теплові мережі" про спонукання укласти договір купівлі-продажу теплової енергії.

Відповідно до Витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.02.2020 р., вказану зустрічну позовну заяву передано на розгляд судді Проскурякову К.В.

Ухвалою від 10.02.2020 р. на підставі п. 3 ч. 5 ст. 174 ГПК України зустрічну позовну заяву від 04.02.2020 р. за вих. №309 (вх. №277/08-07/20 від 05.02.2020 р.) з додатками до неї повернуто Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7".

В судовому засіданні 12.02.2020 р. судом оголошено перерву до 02.03.2020 р.

Ухвалою суду від 02.03.2020 р. продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 30.04.2020 р., залучено до участі у справі №908/3558/19 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, розгляд справи у підготовчому провадженні відкладено на 01.04.2020 р. Явку представників сторін у судове засідання визнати обов`язковою.

Ухвалою суду від 01.04.2020 р. розгляд справи у підготовчому засіданні відкладено до 21.04.2020 р. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою.

Ухвалою від 21.04.2020 р. у зв`язку з прийняттям КМУ постанови "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 211 від 11.03.2020 р., продовжено процесуальні строки розгляду справи №908/3558/19 у підготовчому провадженні до 22.05.2020 р., розгляд справи у підготовчому провадженні перенесено (відкладено) на 13.05.2020 р. з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 13.05.2020 р. закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті, перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 22.05.2020 р. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою. В судовому засіданні 22.05.2020 р. судом оголошено перерву до 17.06.2020 р.

Ухвалою суду від 17.06.2020 р. клопотання Концерну "Міські теплові мережі" № б/н від 12.06.2020 р. (вх. № 11271/08-08/20 від 12.06.2020) разом з додатками залишено без розгляду. Відмовити у задоволенні усного клопотання Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7" про поновлення процесуального строку для подання додаткових доказів, додані до письмової доповіді Комунального підприємства "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7" № 1438 від 16.06.2020 докази залишено без розгляду. У зв`язку з запровадженням на території України карантину згідно постанови КМУ "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 211 від 11.03.2020 р., продовжено процесуальний строк розгляду справи №908/3558/19 по суті до 22.07.2020 р., перенесено судове засідання з розгляду справи по суті на 06.07.2020 р. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою.

В судовому засіданні 06.07.2020 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судові засідання здійснювалось із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу на комплексі «Акорд».

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви від 24.02.2020 р. про зменшення розміру позовних вимог, пояснивши, що КП «ВРЕЖО №7» не уклало з Концерном «МТМ» договору централізованого опалення та постачання гарячої води, а отже облік відпущеної теплової енергії здійснювався по особовому рахунку №670007. Виконавчим комітетом ЗМР 21.09.2018 р. прийнято рішення № 439/9 „Про передачу майна комунальної власності в господарське відання комунальному підприємству „Виробниче ремонтно-експуатаційне житлове об`єднання №7» Запорізької міської ради". Позивач у період з листопада 2018 р. по листопад 2019 р. відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 854 087,52 грн. За вказаний період відповідач здійснив оплату за надані послуги в розмірі 600 000,00 грн. Отже, у зв`язку із проведеною відповідачем оплати в розмірі 100 000,00 грн. з призначення платежу за 2019-2020 р.р. та відповідно за листопад 2019 р. з вказаної суми сплачено суму нарахувань у розмірі 32 427,50 грн., отже позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованості в розмірі 245 894,08 грн., яка складається з основного боргу в розмірі 221 660,02 грн., суми інфляційних втрат в розмірі 11 832,43 грн., 3% річних в сумі 12 401,63 грн. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 258, 509, 526, 530, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 193, 276 Господарського кодексу України, позивач просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені у письмовому відзиві на позовну заяву від 05.02.2020 р. за вих. №318, додаткових поясненнях від 12.02.2020 р. за вих. №360, письмових запереченнях від 15.05.2020 р. за вих. №1215, письмових поясненнях від 06.07.2020 р. за вих. №1643, пояснивши, що позивачем зазначено, що ним здійснюється постачання енергії в гарячій воді в нежитлові приміщення, що знаходяться в господарському віданні відповідача відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №439/9 від 21.09.2018 р. та прийняті відповідачем згідно актів приймання-передачі нерухомого майна. При цьому, Акти містять близько 1415 об`єктів нерухомого майна по всім районам м. Запоріжжя, та які з цих приміщень саме прийняті в господарське відання з боку відповідача позивачем не зазначено. Більш того, 80-90 % приміщень з цих списків знаходяться у користуванні третіх осіб, які прийняли на себе зобов`язання щодо оплати комунальних послуг відповідно до умов укладених договорів оренди або позички, по яким орендодавцем виступає Орган управління майном - Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради, а відповідач - балансоутримувачем. Відповідач зазначив, що КП«ВРЕЖО №7» не є фактичним споживачем теплової енергії по вільним нежитловим приміщенням Олександрівського району м. Запоріжжя у період, вказаний у позові; право господарського відання не оформлено за жодним приміщенням, зазначеним у позові за відповідачем в установленому Законом порядку; власником вільних нежитлових приміщень, вказаних у позові, є територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради; позовна заява не містить детального розрахунку нарахованих сум, а при перевірці виявилось значне завищення вартості поставленої теплової енергії; між сторонами відсутні договірні відносини та позивач зробив все можливе, щоб їх уникнути шляхом постійного нав`язування власних умов, завищення ціни та зриву досягнутих домовленостей між сторонами; позивачем не надані докази фактичного надання послуги з опалення. На підставі викладеного, відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити.

