Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/255/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: фізичної особи - підприємця Рязанова Станіслава Анатолійовича

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області

про внесення змін до договору оренди

секретар судового засідання: Коваль С.М.

представники:

від позивача: Пузирко О.О.;

від відповідача: Максимчук В.П.;

ОПИС СПОРУ

Фізична особа - підприємець Рязанов Станіслав Анатолійович звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про внесення змін до договору оренди землі від 13 березня 2010 року шляхом укладення додаткової угоди до пункту 9 договору оренди, виклавши його в такій редакції: "Орендна плата вноситься орендарем виключно у грошовій формі в розмірі 17 777,03 грн.".

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 січня 2010 року між Рівненською обласною державною адміністрацією та Рязановим Станіславом Анатолійовичем було укладено договір купівлі - продажу права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :03:002:0049, відповідно до предмету якого покупець купив право оренди земельної ділянки з цільовим використанням - для промислового призначення.

Умовами договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки встановлено строк оренди 49 років, орендна плата становить 1 % нормативно - грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації грошової оцінки за 2008 рік (1,152), а саме 17 177,03 грн. в рік, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.

На підставі укладеного договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки, сторони 12 березня 2010 року уклали договір оренди земельної ділянки.

Згідно з умовами розділу договору оренди "Орендна плата", орендна плата вноситься орендарем виключно у грошовій формі в розмірі 1 відсотка нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням коефіцієнта індексації грошової оцінки за 2008 рік (1,152), а саме 17 177,03 грн. на рік.

Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; в інших випадках, передбачених законом.

28 березня 2016 року Рівненська обласна державна адміністрація, від імені якої діяла Корецька районна державна адміністрація ініціювала зміни до пункту 9 чинного договору оренди земельної ділянки, який був викладений в проекті додаткової угоди та підписаний орендарем в такій редакції: "Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативно - грошової оцінки, що становить 97 672,89 грн. в рік.

У 2018 року позивач звернувся до Рівненської обласної державної адміністрації із заявою про зміну цільового призначення придбаної в оренду земельної ділянки.

Позивач зазначає, що розпорядженням голови Рівненської ОДА №954 від 21 грудня 2018 року надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 6,5000 гектара (кадастровий номер :03:002:0049) в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Розпорядженням голови Рівненської ОДА №671 від 22 липня 2019 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі зміни її цільового призначення в оренду терміном на 49 років громадянину Рязанову Станіславу Анатолійовичу для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач зазначає, що на підставі вказаного розпорядження звернувся до відділу у Корецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області із заявою про зміну цільового призначення земельної ділянки.

Згідно з витягом №НВ-020 від 13.02.2020 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 6,5 га, кадастровий номер :03:002:0049, нормативно-грошова оцінка вказаної ділянки складає 119 798,95 грн., цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В зв`язку із зміною цільового призначення земельної ділянки позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області із заявою про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, в якій просив змінити вартість оренди.

14 лютого 2020 року Головним управління Держгеокадастру у Рівненській області подано до підписання додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі від 12 березня 2010 року, укладеного між Рівненської обласною державною адміністрацією та Рязановим Станіславом Анатолійовичем , який зареєстрований у Корецькому районному відділі Рівненської регіональної філії "Центр Державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.04.2010 року за № 02

Позивач зазначає, що з тексту вказаної додаткової угоди, слідує, що внесені нею зміни до основного договору оренди в частині заміни сторони орендодавця Рівненської ОДА на правонаступника - ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, змінено цільове призначення земельної ділянки з промислового використання на використання для товарного сільськогосподарського виробництва.

У внесенні змін до розміру орендної плати відмовлено.

Позивач зазначає, що додаткову угоду від 14 лютого 2020 року був вимушений підписати, оскільки вона не суперечить його інтересам та діючому законодавству, а спір в частині вартості орендної плати земельної ділянки у зв`язку із зміною цільового призначення підлягає розгляду в Господарському суді Рівненської області.

