РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/959/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Чкан Д.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (м. Київ)
до Приватного підприємства "Регіон 21" (м. Харків)
про стягнення 8709,54 грн,
за участю представників:

позивача адв. Грищенка А.А.;

відповідача адв. Лукянова О.І.;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укргазвидобування" (позивач) надало Господарському суду Харківської області позовну заяву до Приватного підприємства "Регіон 21" (відповідач), в якій просить стягнути з Приватного підприємства "Регіон 21" пеню у розмірі 1919,54 грн, штраф у розмірі 2099,50 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача 2102,00 грн витрат на судовий збір. Свої позовні вимоги обґрунтовує не належним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №8/2 від 23.07.2019 щодо здійснення повної та своєчасної поставки товару у визначених договором обсягах та строки.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.04.2020 було залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків.

16.04.2020 позивач надав Господарському суду Харківської області заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.04.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Підготовче засідання вказаною ухвалою суду було призначено на 12.05.2020 о 15:00 год, про що повідомлено учасників справи.

05.05.2020 позивач надав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь пеню у розмірі 4159,78 грн та штраф у розмірі 4549,76 грн, що загалом становить 8709,54 грн, оскільки в прохальній частині позовної заяви позивачем допущено описку в сумах пені та штрафу, замість вищезазначених сум помилково заявлено до стягнення 1919,54 грн пені і 2099,50 грн штрафу.

Протокольною ухвалою суду від 12.05.2020 було прийнято судом до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог як заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.05.2020 учасників справи повідомлено про відкладення підготовчого засідання на 25.05.2020 о 14:30 год та ухвалою суду від 25.05.2020 на 02.06.2020.

01.06.2020 відповідач надав відзив на позовну заяву, який протокольною ухвалою суду від 02.06.2020 залишено без розгляду, оскільки відповідачем не додано документів, що підтверджують надіслання (надання) його позивачеві.

Також, 01.06.2020 відповідач надав клопотання про проведення графологічної експертизи.

Протокольною ухвалою суду від 02.06.2020 було відкладено розгляд клопотання відповідача про проведення графологічної експертизи для надання позивачу можливості подати свої заперечення.

02.06.2020 ухвалою суду було продовжено за власною ініціативою строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 24.06.2020 об 11:00 год, про що ухвалою суду від 02.06.2020 повідомлено сторін.

10.06.2020 позивач надав відповідь на відзив відповідача, в якій позивач посилається на необґрунтованість доводів відповідача, викладених у відзиві, та просить залишити відзив без розгляду та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Протокольною ухвалою суду від 24.06.2020 відкладено вирішення клопотання відповідача про проведення графологічної експертизи на наступне судове засідання, оскільки позивачем не надано пояснень чи заперечень на зазначене клопотання відповідача.

24.06.2020 представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання для письмового оформлення заяви про визнання позову у повному обсязі.

Вищевказане усне клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання для письмового оформлення заяви про визнання позову у повному обсязі задоволено протокольною ухвалою суду від 24.06.2020, а підготовче засідання відкладено на 15.07.2020 о 12:00 год, про що ухвалою суду від 24.06.2020 повідомлено учасників справи.

25.06.2020 відповідач надав заяву про визнання позову у повному обсязі.

Крім того, у судовому засіданні від 15.07.2020 представник відповідача заявив усне клопотання про залишення без розгляду клопотання відповідача про проведення графологічної експертизи.

Протокольною ухвалою суду від 15.07.2020 задоволено зазначене вище усне клопотання представника відповідача та залишено без розгляду клопотання відповідача про проведення графологічної експертизи.

15.07.2020 у підготовчому судовому засіданні представник позивача підтримує збільшені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні підтримує заяву відповідача про визнання позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

22.07.2019 між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки №8/2 (надалі - договір), за яким постачальник (відповідач) зобов`язується поставити покупцеві - товар, зазначений в специфікації/-ях, що додається/ються о договору і є його невід`ємною/-ими частино/-ими, а покупець (позивач) - прийняти і оплатити такий товар.

Відповідно до п. 1.2 договору найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна ціна договору вказується у специфікації/-ях (далі специфікація/її), яка є додатком №1 до договору та є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 3.1 договору ціна цього договору вказується в специфікації/-ях в гривнях з урахуванням ПДВ (застосовується якщо постачальник є резидентом, платником ПДВ) або в іноземній валюті без урахування ПДВ (застосовується якщо постачальник є нерезидентом).

Пунктом 5.1 вказаного договору сторони визначили, що строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації/-ях до цього договору.

Відповідно до п. 5.2 договору обсяг поставки товару (кожної партії товару) визначається в рознарядках покупця та узгоджується до поставки товару. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання постачальником рознарядки. Відвантаження товару без рознарядки забороняється. Рознарядка постачальнику може направлятися покупцем в електронному вигляді на електронну адресу постачальника, вказану в Розділі XIV даного договору.

Згідно з п. 5.3 договору датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (при наявності двох дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).

Пунктом 10.1 договору сторони визначили, що договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності), і діє до повного виконання сторонами зобов`язань.

Відповідно до специфікації №1 від 23.07.2019, що є додатком №1 до договору, сторони узгодили поставку товарів (відповідні дорожні знаки) загальною вартістю 64996,50 грн, у тому числі ПДВ 10832,75 грн.