Концерном «МТМ» надано до матеріалів справи письмову відповідь на відзив на позовну заяву від 21.02.2020 р., в яких зазначено, що твердження відповідача стосовно того, що він не є кінцевим споживачем послуг з теплопостачання в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» тих приміщень, які зазначені в переліку проекту договору позивача та у позовній заяві, оскільки частина приміщень використовується третіми особами на підставі договорів оренди та позички, а частина приміщень є вільними, є хибним, оскільки всі дані, відомі Позивачу, стосовно перебування приміщень в оренді третіх осіб, дата передачі в господарське відання, відсутності підключення до теплопостачання тощо, були враховані позивачем при проведенні перерахунків протягом опалювального сезону 2018 - 2019 р.р. Також зазначив, що позивачем 02.07.2019 р. відповідачеві особисто було надано договір № 670007 з супровідним листом, де значиться відбиток вхідного штампу згідно супровідного листа вх. № 993 від 02.07.2019 р. Зазначає, що відповідач фактично отримав послуги за вказаними адресами приміщень, а отже відповідач не надав доказів, які б засвідчували факт відключення приміщень від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання тепла. Крім того, норми чинного законодавства не виключають можливість нарахувань за послуги з централізованого опалення на декілька об`єктів разом, за умовою єдиного підходу нарахувань, а саме згідно Правил №630. У позадоговірному вирішенні спору, рахунки на оплату комунальних послуг сформовані та надані виконавцем послуг споживачу відповідно до ст. 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Тобто, рахунки позивача за опалення нежитлових приміщень відповідача не містять додаткового нарахування за втрати теплової енергії з трубопроводів внутрішньо будинкової системи опалення у нежитлових опалювальних приміщеннях, так як ці втрати визначаються поза межами опалювальних приміщень (місць загального користування та ін.). Таким чином, твердження відповідача стосовно невідповідності рахунків позивача вимогам, встановленим Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» є необґрунтованими. Системи опалення приміщень відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання будинків, в яких вони розташовані. Отже, факт наявності теплопостачання в приміщеннях відповідача в спірному періоді є підтвердженим. В зв`язку з тим, що об`єкт споживання теплової енергії відповідача мають спільне з будинком підключення до теплової мережі позивача, то факт отримання теплоносія підтверджується рішеннями про початок та закінчення опалювального сезону 2018-2019 р.р. та рішенням про початок опалювального сезону 2019 - 2020 р.р., відповідно до яких Концерном «Міські теплові мережі» було розпочато закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі. Також відповідачем не надано доказів, які б свідчили про факт не отримання цих послуг. Крім того, проведення технічного обстеження з метою визначення теплового навантаження опалювальних приладів та елементів приміщення здійснюється у разі купівлі-продажу теплової енергії для приміщень, які не знаходяться у житлових будинках з централізованою системою опалення. В даному випадку, приміщення КП «ВРЕЖО №7», не залежно від поверху та розташуванню у будинку, приєднані до внутрішньобудинкових систем житлових будинків, а саме до систем з централізованого опалення. Тому, Концерн «Міські теплові мережі» надавав, як на житловий будинок так й на нежитлові опалювальні приміщення КП «ВРЕЖО №7», які розташовані у житловому будинку - послугу з централізованого опалення, для нарахувань оплати за яку, відповідно до вищевказаних нормативно-правових актів, теплове навантаження опалювальних приладів та елементів приміщення не враховується. Зазначив, що чинні договори зі споживачами, Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типовий договір, затверджені постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 не передбачають можливості застосування виконавцями послуги Методики № 315. У листі Концерну «МТМ» № 117/06 від 31.01.2020 р. зазначено, що рахунок та акт приймання-передачі теплової енергії є документами, які вказують на кількісний показник отриманої послуги підрахованої відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно з законодавством. Факт отримання послуги підтверджується відповідними рішеннями Запорізької міської ради про початок опалювальних сезонів та розташуванням приміщень у житлових будинках. З урахуванням викладеного, просить суд відхили заперечення, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву у повному обсязі.

