ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" липня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/734/20

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М.,

розглянувши матеріали заяви фізичної особи - підприємця Новосада Олександра Леонідовича

у справі за позовом: фізичної особи - підприємця Новосада Олександра Леонідовича

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДНА ЕЛЕКТРО СИСТЕМА"

про стягнення 711 500,00 грн.

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги у справі аргументовані тим, що у період з 18 травня 2017 року по 18 липня 2019 року позивач надав відповідачу поворотну фінансову допомогу на загальну суму 1 004 700,00 грн., в свою чергу відповідач надані кошти повернув частково в сумі 293 200, грн., відтак станом на 12 листопада 2019 року ТОВ "ЗАХІДНА ЕЛЕКТРО СИСТЕМА" має заборгованість перед позивачем в розмірі 711 500,00 грн.

Обґрунтовуючи заяву вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначає, що відповідачем вчинюються дії з продажу рухомого майна, при цьому нерухоме майно у власності відповідача не перебуває.

Розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень статті 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з положеннями статті 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 137 ГПК України позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Правова позиція Верховного Суду в питаннях забезпечення позову зводиться до того, що господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя та задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Такий висновок щодо розуміння сутності інституту забезпечення позову зробив Верховний Суд у своїй постанові від 22.08.2018 (справа №924/150/17).

Оскільки вимоги позивача, викладені у позовній заяві, стосуються стягнення поворотної фінансової допомоги, то у разі відсутності на рахунках відповідача необхідних для повернення отриманих коштів існують потенційні труднощі в подальшому виконанні судового рішення по справі.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголошує, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Крім того, у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

В пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 Конституційний Суд України також наголошує, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Заявлений захід забезпечення позову є обґрунтованим та адекватним, а його невжиття може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або охоронюваних законом інтересів заявника у разі задоволення його вимог при вчиненні відповідачами дій з відчуження майна або його зміні.

Тому, в контексті існування потенційних труднощів при виконанні судового рішення по справі, на переконання суду, варто дослідити дії відповідача щодо відчуження майна у період з моменту отримання в користування коштів до часу пред`явлення заяви про забезпечення позову.

У поданій заяві заявник зазначив, що у власності відповідача відсутнє зареєстроване нерухоме майно, разом з тим в його власності перебувало 2 автомобіля марки Nissan X-Trail 2018 року випуску та Toyota Camry 2018 року випуску.

У січні 2020 року відповідач відчужив автомобіль марки Toyota, а вже у липні 2020 року відчужив інший автомобіль Nissan.

Також заявник зазначає, що відповідач змінив своє місце знаходження, у зв`язку з чим позивачу було складно направити претензію про оплату заборгованості, при цьому у сторін розпочались непорозуміння щодо сплати боргу.

Суд вважає аргументи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову обґрунтованими.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень статті 15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Нормами статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, а також запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд ураховує, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, серед іншого є: верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, пропорційність.

Розглядаючи дану заяву про вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на принципи змагальності, рівності і пропорційності, суд вважає за необхідне забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Порядок застосування інституту зустрічного забезпечення унормовано приписами статті 141 ГПК України.

Згідно з положеннями статті 141 ГПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Отже, під зустрічним забезпеченням слід розуміти спосіб гарантування відшкодування можливих збитків, які можуть бути заподіяні одній зі сторін господарського процесу забезпеченням позову.

З огляду на те, що зустрічне забезпечення не може бути вжито господарським судом без застосування заходів забезпечення позову, зустрічне забезпечення позову є залежним від інституту забезпечення позову. Умовно кажучи, зустрічне забезпечення є складовою частиною інституту забезпечення позову.

Таким чином, зустрічне забезпечення позову як процесуальний засіб захисту відповідача має приблизно ті ж самі ознаки, що і забезпечення позову, і також передбачає дотримання принципів господарського судочинства, зокрема принципів змагальності, рівності і пропорційності, які теж мають місце у разі застосування зустрічного забезпечення. Більш того, саме запровадження цього захисного засобу спрямовано на забезпечення рівності правового статусу сторін; принцип пропорційності фактично виражений в частині 3 статті 141 ГПК України.

Відтак, під зустрічним забезпеченням позову слід розуміти механізм, що складається із тимчасових процесуальних дій господарського суду, що наділені обмежувальним характером для позивача і спрямовані на забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, завданих забезпеченням позову.

Отже, на відміну від заходів забезпечення, завданням яких є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення спрямоване на захист прав та інтересів відповідача.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до зустрічного забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

В якості зустрічного забезпечення, заявником внесено на депозитний рахунок суду 100 000,00 грн. що підтверджується оригіналом квитанції №1-2939К від 27 липня 2020 року.

На переконання суду, вказаних коштів достатньо для забезпечення відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Відповідно до статті 144 ГПК України, ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановляння незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Також суд звертає увагу, що положеннями статті 146 ГПК України передбачена можливість відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову. Так, у випадку залишення позову без розгляду або закриття провадження з інших, ніж зазначені у частині першій статті 142 цього Кодексу підстав, або у випадку ухвалення рішення суду щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися. У разі подання відповідного позову про відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили судовим рішенням, зазначеним у частині першій цієї статті, відшкодування збитків, заподіяних вжиттям заходів забезпечення позову, здійснюється в першу чергу за рахунок коштів зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 136, 137, 138, 139, 140, 234, 235, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Заяву про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

2.Забезпечити позов фізичної особи - підприємця Новосада Олександра Леонідовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДНА ЕЛЕКТРО СИСТЕМА" про стягнення 711 500,00 грн.

3. Накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДНА ЕЛЕКТРО СИСТЕМА" (33027, Рівненська обл., місто Рівне, вул. Київська, буд. 92, ) в межах 711 500,00 грн., розміщених на рахунках:

- НОМЕР_1 в ПАТ "Перший Інвестиційний Банк";

- НОМЕР_2 в АТ "Державний експортно-імпортний банк України".

4.Стягувачем за даною ухвалою є: фізична особа - підприємець Новосад Олександр Леонідович ( АДРЕСА_1 , і.н. НОМЕР_3 ).

5. Боржником за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАХІДНА ЕЛЕКТРО СИСТЕМА" (33027, Рівненська обл., місто Рівне, вул. Київська, буд. 92, ).

6. Застосувати заходи зустрічного забезпечення шляхом внесення позивачем - фізичною особою - підприємцем Новосад Олександром Леонідовичем на депозитний рахунок Господарського суду Рівненської області грошових коштів в розмірі 100 000 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її підписання до Північно-західного апеляційного господарського суду України в порядку статей 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

підписано 27.07.2020 року

Суддя Качур А.М.