В п. 2 вказаної специфікації сторони узгодили умови поставки товару: DDP.

Пунктом 3 цієї специфікації встановлено строк поставки: протягом 30 календарних днів з дати підписання договору та отримання рознарядки.

29.07.2019 позивачем було надано відповідачу рознарядку №1 від 23.07.2019 до договору №8/2 від 23.07.2019 (вих.№ШГВ6675-003.1.7-1 від 23.07.2019) на весь обсяг товару, що визначений у специфікації №1 до договору.

Рознарядку №1 від 29.07.2019 до договору №8/2 від 23.07.2019 отримано відповідачем 29.07.2019, про що свідчить розписка від 29.07.2019.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання з поставки товару у встановлений п. 3 специфікації №1 від 23.07.2019 до договору не виконав.

01.11.2019 позивач надіслав відповідачу лист №ШГВ9930-003.1.1-05 від 31.10.2019 щодо розірвання договору, в якому на підставі п. 11.3 та 11.4 договору поставки №8/2 від 23.07.2019 повідомив відповідача про відмову від вказаного договору в односторонньому порядку з 01.11.2019, який відповідач отримав 04.11.2019, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення.

07.11.2019 позивач надіслав відповідачу претензію №ШГВ10131-003.1.1-06 від 07.11.2019, в якій на підставі ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530, ст. 549, 610 ЦК України та п. 7.10 договору поставки №8/2 від 23.07.2019 вимагав протягом 7 календарних днів з дати її отримання сплатити штрафні санкції (пеню та штраф) у розмірі 8709,54 грн.

Відповідач отримав зазначену претензію 12.11.2019, що підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення.

У відповіді №15-00 від 02.12.2019 на претензію позивача відповідач не вказав причин невиконання умов договору щодо поставки товару та зазначив, що вважає претензію позивача недійсною, оскільки в розділі XIV договору немає електронної адреси ні постачальника, ні покупця.

13.12.2019 позивач надіслав відповідачу повторну претензію про сплату 8709,54 грн за вих. №ШГВ11360-003.1.1.-06 від 13.12.2019, яку відповідач отримав 20.12.2019, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення.

У відповіді №14-00 від 10.01.2020 на повторну претензію позивача відповідач причин невиконання умов договору щодо поставки товару не пояснив та вказав, що вважає цю претензію недійсною, оскільки рознарядку надано лише в письмовому вигляді та не направлено в електронному вигляді на електронну адресу постачальника, в розділі XIV договору немає електронної адреси ні постачальника, ні покупця.

Оскільки відповідач не здійснив повну та своєчасну поставку товару у визначених договором обсягах і строки, не сплатив пеню і штраф за порушення строку поставки товару по договору, це стало підставою для звернення позивача з позовом до господарського суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір поставки №8/2 від 23.07.2019, укладений між позивачем та відповідачем.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України встановлює обов`язковість договору для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не поставив позивачу товар у строк, встановлений п. 3 специфікації №1 від 23.07.2019 до договору поставки №8/2 від 23.07.2019.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно із ч. 2 ст. 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У п. 7.10 договору сторони передбачили, що у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у даному договорі, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Як зазначає позивач у позовній заяві, оскільки рознарядку №1 отримано відповідачем 29.07.2019, а строк поставки товару згідно з п. 3 специфікації №1 від 23.07.2019 узгоджено сторонами: «протягом 30 календарних днів з дати підписання договору та отримання рознарядки», то граничний термін виконання зобов`язань за договором, визначений п. 3 специфікації №1 від 23.07.2019 - 28.08.2019. Прострочення виконання зобов`язання за договором настає 29.08.2019. З урахуванням того, що договір було припинено 01.11.2019 період прострочення і нарахування пені складає з 29.08.2019 по 31.10.2019 включно, що становить 64 дні.

На підставі п. 7.10 договору позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару у сумі 4549,76 грн та пеню за період з 29.08.2019 по 31.10.2019 у сумі 4159,78 грн за порушення строку поставки товару по договору поставки №8/2 від 23.07.2019.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач не надав господарському суду доказів поставки позивачу товар у строк, встановлений п. 3 специфікації №1 від 23.07.2019 до договору поставки №8/2 від 23.07.2019, доказів сплати пені та штрафу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

За приписами ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідач у заяві про визнання позову визнає позов у повному обсязі.

Встановивши, що дії відповідача по визнанню позовних вимог в сумі 8709,54 грн не суперечать законодавству і не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, перевіривши, чи не обмежений представник відповідача у повноваженнях на їх вчинення, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і підлягаючими задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з ст. 123, 129, 130 ГПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 1051,00 грн.

Керуючись ст. 193, 216, 217, 218, 230, 231 ГК України, ст. 525, 526, 530, 610, 611, 629, 712 ЦК України, ст. 46, 73, 74, 76 - 80, 86, 123, 129, 130, 202, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Регіон 21" (61168, м. Харків, вул. Героїв праці, 12, кв. 261. Код ) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28. Код ) пеню у сумі 4159,78 грн, штраф у сумі 4549,76 грн та судовий збір у сумі 1051,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено "27" липня 2020 р.

Суддя В.І. Ольшанченко

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua/.