Представник Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради підтримав доводи, викладені письмових поясненнях від 17.04.2020 р. за вих. №65/02-03, зазначивши, що не погоджується з доводами Концерну «Міські теплові мережі» та вважає, що вимоги, викладені в його позовній заяві щодо стягнення основного боргу, 3% річних та інфляційних витрат на поставлену теплову енергію є необгрунтованими, незаконними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки в нежитлові приміщення, що знаходяться на балансі КП «ВРЕЖО №7», теплова енергія надходить не для задоволення власних житлово-побутових потреб, між ним та Концерном «МТМ» має бути укладено договір на купівлі-продажу теплової енергії. Концерном «МТМ» не наведено жодних правових підстав включення в єдиний особовий рахунок значної кількості приміщень, розташованих у різних за експлуатаційними характеристиками багатоквартирних будинках, які мають різну поверховість, наявність або відсутність будинкових приладів обліку, різні матеріали стін будинку, їх утеплення, площу, наявність приладів опалення в місцях загального користування та інші фактори, що впливають на розрахунок суми за послуги централізованого опалення. Отже, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано детального розрахунку надання послуг по кожному приміщенню. З урахуванням викладеного, проти задоволенні позову заперечує.

Також Концерном «МТМ» надано до матеріалів справи письмову відповідь на пояснення третьої особи від 15.04.2020 р., у яких вказано, що саме відповідач є споживачем послуги з централізованого опалення, яка надавалась на вказані у переліку об`єкти, оскільки на підставі рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 21.09.2018 р. № 439/9 відповідачу за актом прийому-передачі об`єктів нерухомого майна передане з господарського відання КП «Наше місто» ЗМР до КП «ВРЕЖО № 7» майно комунальної власності, а саме нежитлові приміщення житлових будинків згідно доданого до справи переліку, які прийняті останнім. У зв`язку з тим, що приміщення КП «ВРЕЖО №7» приєднані до внутрішньобудинкових систем житлових будинків, то відповідно до чинного законодавства відносини регулюються „Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. № 630. Включення в єдиний особовий рахунок кілька приміщень, на які надавалась послуга з централізованого опалення з нарахуванням за цю послугу по кожному приміщенню окремо, тобто відповідно до поверховості будинку, показань приладів обліку та ін. не є порушенням діючого законодавства Детальний розрахунок розподілу обсягу спожитої теплової енергії для централізованого опалення приміщень, які перебувають на балансі КП "ВРЕЖО №7" надано до матеріалів справи. Також зазначив, що послуги з централізованого опалення відповідачу надавалися за період з листопада 2018 р. по жовтень 2019 р., надання яких регулювалося діючими на той час Правилами № 630. Купівля-продаж теплової енергії здійснюється за «Правилами користування тепловою енергією», затверджених Постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 р. При нарахуванні за послуги з опалення позивачем застосовувався тариф встановлений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) Концерну «МТМ». Зазначив, що в цілому договір складається не тільки з умов, визначених відповідно до типових умов договорів - окремих істотних умов, та з інших умов зі згодою сторін. Одним з видів договорів про надання житлово-комунальних послуг є договір про надання послуг з централізованого опалення. Порядок обліку та оплати послуг для користувачів приміщень багатоквартирних будинків визначається п. 12 Правил № 630, а саме у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні, заслухавши учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Концерн „МТМ" діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.

Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 р. за № 2633-IV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р. за № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України.

Зокрема, в Законі та в вказаних Правилах надано визначення поняттю «Споживач», а саме споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі до договору (Закон); споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору (Правил).

Теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійсняються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно п. З ч.2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що між Комунальним підприємством „Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об`єднання №7" та Концерном „МТМ» з договір з централізованого опалення та постачання гарячої води не укладено.

Виконавчим комітетом Запорізької міської ради 21.09.2018 р. прийняте Рішення № 439/9 „Про передачу майна комунальної власності в господарське відання комунальному підприємству „Виробниче ремонтно-експуатаційне житлове об`єднання №7" Запорізької міської ради".

Відповідно до пункту 1. цього рішення, вирішено вилучити з господарського відання КП «Наше місто» Запорізької міської ради та передати в господарське відання КП «ВРЕЖО №7» Запорізької міської ради майно комунальної власності згідно з додатками 1, 2, 3 до рішення.

Доручено КП «Наше місто» ЗМР передати, а КП «ВРЕЖО №7» ЗМР прийняти в господарське відання майно комунальної власності згідно з додатками 1, 2, 3 до рішення. (п.2)

Зобов`язано КП «ВРЕЖО №7» ЗМР, підготувати проекти відповідних додаткових угод до чинних договорів оренди (позички) та забезпечити їх підписання (п.3)

Зобов`язано КП «ВРЕЖО №7» ЗМР надати до Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради інформацію щодо виконання пунктів 2, 3 рішення. (п. 4)

Як стверджує позивач, Концерном «МТМ» надавалась теплову енергія у наступні 73 приміщення: вул. Аваліані 1 а прим А-5 - 108,80 м2; вул. Аваліані 1 а частина підвалу - 182,40 м2; вул. Аваліані 5 а - 111,70 вул. Аваліані 15 - 63,36 м2; вул. Академіка Амосова 61 (влас. потр.) - 26,60 м2; вул. Гоголя 100 - 59,07 м2; вул. Гоголя 143 - 16,50 м2; вул. Гоголя 143 - 23,70 м2; вул. Гоголя 143 - 27,37 м2; вул. Гоголя 143 - 86,2 м2; вул. Гоголя 143 - 86,40 м2; вул. Гоголя 143 прим.1 А-5 - 64,50 м2; вул. Гоголя 145 - 236,00 м2; вул. Дніпровська 4 - 12,70 м2; вул. Жуковського 68 а - 105,50 м2; вул. Жуковського 70 а - 39,40 м2; вул. Жуковського 70 а - 155,10 м2; вул. Жуковського 70 а А-4 прим.55 - 313,60 м2; вул. Жуковського 82 (1-й під. напівпідвал) - 144,65 м2; вул. Жуковського 82 (3 п.) - 67,30 м2; вул. Залізнична 3 - 82,28 м2; вул. Залізнична 9 а (влас. потр.) - 67,80 м2; вул. Залізнична 9а - 34,2 м2; вул. Запорізька 13 - 57,70 м2; вул. Запорізька 2 - 34,81 м2; вул. Запорізька 2 (влас. потр.) - 37,00 м2; вул. Запорізька 6 - 20,90 м2; вул. Запорізька 9 (власні потр) - 107,00 м2; вул. Земського лікаря Лукашевича 2 - 475,50 м2; вул. Олександрійська 97а - 80,20 м2; вул. Олександрівська 97а - 169,01 м2; вул. Покровська 10 (1 поверх) - 110,40 м2; вул. Покровська 21 - 59,75 м2; вул. Поштова 159 б - 18,50 м2; вул. Поштова 159 б прим 21 - 17,70 м2; вул. Поштова 159 б прим 27 - 17,50 м2; вул. Поштова 159 б прим 39 - 16,80 м2; вул. Поштова 159 б прим 49 - 17,20 м2; вул. Поштова 161 (влас. потр.) 1-й під`їзд - 83,80 м2; вул. Поштова 161 (окремостояча будівля) - 201,30 м2; вул. Поштова 161 5 п - 91,80 м2; вул. Поштова 163 - 58,54 м2; вул. Поштова 165 - 46,80 м2; вул. Поштова 169 (влас. потр.) - 58,80 м2; вул. Поштова 55 - 12,10 м2; вул. Приходська 60 - 17,00 м2; вул. Приходська 60 - 35,50 м2; вул. Святого Миколая 57 - 94,65 м2; вул. Троїцька 24 - 404,00 м2; вул. Троїцька 32 - 101,33 м2; вул. Троїцька 32 а підвал - 32,34 м2; вул. Українська 2 - 148,70 м2; вул. Українська 31 (оренда) - 239,00 м2; вул. Українська 8 (влас. потр.) - 15,46 м2; вул. Фортечна 2 - 15,40 м2; вул. Фортечна 76 - 104,80 м2; вул. Фортечна 88 - 99,30 м2; вул. Фортечна 88 (1ВВОД) - 225,00 м2; вул. Фортечна 88 (2ВВОД) - 225,00 м2; вул. Фортечна 88 (оренда) - 110,00 м2; вул. Фортечна 88 а прим 131 - 120,60 м2; вул. Фортечна 88 а (3 під`їзд) - 125,90 м2; вул. Шкільна 1а - 363,23 м2; вул. Шкільна 42 - 106,10 м2; вул. Шкільна 42 - 111,50 м2; вул. Шкільна 7 (влас. потр.) - 217,86 м2; пр. Соборний 144 - 14,70 м2; пр. Соборний 23 підвал А-5 - 64,06 м2; пр. Соборний 81 - 172,8 м2; пр. Соборний 81 (підвал) - 58,50 м2; пр. Соборний 81 (підвал) - 104,40 м2; пр. Соборний 81 підвал - 65,80 м2; пр. Соборний 97 (цоколь) - 72,30 м2.

