СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2020 р. Справа № 905/173/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Беккер Т.М.,

за участю представників:

Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" - Свиридової М.М., ордер серія АХ №1020272 від 27 липня 2020 року, свідоцтво № 3381 від 06 жовтня 2009 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", м.Київ, (вх.№1430Д/1) на рішення Господарського суду Донецької області від 29.04.2020 року по справі №905/173/20,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло", м.Маріуполь, Донецька область,

до 1. Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", м.Київ,

2. Товариства з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської", м.Торецьк, Донецька область,

про визнання недійсними договорів поруки,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" та Товариства з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської" про визнання недійсними договорів поруки №0102/6/1 від 01.02.2019 року та №1305/6 від 13 травня 2019 року на підставі ч.ч.1-3 статті 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", частини 2 статті 203, статті 215 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оспорювані договори є значними в розумінні статті 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", оскільки вартість послуг, що є предметом цих правочинів, значно перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу, та повинні прийматись виключно загальними зборами учасників. Проте, укладання цих договорів поруки відбулось без рішення Зборів учасників товариства, в подальшому вони не були погоджені та не схвалені учасниками товариства. Укладання відповідних договорів директором товариства без рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Добре тепло" здійснено за відсутності (з перевищенням) повноважень, за відсутності внутрішньої волі юридичної особи на їх вчинення, внаслідок чого є підставою для визнання договорів недійсними.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 29 квітня 2020 року у справі №905/173/20 (суддя Кротінова О.В., повний текст рішення складено 12 травня 2020 року) позов задоволено частково; визнано договір поруки №0102/6/1 від 01 лютого 2019 року укладений між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", Товариством з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло" до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 27 грудня 2018 року недійсним в частині, що перевищує 50 відсотків вартості чистих активів Товариства з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло" станом на кінець попереднього кварталу, а саме в частині забезпечення виконання зобов`язання у розмірі 12990000,00 грн та обсягу відповідальності у розмірі 12990000,00 грн; визнано договір поруки №1305/6 від 13 травня 2019 року укладений між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", Товариством з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло" недійсним в частині, що перевищує 50 відсотків вартості чистих активів Товариства з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло" станом на кінець попереднього кварталу, а саме в частині забезпечення виконання зобов`язання у розмірі 59915000,00 грн та обсягу відповідальності у розмірі 59915000,00 грн; стягнуто з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло" відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1401,33 грн; стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло" відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1401,33 грн; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що оспорювані договори є значними в розумінні статті 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", оскільки вартість послуг, що є предметом цих правочинів, значно перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу, та повинні були прийматись виключно загальними зборами учасників, а не одноособово директором підприємства. Ураховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним на підставі частини 2 статті 203 Цивільного кодексу України договору поруки №0102/6/1 від 01.02.2019 та №1305/6 від 13.05.2019 в частині, що перевищує 50 відсотків вартості чистих активів Товариства з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло" станом на кінець попереднього кварталу.

Перший відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 29 квітня 2020 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги вказує про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на те, що

-оспорювані договори укладено з дотриманням усіх передбачених законодавством вимог, оформлено в письмовій формі, мають власноручний підпис повноважених представників та печатки відповідних підприємств;

-у пункті 8.1.2 договору поруки №0102/6/1 від 01 лютого 2019 року позивачем підтверджено, що даний договір не суперечить будь-яким обмеженням, які є обов`язковими для поручителя;

-статут Товариства з обмеженою відповідальністю "Добре тепло" не встановлює обмежень для директора щодо укладання договорів; наведено правову позицію викладену у постановах Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №908/3568/16, Верховного Суду України від 13 березня 2017 року у справі №760/8121/16-ц та від 20 червня 2018 року у справі №910/15832/17;

-кредитор не знав і не міг знати про будь-які обмеження щодо укладання даних договорів директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Добре тепло";

-позивачем не надано будь-яких доказів про наявність будь-яких претензій з боку Загальних зборів товариства позивача до директора позивача в частині оскаржуваних договорів, не надано доказів звернення до суду про стягнення з директора збитків, заподіяних укладанням спірних договорів поруки та до правоохоронних органів щодо вчинення директором позивача протиправних дій; вважає останнє обставиною, яка свідчить про фактичне схвалення дій директора позивача при виконанні ним умов оскаржуваного договору;

Одночасно Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернуло увагу на часткове виконання договорів поруки на підставі судового рішення по справі №905/2028/19, як свідчення схвалення оспорюваних договір підприємством позивача.