У своєму відзиві на позов відповідач зазначив, що станом на 31 березня 2020 року наявна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказує на те, що позивачем не здійснено державну реєстрацію додаткової угоди від 12.02.2020 року, оскільки орендодавцем досі значиться Рівненська обласна державна адміністрація, а цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

У зв`язку з наведеним відповідач зазначає, що не є орендодавцем земельної ділянки із кадастровим номером: 603:002:0049, оскільки зміни до договору зареєстровані не були.

Крім того відповідач зазначає, що 14 лютого 2020 року позивач звернувся до нього з заявою про внесення змін до договору оренди землі від 02.04.2010 року, проте до вказаної заяви не було додано проекту додаткової угоди про внесення змін до договору оренди від 02.04.2010 року.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 20 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07 квітня 2020 року.

02 квітня 2020 року відповідачем подано відзив на позов.

06 квітня 2020 року позивачем подано відповідь на відзив.

В судовому засіданні 07 квітня 2020 року оголошено перерву до 30 квітня 2020 року.

15 квітня 2020 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

23 квітня 2020 року позивачем подано до суду клопотання про витребування доказів.

Згідно статті 81 ГПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Суд звертає увагу заявника, що позивачем не дотримано вимог статті 81 ГПК України, та не зазначено заходів, яких особа, яка подала клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу, відповідно вказане клопотання до задоволення не підлягає

Ухвалою суду від 30 квітня 2020 року. продовжено строк підготовчого провадження, підготовче засідання відкладено на 19 травня 2020 року.

13 травня 2020 року позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів.

Ухвалою суду від 19 травня 2020 року підготовче засідання відкладено на 11 червня 2020 року.

Ухвалою суду від 11 червня 2020 року підготовче засідання відкладено на 07 липня 2020 року.

09 липня 2020 року відповідачем подано пояснення по справі.

Ухвалою суду від 09 липня 2020 року закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 28 липня 2020 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав.

Слід зазначити, що тривалий розгляд справи зумовлений запровадженням на території України карантинних заходів з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

При цьому судом враховано, що Розділ X Господарського процесуального кодексу України доповнено пунктом 4 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020 року, та встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Судом враховано, що строки розгляду справи по суті продовжуються на строк дії такого карантину.

МОТИВИ СУДУ ПРИ ПРИЙНЯТТІ РІШЕННЯ

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

20 січня 2010 року між Рівненською обласною державною адміністрацією (продавець) та Рязановим Станіславом Анатолійовичем (покупець) було укладено договір купівлі - продажу права оренди земельної ділянки, відповідно до предмету якого продавець передав, а покупець оплатив та прийняв право оренди земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0049 з цільовим використанням - для промислового призначення.

Пунктом 1.3. вказаного договору купівлі-продажу встановлено, що строк оренди земельної ділянки становить 49 років, орендна плата становить 1 % нормативно - грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації грошової оцінки за 2008 рік (1,152), а саме 17 177,03 грн. в рік, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.

12 березня 2010 року між Рівненською обласною державною адміністрацією (орендодавець) та Рязановим Станіславом Анатолійовичем (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до предмету якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для промислового призначення за кадастровим номером :03:002:0049.

Згідно з умовами пункту 8 договору оренди, вказаний договір укладено на 49 років.

Відповідно до положень пункту 9 договору оренди, орендна плата вноситься орендарем виключно у грошовій формі в розмірі 1 відсотка нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням коефіцієнта індексації грошової оцінки за 2008 рік (1,152), а саме 17 177,03 грн. на рік.

За умовами пункту 12 договору оренди, розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; в інших випадках, передбачених законом.

Як погодили сторони у пункті 33 договору оренди, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

Згідно з умовами пункту 43 договору оренди цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Вказаний договір оренди зареєстрований у Корецькому районному відділі Рівненської регіональної філії "Центр державного земельного кадастру", про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 02 квітня 2010 року.

Згідно з актом приймання - передачі земельної ділянки від 19 березня 2010 року орендодавець передав а орендодавець прийняв обумовлену договором оренди земельну ділянку.

У березні 2016 року орендодавець звернувся до орендаря з листом №01-26/1366/16 про укладення додаткової угоди до договору від 12 березня 2010 року. Разом з листом позивачу направлено для підписання проект договору, який позивачем підписано.