Позивач пояснив, що під час здійснення роботи по укладенню договору з централізованого опалення та постачання гарячої води було виявлено, що частина приміщень по яким здійснювались нарахування були передані КП „ВРЕЖО №7" лише в січні 2019 року, а саме: пр. Соборний 144 - 14,70 м2; вул. Шкільна 7 (Влас. потр.) - 217,86 м2; вул. Залізнична 9а (власні потр.) - 67,80 м2.

Також, були виконані корегування у нарахуваннях на приміщення, які знаходяться в оренді та приміщення, які знаходяться в господарському віданні інших підприємств, а саме: в квітні 2019 р.: вул. Олександрівська 97а - 169,01 м2; в липні 2019 р.: вул. Поштова 169 - 58,80 м2; в серпні 2019 року: вул. Запорізька 6 - 20,90 м2; вул. Українська 31 - 239,00 м2; вул. Гоголя 143 - 86,40 м2; вул. Фортечна 2 - 15,40 м2; вул. Дніпровська 4 - 12,70 м2; вул. Запорізька 13 - 57,70 м2; вул. Залізнична 3 - 82,28 м2; вул. Українська 2 - 148,70 м2; вул. Поштова 161 1-й під`їзд - 83,80 м2; вул. Запорізька 2 - 37,00 м2; вул. Приходська 60 - 35,50 м2; вул. Жуковського 82 (3 п.) - 67,30 м2; вул. Шкільна 42 - 111,50 м2; вул. Запорізька 2 - 34,81 м2; вул. Жуковського 70а - 155,10 м2; вул. Гоголя 143 - 86,20 м2; вул. Олександрівська 97а - 80,20 м2; в листопаді 2019 р.: вул. Українська 8 (влас. потр.) - 15,46 м2; вул. Поштова 161 (окремо стояча будівля) - 201,30 м2; вул. Аваліані 1а частина підвалу - 182,40 м2; вул. Жуковського 68а- 105,50 м2; пр. Соборний 81 - 172,8 м2.