У судове засідання, яке відбулось 27 липня 2020 року, з`явився представник Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго".

На початку судового засідання колегія суддів встановила надходження на електронну пошту Східного апеляційного господарського суду від імені представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Добре тепло" клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№2267), від імені представника Товариства з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської" клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№2269).

Відповідно до частини 8 статті 42 Господарського процесуального кодексу України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Однак, вказані клопотання не містять належного електронного цифрового підпису осіб, а тому, з урахуванням вищезазначеного суд апеляційної інстанції позбавлений можливості прийняти їх в якості офіційних документів та залишає їх без розгляду.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановила таке.

З матеріалів справи вбачається, що 01 лютого 2019 року між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (кредитор), Товариством з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської" (боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло" (поручитель) підписано договір поруки №0102/6/1 до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 27.12.2018.

За умовами п.1.1 договору №0102/6/1 від 01 лютого 2019 року поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником своїх зобов`язань за основним договором, зазначеним в розділі 2 даного договору частково у розмірі 13000000,00 грн.

Обсяг відповідальності поручителя перед кредитором визначається умовами й обсягом зобов`язань боржника перед кредитором за основним договором частково в розмірі 13000000,00 грн (п.1.2 договору).

У п.1.3 договору сторони визначили, що підтверджують надання поруки за даним договором без мети одержання поручителем прибутку. Поручитель підтверджує, що він відмовився від права на оплату його послуг, наданих боржникові, і ця відмова є безумовною й безвідкличною.

Пунктом 2.1 договору означено, що під основним договором сторони в даному договорі розуміють договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 27 грудня 2018 року і додаткові угоди до нього, існуючі на момент укладання даного договору і ті, що будуть укладені в майбутньому між кредитором і боржником. Термін дії основного договору з 01 січня 2019 року по 31 березня 2019 року, а в частині фінансових зобов`язань боржника - до фактичного виконання таких зобов`язань у повному розмірі.

Договір №0102/6/1 від 01 лютого 2019 року вступає в чинність з 01 лютого 2019 року і діє до повного виконання боржником і/або поручителем усіх зобов`язань за основним договором (п.6.1 договору).

Датою підписання даного договору, змін і доповнень до нього є дата, зазначена в преамбулі даного договору або таких змін і доповнень (п.6.2 договору).

У розділі 8 договору визначено гарантії й завірення сторін, зокрема у п.п.8.1.2 що даний договір не суперечить будь-яким обмеженням, які є обов`язковими для поручителя.

Надалі 13 травня 2019 року між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (постачальник), Товариством з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської" (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло" (поручитель) підписано договір поруки №1305/6.

За умовами п.1.1 договору №1305/6 від 13 травня 2019 року поручитель зобов`язався відповідати перед постачальником за виконання споживачем його зобов`язань по оплаті за електричну енергію, що виникли між постачальником та споживачем на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 27 грудня 2018 року, який є публічним договором приєднання та оприлюднений на сайті постачальника (основний договір) в частині оплати (у тому числі попередньої оплати) за основним договором у випадку невиконання або неналежного виконання споживачем договірних зобов`язань за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року в частині виставлених постачальником рахунків на оплату електричної енергії.

У разі порушення споживачем зобов`язань за основним договором споживач і поручитель відповідають перед постачальником, як солідарні боржники по всім видам зобов`язань, що витікають із основного договору (п.1.2 договору).

Пунктом 3.1 договору відповідальність поручителя перед постачальником визначена як така, що обмежується сплатою суми у розмірі 60000000,00 грн.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання своїх зобов`язань сторонами (п.7.1 договору).

Як свідчать сторони на виконання умов договору №0102/6/1 від 01 лютого 2019 року поручитель (позивач) сплатив кредитору (відповідач 1) 28 лютого 2019 року частину заборгованості боржника (відповідач 2) згідно рахунку 36182252/26/О01/03027 від 09 лютого 2019 року в розмірі 500000,00 грн; 29 травня 2019 року частину заборгованості боржника згідно рахунку 36182252/26/П05/06602 від 13 травня 2019 року в розмірі 150000,00 грн.