Згідно з умовами вказаної додаткової угоди, в пункти 2, 9, 12 договору внесено зміни в наступній редакції:

"2. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 6,50 га для промислового призначення, в тому числі 6,50 га, кадастровий номер :03:002:0049 за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (під господарськими будівлями та спорудами).

9. Орендна плата вноситься орендарем виключно у грошовій формі в розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки що становить 97 672,89 грн.

12. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; зміни нормативно-грошової оцінки земельної ділянки; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом."

Згідно з положеннями пункту 2 додаткової угоди, ця додаткова угода набирає чинності після підписання договору сторонами та її державної реєстрації та є невід`ємною частиною договору оренди землі від 12 березня 2010 року.

В матеріалах справи відсутні докази державної реєстрації вказаної додаткової угоди. В судовому засіданні представники сторін підтвердили відсутність державної реєстрації цієї додаткової угоди. А отже суд не встановив обставин набрання чинності даною додатковою угодою.

Надалі, у 2018 році позивач звернувся до Рівненської обласної державної адміністрації із заявою про зміну цільового призначення придбаної в оренду земельної ділянки.

Розпорядженням голови Рівненської ОДА №954 від 21 грудня 2018 року надано дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 6,5000 гектара (кадастровий номер :03:002:0049) в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Розпорядженням голови Рівненської ОДА №671 від 22 липня 2019 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі зміни її цільового призначення в оренду терміном на 49 років громадянину Рязанову Станіславу Анатолійовичу для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Позивач зазначає, що на підставі вказаного розпорядження звернувся до відділу у Корецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області із заявою про зміну цільового призначення земельної ділянки.

Згідно з інформацією з витягу №НВ-020 від 13 лютого 2020 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, нормативно - грошова оцінка земельної ділянки за кадастровим номером :03:002:0049 складає 119 798,95 грн., цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

16 січня 2020 року, у зв`язку зі зміною цільового призначення земельної ділянки, позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області із заявою про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, в якій просив змінити цільове призначення земельної ділянки, а також сторону орендодавця з Рівненської ОДА на ГУ Держгеокадастру у Рівненській області. Однак до своєї заяви позивач не додавав проекту додаткової угоди до договору або конкретних пропозицій щодо нової редакції окремих умов договору.

14 лютого 2020 року позивач знову звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області із заявою про внесення змін до договору оренди земельної ділянки. В тексті заяви позивач висловив прохання внести зміни до договору оренди, а саме до пунтків договору, що погоджують розмір нормативно-грошової оцінки орендовааної земельної ділянки та сплату орендної плати за дану земельну ділянку. Водночас, позивач не долучив до своєї заяви проекту додаткової угоди або конкретних пропозицій щодо нової редакції окремих умов договору.

14 лютого 2020 року між Головним управління Держгеокадастру у Рівненській області та Рязановим Станіславом Анатолійовичем укладено додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі від 12 березня 2010 року.

Згідно з положеннями вказаної додаткової угоди внесено зміни до преамбули договору, пунктів 1.2., 14, 15, "Реквізити сторін" в наступній редакції:

"Орендодавець - Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області, в особі в.о. начальника Головного управління Ланового Романа Дмитровича, що діє на підставі наказу Держгеокадастру від 07.02.2020 № про покладення виконання обов`язків на Ланового Р.Д " з однієї сторони та орендар Рязанов Станіслав Анатолійович паспорт серії НОМЕР_1 виданий Рівненським МВ УДМС України в Рівненській області 01.10.2013 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , з другої сторони, уклали цей договір про нижчевикладене"

"1. Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером :03:002:0049, яка розташована на території Жадківської сільської ради Корецького району Рівненської області".

"2. В оренду передається земельна ділянка, у тому числі землі під сільськогосподарськими та іншими господарськими будівлями і дворами загальною площею 6,5000 гектар".

"14. Земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва".

"15. Цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва".

"Реквізити сторін: Орендодавець Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області. місцезнаходження юридичної особи : 33013, м. Рівне, вул. С.Петлюри 37, , р/р UA 0090301, банк Держказначейська служба України м. Київ, МФО 820172".