Крім того у зв`язку з передачею котельні, що знаходиться в Південному мікрорайоні міста Запоріжжя під управління філії Концерну „МТМ" Олександрівського району приміщення, які знаходяться у вказаному районі починаючи з листопада 2019 року були враховані в особовий рахунок № 670007, а саме: вул. Автозаводська 6 - 33,3 м2; вул. Новокузнецька 12 прим. VIII - 79,78 м2; вул. Новокузнецька 27 - 68,00 м2; вул. Новокузнецька 44 прим. X - 30,2 м2; вул. Новокузнецька 27 - 59,7 м2; вул. Автозаводська 30 прим. XXXVII - 32,5 м2; вул. Новокузнецька 12 прим. 130 - 89,35 м2; вул. Новокузнецька 12 прим. 111 - 111,19 м2; пр. 40 років Перемоги 13 прим. 64 - 213,1 м2; вул. Новокузнецька 27 - 14,4 м2.

Частиною 2 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства".

Відповідно до пункту 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем відсутній укладений договір, а отже під час розрахунків застосовується термін оплати вказаний у пункті 18 Правил.

Як стверджує позивач, згідно ст. 276 ГК України Споживач зобов`язаний був оплатити відпущену теплову енергію у встановлений термін за встановленими цінами.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Аналогічні приписи містяться у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послуги, виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор вправі вимагати виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, виходячи зі змісту якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У статті 179 ГК України закріплено, що укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язковим для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Позивач зазначив, що Концерн „Міські теплові мережі" у період з листопада 2018 року по листопад 2019 року відпустив відповідачу теплову енергію (з урахуванням перерахунків) на загальну суму 854 087,52 грн., що підтверджується Актами приймання-передачі теплової енергії за спірний період.

Концерном «МТМ» були виставлені КП «ВРЕЖО №7» рахунки на оплату. За вказаний період відповідач здійснив часткову оплату за наданні послуги у розмірі 632 427,50 грн.

Отже, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму основного боргу послуги з централізованого опалення за період з листопада 2018 р. по листопад 2019 р. по особовому рахунку №670007 у розмірі 221 660,02 грн.

Позивач вважає, що відсутність укладеного між сторонами договору з централізованого опалення та постачання гарячої води, обов`язковість укладання якого лежить і на Споживачеві, і на Теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з відповідача на користь позивача вартості послуг з теплопостачання, оскільки між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини.

У статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що споживач зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Тобто, в основі договору про надання житлово-комунальних послуг викладені істотні умови відповідно до типового договору. Але, статтею 26 Закону зазначено, що крім істотних умов договір може містити інші умови зі згодою сторін.

Відповідно ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Отже, договір складається не тільки з умов, визначених відповідно до типових умов договорів - окремих істотних умов, та з інших умов зі згодою сторін

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами велась переддоговірна робота щодо укладення відповідного договору, а саме 27.12.2018 р. за вих. №1140/04 Концерн «МТМ» направив супровідним листом від 27.12.2018 р. за вих. №1140/04 на адресу КП «ВРЕЖО №7» договір купівлі-продажу теплової енергії на об`єкти нежитлового фонду по Олександрівському району.

КП «ВРЕЖО №7» з листом від 22.01.2019 р. за вих. №98 звернулося до Концерну «МТМ», в якому зазначило, що повертає без підпису проект договору №670007 купівлі-продажу теплової енергії від 28.12.2018 р. у зв`язку з неможливістю укладення вказаного договору в наданій редакції, оскільки не додано до договору розрахунків теплового навантаження, деякі приміщення, включені до проекту договору зовсім не передані на баланс підприємства, а також є нежитлові приміщення, які передані в оренду чи позичку.

У листі від 25.03.2019 р. за вих. №517 КП «ВРЕЖО №7» адресоване Концерну «МТМ» вказано, що акт звірки взаємних розрахунків залишено без підпису у зв`язку з відсутністю укладеного договору купівлі-продажу теплової енергії. Також гарантувало розгляд рахунків за спожиту теплову енергію після укладення договору купівлі-продажу теплової енергії по узгодженим спірним питанням: переліку вільних нежитлових приміщень, площі вказаних приміщень та розрахунку спожитої теплової енергії у відповідності до діючого законодавства України.

07.05.2019 р. Концерном «МТМ» направлено на адресу КП «ВРЕЖО №7» супровідним листом від 07.05.2019 р. за вих. №474/04 договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №60007 від 07.05.2019 р. на об`єкти нежитлового фонду по Олександрівському району.