На виконання умов договору №1305/6 від 13 травня 2019 року поручителем сплачено на користь кредитора 07 червня 2019 року частину заборгованості боржника згідно рахунку 36182252/26/П05/06602 від 13 травня 2019 року в розмірі 140000,00 грн та 50000,00 грн.

Звертаючись з позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Добре тепло" вказує про недійсність вищезазначених договорів поруки, посилаючись на ч.ч.1-3 статті 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (в редакції, що діяла на час укладання спірних договорів), оскільки вартість послуг, що є предметом цих правочинів, значно перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу, та повинні прийматись виключно загальними зборами учасників.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів зазначає про таке.

Укладені між сторонами договір №0102/6/1 від 01 лютого 2019 року та договір №1305/6 від 13 травня 2019 року є договорами поруки.

Згідно з частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

У статті 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 2 статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Товариством з обмеженою відповідальністю "Добре тепло" вказує про недійсність вищезазначених договорів поруки з підстав їх укладення директором підприємства з перевищенням повноважень, а саме без відповідного рішення загальних зборів учасників товариства, що свідчить про відсутність внутрішньої волі юридичної особи на укладення цих правочинів.

Відповідно до ч.ч.1, 3 статті 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Пунктом 14.3.15 статуту позивача до компетенції загальних зборів учасників віднесено затвердження договорів (угод), сума яких перевищує граничну суму договорів (угод), які відповідно до цього статуту може вчиняти директор товариства, якщо таке обмеження встановлено цим статутом.

Повноваження, передбачене зокрема цим пунктом належить до виключної компетенції загальних зборів учасників та не можуть бути передані іншим органам управління товариством.

Згідно з п.16.6 статуту позивача, директор вирішує усі питання діяльності товариства, крім тих, вирішення яких відноситься до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства. Зокрема, директор без довіреності вчиняє від імені товариства правочини, угоди, договори незалежно від їх виду, предмету та суми (крім правочину про придбання товариством частки учасника); розпоряджається майном товариства незалежно від його вартості (п.16.6.9 статуту).

Поряд з цим стаття 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (в редакції чинній, на час вчинення договорів поруки) надає визначення значному правочину, як правочину предмет якого перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу.

Відповідно до даних, які містить баланс (звіт про фінансовий стан) на 31 грудня 2018 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло" вартість чистих активів товариства становить 20000,00 грн.

Відповідно до даних, які містить баланс (звіт про фінансовий стан) на 31 березня 2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло" вартість чистих активів товариства становить 170000,00 грн.

За цих обставин слідує, що вартість послуг, що є предметом договору поруки №0102/6/1 від 01.02.2019, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу, а саме на суму 12990000,00 грн, договору поруки №1305/6 від 13.05.2019 - на суму 59915000,00 грн.

А отже, вказані правочину є "значними правочинами" в розумінні ст.44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" .

Згідно до частини 2 статті 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (в редакції чинній, на час вчинення договорів поруки) визначено, рішення про надання згоди на вчинення правочину, якщо вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50 відсотків вартості чистих активів товариства станом на кінець попереднього кварталу, приймаються виключно загальними зборами учасників.

В той же час колегія суддів приймає до уваги, що згідно до пункту 3 Глави VIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" протягом року з дня набрання чинності цим Законом положення статуту товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, що не відповідають цьому Закону, є чинними в частині, що відповідає законодавству станом на день набрання чинності цим Законом.

З правового аналізу положень Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" вбачається, що пункт 3 Перехідних положень Закону спрямований законодавцем на:

1)запобігання перевантаження держреєстраторів,

2)запобігання зупинки діяльності товариства,

3)запобігання розриву корпоративних взаємовідносин між учасниками, до моменту прийняття останніми нового алгоритму поведінки (в межах року).

Ураховуючи зміст даної норми та мету її закріплення відповідний пункт Перехідних положень Закону передбачає, що приписи статуту, які не узгоджуються з нормами Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", однак станом на день набрання чинності даним Законом (17 червня 2018 року) (фактично станом на день до дня набрання ним чинності) відповідали положенням Закону України "Про господарські товариства", вважаються чинними (законними) та такими, що підлягають застосуванню з боку учасників товариства протягом року.