Згідно з умовами пункту 3 додаткової угоди від 14 березня 2020 року, дана додаткова угода є невід`ємною частиною договору та набирає чинності після її підписання сторонами та державної реєстрації додаткової угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

В матеріалах справи відсутні докази державної реєстрації додаткової угоди від 14 березня 2020 року. Під час розгляду справи представники сторін підтвердили відсутність державної реєстрації цієї додаткової угоди. А тому суд не встановив обставин набрання чинності даною додатковою угодою.

Наказом головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №922 від 28.02.2020 року відмовлено Рязанову Станіславу Анатолійовичу у внесенні змін до договору оренди землі від 02 квітня 2010 року з посиланням на положення частини 4 статті 23 Закону України "Про оренду землі".

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін

З наведених обставин видно, що спірні правовідносини є за своїм змістом майновими, договірними та стосуються внесення змін до договору оренди земельної ділянки.

Згідно з правилами статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як визначено положеннями статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами статті 649 Цивільного кодексу України, розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтями 93 та 96 Земельного кодексу України передбачено, що: право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності; землекористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати використання землі за цільовим призначенням.

За змістом статті 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Нормами статті 14 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування (стаття 16 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до положень статті 30 Закону України "Про оренду землі", зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Вирішуючи даний спір суд також враховує норми цивільного та господарського законодавства, що урегульовують порядок внесення змін до договорів.

Відповідно до положень статті 654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Зміна або розірвання договору, згідно з приписами статті 651 Цивільного кодексу України, допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Такі випадки визначено зокрема нормами статті 188 Господарського кодексу України.

Так, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Отже, положення статті 188 Господарського кодексу України визначають послідовність дій сторони, яка має намір змінити умови договору, а саме: сторона договору, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Досліджуючи тлумачення терміну "пропозиції", що вжито законодавцем у нормах статті 188 Господарського кодексу України, суд ураховує положення Цивільного кодексу України, які також містять зазначений термін.

Так, відповідно до норм статті 641 Цивільного кодексу України (Пропозиція укласти договір), пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до положень статті 642 Цивільного кодексу України (Прийняття пропозиції), відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно з нормами статті 638 Цивільного кодексу України (Укладення договору), договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Отже сторона, яка має намір ініціювати зміни до договору, повинна направити другій стороні договору пропозицію про це. Водночас така пропозиція має виражати бажання сторони на внесення змін до договору та містити умови договору щодо яких пропонується внесення змін. Тобто пропозиція про внесення змін до договору має стосуватися конкретних умов договору. Ініціюючи зміни до договору сторона повинна запропонувати другій стороні власну нову редакцію окремих умов договору. При цьому зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється. А отже, наміри щодо внесення змін до договору вчиненого у письмовій формі можуть бути реалізовані шляхом направлення другій договірній стороні проекту додаткової угоди про внесення змін до договору. В іншому випадку друга сторона договору не зможе реалізувати свої права на прийняття або відхилення пропозиції про зміну договору. Крім того, право заінтересованої особи на передання спору на вирішення суду виникає у випадку недосягнення згоди щодо зміни договору лише після належного виконання вимог про направлення другій стороні пропозицій з новою редакцією конкретних умов та положень договору, які пропонується змінити.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази направлення позивачем проекту змін до договору оренди землі, про що зазначив відповідач у своєму відзиві. Натомість позивач надав відповідачу заяви від 16 січня 2020 року та від 14 лютого 2020 року (а.с. 49, 51), у яких позивач лише виразив своє бажання щодо внесення змін до договору, а проте не запропонував власну редакцію конкретних положень договору які він мав намір змінити. Додатки до заяв позивача не містять жодних проектів змін до договору оренди, що суперечить порядку, встановленому нормами статті 188 Господарського кодексу України.

З наведеного суд робить висновок про недотримання позивачем визначеного законом порядку зміни господарських договорів.