Листом від 19.06.2019 р. за вих. №1230 КП «ВРЕЖО №7» повернуло Концерну «МТМ» примірник договору про надання послуг з централізованого опалення з двома примірниками протоколів розбіжностей. Просило узгодити а підписати протоколи розбіжностей до договору та по одному примірнику протоколів повернути на адресу КП «ВРЕЖО №7».

06.05.2019 р. КП «ВРЕЖО №7» надійшла претензія Концерну «МТМ» за вих. №1671-04 щодо погашення заборгованості за відпущену теплову енергію на суму 1 049 028,70 грн., облік якої здійснюється по особовому рахунку №67007.

Згідно листа КП «ВРЕЖО №7» №970 від 03.06.2019 р. вказану претензію було залишено без розгляду у зв`язку з відсутністю договору та неврегульованими предметом (переліком приміщень) та ціною.

16.05.2019 р. листом ЗА вих. №880 КП «ВРЕЖО №7» направило на адресу Концерну «МТМ» копії договорів оренди та позички, копії актів приймання-передачі та інформаційні довідки по приміщенням всього міста та Олександрівського району.

Концерн «МТМ» супровідним листом від 02.07.2019 р. за вих.. №725/04 направив на адресу КП «ВРЕЖО №7» договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №670007 від 27.06.2019 р. на об`єкти нежитлового фонду по Олександрівському району.

Листами від 18.07.2019 р. за вих. №1389 та від 09.10.2019 р. за вих. №2205 КП «ВРЕЖО №7» просило надати акт звірки з урахуванням звірення переліку об`єктів приміщень та надати перерахунок із зазначенням суми та періоду зняття нарахувань, окремо по кожному об`єкту.

КП «ВРЕЖО №7» зверталось до Концерну «МТМ» з листами від 28.10.2019 р. за вих. №2421, від 16.12.2019 р. за вих. №3055, від 28.12.2019 р. за вих. №5299/44 про надання проектів типових договорів з постачання теплової енергії з зазначенням пропозиції щодо вартості та обсягів закупівлі теплової енергії згідно наданого КП «ВРЕЖО№7» переліку вільних нежитлових приміщень, що перебувають у господарському віданні підприємства та будуть вказані у договорі на 2020 р. з урахуванням норм ст. 631 УК України на опалювальний сезон 2019-2020 р.р.

Також, КП «ВРЕЖО №7» направлено лист від 30.01.2020 р. за вих. №109/04 на адресу Філії Концерну «МТМ» Олександрівського району, в якому зазначено, що укладення договору купівлі-продажу суперечить чинному законодавству, а розрахунки теплового навантаження не передбачені типовим договором відповідно до Правил.

Отже, з наданого листування між сторонами вбачається, що між ними до цього часу ведуться перемовини щодо укладення відповідного договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за №670007, однак до прийняття цього рішення між сторонами договір не укладено, оскільки існують розбіжності щодо переліку приміщень, до яких надавались послуги, методики здійснення розрахунків, тощо.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України встановлено, що правочини між юридичними особами належить вчиняти тільки в письмовій формі.

Відповідно до п. 4.2 Статуту КП «ВРЕЖО № 7» підприємство зобов`язане забезпечувати збереження, та ефективне використання комунального майна, яке перебуває в його господарському віданні.

Згідно положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24.06.2004 р. споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV від 24.06.2004 р. відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. 2. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що теплова енергія -товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі - продажу.

Відповідно до частини 4 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії.

Пунктами 4, 14 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 р. передбачено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, який споживач зобов`язаний до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання укласти з теплопостачальною організацією.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24.06.2004 р. споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно до правової позиції, викладеної в п.7.4 Постанови Верховного суду України від 05.03.2019 року по господарській справі № 904/547/18 «...визначальним для вибору виду договору для укладення між теплопостачальною організацією та споживачем є саме визначення категорії, до якої відноситься споживач: населення, яке є власниками, орендарями житлових приміщень (квартир) і отримує послуги з централізованого опалення, укладає із теплопостачальною організацією договір про надання послуг з централізованого опалення; фізичні особи-підприємці, юридичні особи, які використовують, зокрема, нежитлові приміщення для здійснення в них підприємницької діяльності, укладають із теплопостачальними організаціями договори купівлі-продажу теплової енергії.

