РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.07.2020Справа № 910/19100/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., за участі секретаря судового засідання Топіхи І.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Держ-Буд», Київська обл., м. Біла Церква

до Акціонерного товариства «Укргазвидобування», м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Банк Альянс», м. Київ

про визнання правочину недійсним.

Представники:

від позивача: Книшов І.Г.;

від відповідача: Перець Б.О.;

від третьої особи: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Держ-Буд» (далі - ТзОВ «Держ-Буд»/позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі - АТ «Укргазвидобування»/відповідач) про визнання недійсною з моменту вчинення вимоги по банківській гарантії від 03.08.2018 №4698-19 (вих. №004.1.23.1-4430 від 10.04.2019) про сплату коштів в сумі 1 319 490,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вимога по банківській гарантії від 03.08.2018 №4698-19 (вих. №004.1.23.1-4430 від 10.04.2019) про сплату коштів в сумі 1 319 490,90 грн підписана неуповноваженою на це особою, що є підставою для визнання такого правочину недійсним.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 03.01.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 17.02.2020.

29.01.2020 через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому АТ «Укргазвидобування» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що представник відповідача, підписуючи банківську гарантію від 03.08.2018 №4698-19 діяв на підставі довіреності №2-500д від 08.01.2019, в якій передбачені відповідні повноваження.

10.02.2020 через відділ діловодства суду позивачем подано відповідь на відзив, в якій ТзОВ «Держ-Буд» надало заперечення на доводи відповідача.

17.02.2020 у підготовче засідання з`явились представники позивача та відповідача. Представник відповідача заявив усне клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Акціонерного товариства «Банк Альянс».

Господарський суд міста Києва ухвалою від 17.02.2020 залучив Акціонерне товариство «Банк Альянс» до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, підготовче засідання відклав на 23.03.2020.

23.03.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

26.03.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 №211, з урахуванням рішення Уряду про заборону пасажирських перевезень та обмеження кількості учасників масових заходів, а також листа Ради суддів України від 16.03.2020 №9/рс-186/20, судове засідання, призначене на 23.03.2020, судом перенесено на 14.05.2020, про що повідомлено сторін ухвалами суду.

14.05.2020 суд відклав підготовче засідання на 11.06.2020.

05.06.2020 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли додаткові докази у справі.

11.06.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 27.07.2020.

27.07.2020 у судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача. Представник ТзОВ «Держ-Буд» позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник АТ «Укргазвидобування» у свою чергу проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.08.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Держ-Буд» (далі - постачальник) та Акціонерним товариством «Укргазвидобування» в особі заступника директора з матеріально-технічного забезпечення філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» Рогожина Р.М. (далі - покупець) укладено договір поставки плит дорожніх ПД 2-9,5 С, лот №3.

У відповідності до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити покупцеві плити дорожні ПД 2-9,5 С, зазначені в специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Водночас, сторонами також підписано специфікацію № 1 від 20.08.2018, в якій погодили, що загальна вартість товару, що поставляється за цією специфікацією складає: до 26 389 818,00 грн, у т.ч. ПДВ 4 398 303,00 грн.

Згідно п. 3 специфікації строк поставки товару: постачання до 31.12.2018, згідно рознарядки покупця на кожну партію товару окремо.

01.02.2019 між сторонами підписано додаткову угоду № 1 до договору поставки плит дорожніх ПД2-9,5 С, лот №3, відповідно до якої п. 3 специфікації викладено в наступній редакції: Строк поставки товару: до 29.03.2019.

03.08.2018 Акціонерним товариством «Банк Альянс» (далі - гарант) видано банківську гарантію № 4698-18, якою гарантовано належне виконання ТзОВ «Держ-Буд» (далі - принципал) зобов`язань по виконанню договору поставки плит дорожніх ПД 2-9,5 С, лот №3, укладеного принципалом з АТ «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» АТ «Укргазвидобування» (далі - бенефіціар).

Згідно з умовами цієї банківської гарантії, гарант справжнім безвідклично та безумовно та без заперечень зобов`язується виплатити бенефіціару на письмову вимогу будь-яку суму вказану в письмовій вимозі бенефіціара, що не перевищує 1 319 490,90 грн, не пізніше 10 робочих днів з дати отримання письмової вимоги бенефіціара, що містить вказівку на те, в чому полягає порушення принципалом зобов`язань, в забезпечення яких видана ця гарантія.

Вимога бенефіціара до гаранта про сплату грошової суми по цій гарантії має бути підписана уповноваженою особою бенефіціара та завірена печаткою бенефіціара. З метою ідентифікації, вимога бенефіціара може бути направлена через банк бенефіціара, останній має підтвердити аутентичність підпису на вимозі та направити SWIFT повідомлення на адресу ALJSUAUK.

Ця гарантія забезпечує виконання принципалом зобов`язань за вказаним вище договором, а також сплату неустойок (пені, штрафу), передбачених договором, нарахованим з моменту виникнення у бенефіціара права на їх нарахування, до дати вимоги.

Зобов`язання гаранта перед бенефіціаром вважається належним чином виконаним з дати фактичного надходження грошових коштів на поточний рахунок бенефіціара, вказаний у вимозі бенефіціара.

05.02.2019 АТ «Банк Альянс» та ТзОВ «Держ-Буд» внесені зміни №1 до абзацу 9 умов банківської гарантії № 4698-18 від 03.08.2018 щодо терміну дії гарантії, шляхом викладення її в наступній редакції: Ця гарантія є безвідкличною, набирає чинності з дати видачі та діє до 03.05.2019 включно.

