ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/526/20

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Кравець В.М.

За участю представників сторін:

Від позивача: Селіванов С.А. на підставі ордеру;

Від відповідача: Денисенко В.І. на підставі ордеру;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства „Дунайсудноремонт до приватного акціонерного товариства „Українське дунайське пароплавство про стягнення 1 175 000,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство „Дунайсудноремонт (далі по тексту ПрАТ „Дунайсудноремонт) звернулось до господарського суду із позовною заявою до приватного акціонерного товариства „Українське дунайське пароплавство (ПрАТ „Українське дунайське пароплавство) про стягнення 1 175 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору на виконання ремонтних робіт №472 ТС від 24.09.2019р. в частині перерахування позивачу авансу після постановки судна в ремонт.

ПрАТ „Українське дунайське пароплавство повністю заперечувало проти задоволення заявлених позивачем вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, відповідачем наголошено, що заявлені позивачем до стягнення грошові кошти не є боргом, а, отже, у ПрАТ „Українське дунайське пароплавство не виникло боргових зобов`язань з попередньої оплати. Відповідачем також було наголошено, що вартість робіт згідно умов договору складає 2 350 000,00 грн. Проте, з наданих ПрАТ „Дунайсудноремонт акту виконаних робіт №003а та виконавчої ремонтної відомості від 24.12.2019р. вбачається, що позивачем було виконано роботи, вартість яких складає 1 421 089,15 грн. Таким чином, за переконанням відповідача, позивачем не було виконано об`єму узгоджених робіт, а, отже, підстави для сплати авансового платежу у розмірі 1 175 000,00 грн. відсутні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

24.09.2019р. між ПрАТ „Українське дунайське пароплавство (Замовник) та ПрАТ „Дунайсудноремонт (Виконавець) було укладено договір на виконання ремонтних робіт №472 ТС, відповідно до п. 1.1 якого Замовник передає, а Виконавець приймає на себе виконання робіт по ремонту т/х «Запорожье» (надалі-судно) на території заводу Виконавця. Виконавець зобов`язується виконати ремонт своїми силами, матеріалами і засобами в повному обсязі і відповідно до ремонтної відомості, яка є додатком № 1 до цього договору. Замовник зобов`язується подати судно на завод Виконавця в строки, узгоджені сторонами, прийняти та оплатити роботу, виконану Виконавцем згідно з цим договором і, у разі виявлення допущених у роботі відхилень від договору або невідповідностей, заявити про них Виконавцю.

Відповідно до п. п. 1.3.1, 1.4.2, 1.4.3 договору на виконання ремонтних робіт №472 ТС від 24.09.2019р. ремонт судна виконується відповідно до технічної документації і в обсязі, зазначеному в ремонтній відомості. Приймання судна в ремонт оформляється актом приймання судна в ремонт і дата цього акту вважається датою початку робіт. Датою закінчення ремонту судна вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання виконаних робіт і акту виходу судна з ремонту.

Згідно з п. 2.1.1 договору на виконання ремонтних робіт №472 ТС від 24.09.2019р. вартість ремонту становить 2 350 000,00 грн., в тому числі ПДВ 391 666,67 грн. Вартість ремонту визначається відповідно до попередньої ремонтної відомості. В ціну вартості робіт включаються також: а) витрати, пов`язані з перебуванням судна на заводі Виконавця, буксируванням, докування суден, приймально-здавальними випробуваннями, включаючи інші витрати і збори; б) витрати, пов`язані із забезпеченням збереження судна, отриманням експортної чи іншої ліцензії та прийманням судна Регістром судноплавства України. Витрати зі спостереження Регістром судноплавства України за ремонтом суден, а також пов`язані з видачею документів, несе Замовник.

Положеннями п. 2.1.2 договору на виконання ремонтних робіт №472 ТС від 24.09.2019р. визначено, що витрати, пов`язані з перебуванням судна на заводі Виконавця (вартість електроенергії, води, інші витрати в разі їх виникнення, не пов`язані з виконанням ремонтних робіт) оплачуються Замовником окремо згідно з виставленими рахунками Виконавця.