Поставка теплової енергії у нежитлові приміщення не може відбуватися відповідно до умов Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

Таким чином, тарифи для оплати послуг з централізованого опалення для населення застосовуються для здійснення оплати фізичними особами послуг з централізованого опалення в приміщеннях, які використовуються ними для проживання. Теплова енергія поставлена в нежилі приміщення, які використовуються фізичними особами-підприємцями для зайняття підприємницькою діяльністю за тарифами для населення оплачуватися не можуть.

Згідно із частиною четвертою статті 4 Житлового кодексу Української РСР до житлового фонду не входять нежитлові приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Отже, оскільки в нежитлові приміщення, що знаходяться на балансі КП «ВРЕЖО №7», теплова енергія надходить не для задоволення власних житлово-побутових потреб, між ним та концерном «МТМ» має бути укладено договір на поставку (купівлю-продаж) теплової енергії.

З урахуванням вищевказаної норми, правової позиції Касаційного господарського суду України у справі № 904/547/18, обов`язковими складовими правовідносин у сфері теплопостачання є: визначення категорії, до якої відноситься споживач; визначення тарифу послуги з теплопостачання та ціни послуги; підтвердження фактичного надання послуги; наявності укладеного договору або причин, що зумовили його відсутність.

Відповідно до п. 7 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. № 830, визначення кількісних та якісних показників послуги здійснюється відповідно до умов договору:

1) за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії - для колективного договору, договору з колективним споживачем, договору з власником (користувачем) будівлі, індивідуального договору;

2) з урахуванням показань вузла (вузлів) розподільного обліку теплової енергії / приладів - "розподілювачів теплової енергії (у разі їх наявності) або дотриманням нормативної температури повітря у приміщеннях (для приміщень не оснащених вузлами розподільного обліку теплової енергії / приладами - розподілювачами теплової енергії) - для індивідуального договору (із здійсненням обслуговування і проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання).

Згідно пункту 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 р. № 1198, розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

До матеріалів справи позивачем надано інформацію щодо обсягів спожитої теплової енергії, покази вузлів обліку, порядок детального розрахунку та інформацію про середні обсяги споживання.

Однак, позивачем не надано первинних документів на підтвердження зняття показів з лічильників по кожному об`єкту, а саме копії журналу обліку теплової енергії по показникам приладу обліку, Акту прийому в експлуатацію приладу обліку теплової енергії з одиницею виміру теплової енергії МВт, обґрунтування нормативного навантаження по кожному об`єкту окремо, тощо.

Детальний розрахунок щодо нарахованої суми, яка зазначена у позовній заяві та заяві про зменшення позовних вимог, а саме - 854 087,52 грн. матеріали справи не містять взагалі, до позову додані помісячні нарахування з листопада 2018 р. по листопад 2019 р. без зазначення нарахувань по кожному приміщенню окремо.

Також, у заявлених позовних вимогах з урахуванням пояснень відповідача неможливо встановити по яким саме об`єктам нараховано заборгованість, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, між сторонами існує спір щодо переліку приміщень, які перейшли до господарського відання КП «ВРЕЖО№7», отже відсутня зведена інформація щодо точної кількості приміщень, та проведених нарахувань, по яким заявлені вимоги.

Також, Концерном «МТМ» належним чином не обґрунтовано жодних правових підстав включення в єдиний особовий рахунок значної кількості приміщень, розташованих у різних за експлуатаційними характеристиками багатоквартирних будинках, які мають різну поверховість, наявність або відсутність будинкових приладів обліку, різні матеріали стін будинку, їх утеплення, площу, наявність приладів опалення в місцях загального користування та інші фактори, що впливають на розрахунок суми за послуги централізованого опалення.

Таким чином, заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 221 660,02 грн. є необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами, а отже в цій частині суд приходить до висновку в задоволенні позову відмовити. Крім того, враховуючи вказане, суд зазначає, що і відсутні підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 11 832,43 грн. та 3% річних в сумі 12 401,63 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до стаття 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, з огляду на принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

У зв`язку з перебуванням судді Проскурякова К.В. у відпустці в період з 16.07.2020 р. по 17.07.2020 р., повне рішення складено: 20.07.2020 р.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.