Отже, Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" встановлено можливість до 17 червня 2019 року використання товариством приписів статуту, які не узгоджуються з нормами Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", однак станом на день набрання чинності даним Законом (17 червня 2018 року) (фактично станом на день до дня набрання ним чинності) відповідали положенням Закону України "Про господарські товариства".

Пряма вказівка у Законі України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" про чинність таких положень статуту автоматично підтверджує правомірний характер дій уповноважених осіб товариства, вчинених на їх підставі протягом визначеного строку, в незалежності від нових вимог цього Закону.

Тобто, законодавцем було фактично відтерміновано до 17 червня 2019 року необхідність використання уповноваженими особами товариства норм Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", а саме частини 2 статті 44 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", за умови що приписи статуту останнього в частині порядку укладення представником товариства правочинів від імені такої юридичної особи, станом на 17 червня 2018 року відповідали положенням Закону України "Про господарські товариства".

За таких обставин застосування представником товариства до 17 червня 2019 року відповідних положень статуту підприємства не свідчить про недотримання такою особою та в цілому товариством приписів Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" .

Судом встановлено, що станом на день набрання чинності Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" положення Закону України "Про господарські товариства" не пов`язували розмір предмету правочину, який укладається від імені товариства, з обов`язком його погодження загальними зборами учасників такої юридичної особи.

Відтак, положення пункту 16.6 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло", якими надано директору повноваження без довіреності вчиняє від імені товариства правочини, угоди, договори незалежно від їх виду, предмету та суми узгоджуються з нормами Закону України "Про господарські товариства" станом на день до набрання чинності Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

З огляду на вказане директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло", укладаючи договір поруки №0102/6/1 від 01 лютого 2019 року та договір поруки №1305/6 від 13 травня 2019 року, діяв в межах чинного статуту товариства, можливість застосування якого прямо передбачена приписами Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Ураховуючи викладене посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло" на недотримання директором товариства при укладенні договору поруки №0102/6/1 від 01 лютого 2019 року та договору поруки №1305/6 від 13 травня 2019 року вимог Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" не відповідають фактичним обставинам справи.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про дотримання директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло" при укладенні договору поруки №0102/6/1 від 01 лютого 2019 року та договору поруки №1305/6 від 13 травня 2019 року вимог Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", аргументи Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" щодо фактичного схвалення товариством позивача дій директора при виконанні ним умов оскаржуваного договору в порядку статті 241 Цивільного кодексу України є передчасними та останнім не надається правова оцінка.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що Господарським судом Донецької області неправильно застосовано положення Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", що спричинило неналежне вирішення спору та прийняття неправильного рішення в частині задоволення позовних вимог.

З огляду на наведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційну скарги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", скасування рішення в частині задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло" до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" та Товариства з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської" з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 233, 240, 275, 277, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" задовольнити.

Рішення Господарського суду Донецької області від 29 квітня 2020 року у справі №905/173/20 скасувати в частині визнання

-договору поруки №0102/6/1 від 01 лютого 2019 року укладений між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", Товариством з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло" до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" від 27 грудня 2018 року недійсним в частині, що перевищує 50 відсотків вартості чистих активів Товариства з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло" станом на кінець попереднього кварталу, а саме в частині забезпечення виконання зобов`язання у розмірі 12990000,00 грн та обсягу відповідальності у розмірі 12990000,00 грн;

-договору поруки №1305/6 від 13 травня 2019 року укладений між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", Товариством з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло" недійсним в частині, що перевищує 50 відсотків вартості чистих активів Товариства з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло" станом на кінець попереднього кварталу, а саме в частині забезпечення виконання зобов`язання у розмірі 59915000,00 грн та обсягу відповідальності у розмірі 59915000,00 грн.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Добре Тепло" до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" та Товариства з додатковою відповідальністю "Орендне підприємство "Шахта імені Святої Матрони Московської".

В іншій частині рішення Господарського суду Донецької області від 29 квітня 2020 року у справі №905/173/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 30 липня 2020 року.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя О.В. Ільїн

Суддя В.С. Хачатрян