10.04.2019 Акціонерне товариство «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» звернулося до АТ «Банк Альянс» з вимогою за вих. № ПГВ 1.23.1-4430 щодо виплати коштів в розмірі 1 319 490,90 грн за банківською гарантією від 03.08.2018 № 469818 на банківські реквізити відповідача, у зв`язку з порушенням принципалом зобов`язань, в забезпечення яких видана гарантія, а саме: принципал не виконав зобов`язань за договором поставки плит дорожніх ПД 2-9,5 С, лот №3 в частині поставки товару відповідно до п. 5.1., 6.3.1. договору та специфікації № 1, що є невід`ємною частиною договору.

Вимога підписана заступником директора з економіки та фінансів філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» ОСОБА_2

25.04.2019 платіжним дорученням № 218 АТ «Банк Альянс» здійснило виплату на користь відповідача в розмірі 1 319 490,90 грн відповідно до платіжної вимоги з вих. № ПГВ 1.23.1-4430 від 10.04.2019.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що вимога по банківській гарантії від 03.08.2018 №4698-19 підписана неуповноваженою на це особою, що є підставою для визнання її недійсною.

Відповідач, в свою чергу, заперечуючи проти задоволення позову вказує на те, що представник відповідача, підписуючи банківську гарантію від 03.08.2018 №4698-19 діяв на підставі довіреності №2-500д від 08.01.2019, в якій передбачені відповідні повноваження.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В статті 560 ЦК України встановлено, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання (ст. 562 ЦК України).

Положеннями ст. 563 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано. Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією.

У відповідності до ст. 564 ЦК України після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Частиною 1 ст. 566 ЦК України встановлено, що обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію.

Судом встановлено, що 03.08.2018 АТ «Банк Альянс» видано банківську гарантію №4698-18, якою гарантувало належне виконання позивачем зобов`язань по виконанню договору поставки плит дорожніх ПД 2-9,5 С, лот №3, укладеного між позивачем та відповідачем.

Так, у відповідності до умов цієї гарантії, третя особа зобов`язалася виплатити відповідачу на письмову вимогу будь-яку суму, вказану в письмовій вимозі, що не перевищує 1 319 490,90 грн, не пізніше 10 робочих днів з дати отримання письмової вимоги, що містить вказівку на те, в чому полягає порушення позивачем зобов`язань, в забезпечення яких видана ця гарантія.

Судом також встановлено, що у зв`язку з простроченням позивачем виконання своїх зобов`язань за договором поставки плит дорожніх ПД 2-9,5 С, лот №3 щодо своєчасної поставки товару, відповідач звернувся до АТ «Банк Альянс» з вимогою за вих. № ПГВ 1.23.1-4430 про виплату 1 319 490,90 грн за банківською гарантією від 03.08.2018 № 469818.

Отже, позивач вважає, що ця вимога підписана неуповноваженою особою, відповідно підлягає визнанню судом недійсною.

Так, згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

- правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Пунктом 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

За змістом п. 2.5.2 вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України, необхідно з урахуванням приписів ст. 215 ЦК України та ст. 207 ГК України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, ч.1 ст. 220, ч.2 ст. 228 Цивільного кодексу України, ч.2 ст. 207 Господарського кодексу України), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора.

Такий висновок викладений Вищим господарським судом України і у п. 18 Інформаційного листа №01-8/211 від 07.04.2008 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України", за змістом вимога про визнання недійсним правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Цивільний кодекс України не дає визначення поняття "заінтересована особа". Тому коло заінтересованих осіб має з`ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що вимога за вих. № ПГВ 1.23.1-4430 від 10.04.2019, підписана заступником директора з економіки та фінансів філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» ОСОБА_2

При цьому, відповідач зазначає, що заступник директора з економіки та фінансів філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» ОСОБА_2, підписуючи оскаржувану вимогу діяв на підставі довіреності № 2-500д від 08.01.2019.

Так, в матеріалах справи міститься довіреність № 2-500д від 08.01.2019, видана Акціонерним товариством «Укргазвидобування» в особі Голови Правління ОСОБА_1, який діяв на підставі статуту. Довіреністю уповноважено заступника директора з економіки та фінансів Філії газопромислове управління «Полтавагазвидобування» АТ «Укргазвидобування» ОСОБА_2 представляти інтереси товариства в органах державної влади та управління, в інших державних органах, підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форм власності, підписувати документи, які стосуються господарської діяльності Філії.

У відповідності до відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на травень 2018 року, керівником АТ «Укргазвидобування» був ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до звіту виконавчого органу АТ «Укргазвидобування» протягом 2019 року головою правління був також ОСОБА_1 .

Так, згідно п. 11.19.10 статуту відповідача голова правління видає довіреності на вчинення правочинів від імені товариства.

Отже, з наведеного вбачається, що заступник директора з економіки та фінансів філії Газопромислового управління «Полтавагазвидобування» ОСОБА_2 діяв на підставі довіреності № 2-500д від 08.01.2019, виданої головою правління відповідача.

З огляду на встановлене, суд дійшов висновку, що вимога за вих. № ПГВ 1.23.1-4430 від 10.04.2019 підписана особою з відповідними повноваженнями на вчинення цього правочину.

За таких обставин, вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Держ-Буд» до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання недійсною з моменту вчинення вимоги по банківській гарантії від 03.08.2018 №4698-19 (вих. №004.1.23.1-4430 від 10.04.2019) про сплату коштів в сумі 1 319 490,90 грн є необґрунтованою, відповідно задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Держ-буд» відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 30.07.2020.

Суддя В.В. Бондарчук