Умовами п. 2.2 договору на виконання ремонтних робіт №472 ТС від 24.09.2019р. передбачено, що порядок розрахунків здійснюється Замовником в наступному порядку: 50 відсотків від ціни договору у розмірі 1 175 000,00 грн. з ПДВ при постановці судна у ремонт протягом 5 банківських днів з дати отримання від Виконавця оригіналу належним чином оформленого рахунку, але не раніше ніж за місяць до узгодженої запланованої дати постановки судна в ремонт (запланована дата постановки судна в ремонт узгоджується сторонами); остаточний розрахунок за вирахуванням сплачених Замовником платежів протягом 5 банківських днів з дня отриманням Замовником від Виконавця оригіналу належним чином оформленого рахунку та за умови наявності підписаних сторонами актів здачі приймання наданих послуг, виконавчої ремонтної відомості (які видаються Замовнику в день підписання акту приймання судна з ремонту). Виконавець надає належним чином оформлені наступні документи: рахунки Виконавця, акт приймання судна в ремонт, акт приймання виконаних робіт, акт приймання судна з ремон ту, виконавчу ремонту відомість із зазначенням ціни по кожній позиції, акти дефектацій, карти вимірів, акти ВТК по виконаним роботам.

Згідно з п. 3.2 договору на виконання ремонтних робіт №472 ТС від 24.09.2019р. після виконання всього комплексу ремонтних робіт по судну, виконання всіх необхідних випробувань і усунення виявлених в ході випробувань дефектів і недоліків, оформляється акт приймання виконаних робіт.

Положеннями п. 8.1 договору на виконання ремонтних робіт №472 ТС від 24.09.2019р. передбачено, що термін дії цього договору встановлюється з моменту його підписання обома сторонами і діє до 30.06.2020р., але в будь-якому випадку - до повного виконання всіх умов договору.

24.09.2019р. між сторонами по справі було підписано акт приймання судна «Запорожье » в ремонт №001, відповідно до якого відповідачем згідно умов договору на виконання ремонтних робіт №472 ТС від 24.09.2019р. було передано позивачеві зазначене судно в ремонт.

24.09.2019р. ПрАТ „Дунайсудноремонт на виконання зобов`язань, прийнятих на себе за умовами договору №472 ТС від 24.09.2019р., було виставлено відповідачеві рахунок №137 на суму 1 175 000,00 грн. (передоплата за ремонт судна « Запорожье»). При цьому, оригінал рахунку №137 від 24.09.2019р. на суму 1 175 000,00 грн. був надісланий позивачем на адресу відповідача разом із листом №839 від 25.12.2019р.

Листом №ЧМ/406 від 05.12.2019р. ПрАТ „Українське дунайське пароплавство було повідомлено позивача про неможливість своєчасного виконання грошових зобов`язань та сплати виставлених позивачем рахунків, пред`явлених, зокрема, на оплату ремонту судна «Запорожье», у зв`язку з фінансовими труднощами ПрАТ „Українське дунайське пароплавство.

Листом №63 від 19.02.2020р. ПрАТ „Дунайсудноремонт було надіслано на адресу ПрАТ „Українське дунайське пароплавство акт виконаних робіт №003а щодо ремонту судна «Запорожье» та виконавчу ремонтну відомість виконаних робіт по судну «Запорожье» від 24.12.2019р.

З матеріалів справи вбачається, що акт виконаних робіт по судну «Запорожье» №003а від 24.12.2019р. на суму 1 421 089,15 грн. та виконавча ремонтна відомість від 24.12.2019р. були підписані лише з боку ПрАТ „Дунайсудноремонт.

Листом №83 від 21.02.2020р. ПрАТ „Дунайсудноремонт звернулось до відповідача із вимогою про сплату авансу за договором №472 ТС від 24.09.2019р. у розмірі 1 175 000,00 грн. Разом із даним листом позивачем було повторно надіслано на адресу ПрАТ „Українське дунайське пароплавство акт виконаних робіт №003а та виконавчу ремонтну відомість від 24.12.2019р.

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до ПрАТ „Українське дунайське пароплавство, позивачем наголошено, що у порушення умов договору на виконання ремонтних робіт №472 ТС від 24.09.2019р. відповідачем так і не було сплачено авансового платежу у розмірі 1 175 000,00 грн., несплата якого стала підставою для призупинення проведення ремонтних робіт №472 ТС від 24.09.2019р. та звернення ПрАТ „Українське дунайське пароплавство до господарського суду із даними позовними вимогами.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Частиною 4 ст. 879 Цивільного кодексу України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що між сторонами по справі було укладено договір на виконання ремонтних робіт №472 ТС від 24.09.2019р., положеннями п. 2.2 якого передбачено, що Замовник оплачує Виконавцю 50 відсотків від ціни договору у розмірі 1 175 000,00 грн. з ПДВ при постановці судна у ремонт протягом 5 банківських днів з дати отримання від Виконавця оригіналу належним чином оформленого рахунку, але не раніше ніж за місяць до узгодженої запланованої дати постановки судна в ремонт (запланована дата постановки судна в ремонт узгоджується сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи, 24.09.2019р. між сторонами по справі було підписано акт приймання судна «Запорожье» в ремонт №001. При цьому, оригінал рахунку №137 від 24.09.2019р. на суму 1 175 000,00 грн. був надісланий позивачем на адресу відповідача разом із листом №839 від 25.12.2019р. та вручений відповідачеві 28.12.2019р.

Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження передання ПрАТ „Українське дунайське пароплавство рахунку №137 від 24.09.2019р. до моменту надсилання позивачем листа №839 від 25.12.2019р.

З огляду на викладене вище, господарський суд доходить висновку про наявність у ПрАТ „Українське дунайське пароплавство обов`язку сплатити виставлений ПрАТ „Дунайсудноремонт рахунок №137 від 24.09.2019р. на суму 1 175 000,00 грн. протягом 5 банківських днів з дня його отримання, тобто у строк до 10.01.2020р. (з урахуванням вихідних та святкових днів). Проте, доказів належного виконання ПрАТ „Українське дунайське пароплавство обов`язку щодо сплати авансового внеску у розмірі 1 175 000,00 грн. матеріали справи не містять.

Положеннями ст. 530 ЦК України встановлено наступне: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи передбачене договором на виконання ремонтних робіт №472 ТС від 24.09.2019р. право ПрАТ „Дунайсудноремонт вимагати виплати йому авансу у розмірі 1 175 000,00 грн. після постановки судна в ремонт, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для присудження до стягнення із ПрАТ „Українське дунайське пароплавство на користь ПрАТ „Дунайсудноремонт грошових коштів у розмірі 1 175 000,00 грн.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Частинами 1, 2 ст. 598 ЦК України врегульовано, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Стаття 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

З огляду на вищенаведені положення чинного законодавства, враховуючи строк дії договору №472 ТС від 24.09.2019р., господарський суд доходить висновку, що зобов`язання, яке не було виконане належним чином, продовжує існувати, незважаючи на закінчення строку дії договору, оскільки чинне законодавство не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання як закінчення строку дії договору. Позиція господарського суду із даного питання відповідає висновкам, до яких дійшов Верховний Суд у постанові від 09.04.2020р. по справі № 910/4962/18 та у постанові від 19.03.2019р. по справі №916/626/18.

Наведене дозволяє суду дійти висновку про наявність у відповідача обов`язку сплатити аванс, незважаючи на закінчення строку дії договору, оскільки зобов`язання згідно договору сторонами виконано не було, доказів розірвання або визнання договору недійсним матеріали справи не містять.

При цьому, господарським судом критично оцінюються доводи ПрАТ „Українське дунайське пароплавство, наведені в обґрунтування власної правової позиції, оскільки виконання ПрАТ „Дунайсудноремонт робіт на суму 1 421 089,15 грн. не звільняє відповідача від обов`язку сплатити визначений умовами договору аванс. При цьому, судом враховано доводи позивача, яким було наголошено, що несплата авансу стала підставою для призупинення виконання робіт за договором.

Крім того, господарським судом відхиляються доводи ПрАТ „Українське дунайське пароплавство» про не підписання сторонами акту виконаних робіт №003а та виконавчої ремонтної відомості від 24.12.2019р., що є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки предметом спору по даній справі є вимоги ПрАТ „Дунайсудноремонт про стягнення авансу. Таким чином, питання виникнення у ПрАТ „Українське дунайське пароплавство зобов`язань щодо оплати вже виконаних, проте не прийнятих відповідачем робіт не входить до предмета доказування у межах даної справи.

У п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України"" (Заява N 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Окрім того, господарський суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів наведених сторонами в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх оцінка не може мати наслідком спростування висновків, до яких дійшов господарський суд під час вирішення даного спору про необхідність задоволення заявлених позовних вимог.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, господарський суд доходить висновку про необхідність задоволення заявлених приватним акціонерним товариством „Дунайсудноремонт до приватного акціонерного товариства „Українське дунайське пароплавство позовних вимог шляхом присудження до стягнення на користь позивача грошових коштів у розмірі 1175 000,00 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства „Українське дунайське пароплавство /68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пароходна, буд. 28, ідентифікаційний код 01125821/ на користь приватного акціонерного товариства „Дунайсудноремонт /68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Судноремонтників, буд. 1, ідентифікаційний код 35855645/ грошові кошти у розмірі 1 175 000,00 грн. /один мільйон сто сімдесят п`ять тисяч грн. 00 коп./, судовий збір у розмірі 17 625,00 грн. /сімнадцять тисяч шістсот двадцять п`ять грн. 00 коп./.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено 23 липня 2020 р.

Суддя С.П. Желєзна