Згідно з положеннями статті 6 Закону України "Про оренду землі", орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 125 Земельного кодексу України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з нормами статті 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

В процесі розгляду справи суд встановив, що ні додаткова угода від 2016 року до договору оренди, ані додаткова угода від 14 лютого 2020 року не зареєстровані у встановленому законом порядку. При цьому обов`язок такої реєстрації передбачений як законом, так і самим договором оренди землі, а також підписаними сторонами додатковими угодами.

Зокрема суд встановив, що додаткова угода від 2016 року до договору від 12 березня 2010 року, на яку посилаються сторони містить пункт 2, згідно з умовами якого ця додаткова угода набирає чинності після підписання договору сторонами та її державної реєстрації та є невід`ємною частиною договору оренди землі від 12 березня 2010 року.

Суд також встановив, що додаткова угода від 14 лютого 2020 року до договору від 12 березня 2010 року, на яку посилаються сторони містить пункт 3, згідно з яким дана додаткова угода є невід`ємною частиною договору та набирає чинності чинності після її підписання сторонами та державної реєстрації додаткової угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Доказів державної реєстрації згаданих додаткових угод сторони суду не надали.

Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційну довідку сформовано 31.03.2020), земельна ділянка за кадастровим номером :03:002:0049 має промислове призначення, перебуває у користуванні Рязанова Станіслава Анатолійовича , орендодавцем виступає Рівненська обласна державна адміністрація (а.с 52).

В даному випадку суд враховує, що відповідно до приписів статті 210 Цивільного кодексу України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Таким чином, укладені додаткові угоди від 2016 року та від 14 лютого 2020 року до договору від 12 березня 2010 року, хоча і погоджені сторонами, проте не набрали чинності у зв`язку з відсутністю їх державної реєстрації.

Відповідно вимоги позивача про внесення змін до договору в редакції, яка є аналогічною за змістом чинній редакції (зокрема про визначення орендної плати в розмірі 17 177 грн. 03. коп.) є необґрунтованими.

Разом з тим, на переконання суду, даний позов є передчасним в розумінні статті 188 Господарського кодексу України, оскільки позивачем не направлено пропозиції з проектом змін до договору відповідачу (доказів направлення такого проекту позивач суду не надав).

У частині 1 статті 16 Цивільного кодексу України законодавець установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Відповідно до положень частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Зміст зазначених у статті 15 Цивільного кодексу України підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних нормах, що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин.

При цьому, позов про захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення має бути пред`явлений саме до відповідної особи, яка на думку позивача порушує його цивільне право.

Як встановив суд, сторонами правочину з оренди землі є Рівненська обласна державна адміністрація (орендодавець) та Рязанов Станіслав Анатолійович (орендар). Але правочин за яким змінено сторону орендодавця не зареєстровано у встановленому порядку. А тому додаткова угода про зміну сторони правочину (орендодавця) не набрла чинності, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 52).

Відтак суд робить висновок, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є підставою для відмови в позові.

Відповідно до положень статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, згідно з нормами статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Правилами статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Висновки суду

На думку суду, встановлені обставини дають підстави вважати, що позов фізичної особи - підприємця Рязанова Станіслава Анатолійовича до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про внесення змін до договору оренди є необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Зокрема в процесі розгляду справи суд встановив, що укладені додаткові угоди від 2016 року та від 14 лютого 2020 року до договору від 12 березня 2010 року не набрали чинності. А отже вимоги позивача про внесення змін до договору в редакції, яка є тотожною за змістом чинній редакції є необґрунтованими.

Суд також вважає, що даний позов є передчасним в розумінні статті 188 Господарського кодексу України, оскільки позивач не направив відповідачу пропозиції з проектом змін до договору.

Крім того суд встановив, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є підставою для відмови у позові.

Розподіл судових витрат

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, судовий збір покладається на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

А тому, судові витрати в сумі 2 102,00 грн. судового збору суд покладає на позивача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову фізичної особи - підприємця Рязанова Станіслава Анатолійовича до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про внесення змін до договору оренди відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Позивач: фізична особа - підприємець Рязанов Станіслав Анатолійович.

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

повне рішення складено 31 липня 2020 року.

Суддя Качур А.М.