ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2020 р. м. Київ Справа № 911/2849/19

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянув у судовому засіданні

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Авіа Солюшнз», м.Київ

до 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, м.Київ

2) Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», с. Гора Бориспільського району Київської області

про усунення перешкод у користуванні орендованим майном та визнання права

У судовому засіданні брали участь:

представник позивача: Дзюбенко С.М. (довіреність б/н від 11.11.2019, посвідчення адвоката №7715/10 від 19.04.2019);

представник відповідача 1: Котовський В.М. (довіреність №1 від 03.01.2020, посвідчення №1, наказ №17-к від 16.09.2019, посадова інструкція);

представник відповідача 2: Щиголь М.В. (ордер КС №448714 від 13.01.2020, посвідчення адвоката №6487/10 від 23.03.2018)

1.Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 14.11.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум Авіа Солюшнз» (далі позивач, ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз») звернулось до Господарського суду Київської області (далі суд) із позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі відповідач-1, Фонд) та Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі відповідач-2, ДП МА «Бориспіль»), в якій, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 20.02.2020 (вх.№4028, т.1 а.с. 225-233), просить суд:

зобов`язати Фонд не чинити ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» перешкоди у користуванні приміщеннями №№1-58 на 1-му поверсі та приміщеннями №№59-83 на 2-му поверсі терміналу «С» (реєстраційний номер об`єкта нерухомості 208), загальною площею 1226,70кв.м., що розміщені за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт та перебуваються на балансі ДП МА «Бориспіль»;

визнати наявність у позивача права на звільнення від сплати орендної плати за приміщеннями №№1-58 на 1-му поверсі та приміщеннями №№59-83 на 2-му поверсі терміналу «С», загальною площею 1226,70кв.м., що розміщені за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт та перебуваються на балансі ДП МА «Бориспіль», що виникла (нарахована) за період з 02.08.2019 по 20.02.2020 згідно з договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 31.01.2019 №2216, укладеним між Фондом та ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз».

Позовні вимоги обґрунтовує ст.ст. 186-187, 319-321, 386, 391, 762, 796-797 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та вказує, що Фонд як орендодавець передав позивачу як орендарю приміщення №1-83, які не могли бути використанні, у зв`язку із обмеженим доступом до будівлі терміналу «С». При цьому, Фондом не вживались жодних заходів, направлених на забезпечення можливості використання позивачем зазначених приміщень за цільовим призначенням. Після звернення позивача до Фонду із пропозицією призупинити нарахування орендної плати на період, протягом якого приміщення №1-83 не можуть використовуватись, Фондом було відмовлено із зустрічної пропозицією повернути зазначені приміщення. Вважає, що у зв`язку із неможливістю ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» використовувати приміщення №№1-83 за їх цільовим призначенням, починаючи з 02.08.2019 (дата отримання приміщень в оренду), то у останнього, у силу приписів ч.6 ст. 762 ЦК України, виникло право на звільнення від орендної плати за приміщення №№1-83 протягом усього часу неможливості їх використання.

1.2. 04.12.2019, скориставшись передбаченим ст.178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) правом, Фонд надав відзив на позовну заяву (вх. №24148/19, т.1 а.с.105-106) та додаткові пояснення (вх.9877/20 від 22.05.2020, т.2 а.с.58-61), в якому вказує, що у позовній заяві та доданих до неї документів відсутні будь які фактичні дані, підтвердженні доказами, які б вказували на те, що позивач не користувався спірним орендованим майном. Крім того, позивачем не зазначено конкретних порушень у чому саме полягають перешкоди, які вчиняються відповідачем, а також дій, які мають бути виконані Фондом по відношенню до позивача щодо порушень прав орендаря нерухомого майна. Також указує, що у останнього відсутня фактична можливість впливати на об`єкт оренди (блокувати його, чи вчиняти інші дії щодо його фактичного використання), адже в межах повноважень, визначених законом, Фонд проводить лише процедуру укладання договорів оренди. Щодо звільнення ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» від сплати орендної плати зазначає, що у відповідача-1 відсутні правові підстави та повноваження не нараховувати останню. Додатково зазначає, що на даний час у позивача є доступ до приміщень та можливість приймати відвідувачів, бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо. На підставі зазначеного просить у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

1.3. 17.12.2019, скориставшись передбаченим ст.178 ГПК України правом, ДП МА «Бориспіль» надав відзив на позовну заяву №35-22/2-212 від 12.12.2019 (вх.25091/19, т.1 а.с. 122-128), в якому зазначає, що позивач був обізнаний про стан майна (приміщень терміналу «С») та можливість його використання, що підтверджується відповідним актом огляду об`єктів державної власності №2 від 02.08.2019, який був підписаний позивачем та відповідачем-2 ще до підписання акту приймання-передачі орендованого майна від 02.08.2019. Отже, приймаючи майно в оренду позивач чітко усвідомлював наявні умови користування орендованим майном. Крім того, вважає, що у позивача відсутні підстави для звільнення від сплати орендної плати на підставі умов договору та приписів ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а тому, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

1.4. Позивач скористався правом, передбаченим ст.166 ГПК України, та надав відповідь на відзиви від 03.01.2020 (вх.№269/20 від 09.01.2020, т.1 а.с.153-158) та письмові пояснення від 29.05.2020 (вх.10599/20 від 01.06.2020, т.2 а.с.73-75), в яких зазначив, що доказ, який підтверджує невикористання орендованого майна є відповідний акт огляду №2. Крім того, приміщення №№1-83 передані для розміщення зали очікування підвищеної комфортності для пасажирів VIP та бізнес-класу, а обслуговування таких пасажирів, у свою чергу, передбачає можливість під`їзду на автомобілі до терміналу. У зв`язку із блокуванням єдиної під`їзної дороги до приміщення №№1-83, позивач не може використовувати їх за цільовим призначенням. Указує, що обов`язок передачі майна та попередження про особливості та недоліки майна відповідно до ч.ч.1,2 ст.767 ЦК України покладаються на Фонд, то саме він і є відповідальним за забезпечення можливості використання майна за цільовим призначенням. Водночас, довід відповідача-2 щодо обізнаності позивача про доступ до приміщень не заслуговує на увагу, оскільки приймаючи відповідні приміщення терміналу «С», позивач, з огляду на приписи ст.186,187,796 ЦК України розумів та об`єктивно розраховував на те, що в силу закону має право використовувати складові приміщень, які є індивідуально визначеним майном, а також прилеглу територію з під`їзною дорогою. Зазначає, що твердження відповідачів про відсутність у Фонду повноважень не нараховувати орендну плату не заслуговує на увагу та жодним чином не впливає на можливість застосування приписів ч.6 ст. 762 ЦК України.

1.5. Відповідач-2 скористався правом, передбаченим ст.167 ГПК України, та подав заперечення на відповідь на відзив №35-20/1-12 від 21.01.2020 (вх.№1573/20 від 24.01.2020, т.1 а.с.180-184) та від 02.04.2020 №35-22/1-71 (вх.7178/20 від 07.04.2020, т.2 а.с.34-41), в яких указав обставини, аналогічні викладеним у своєму відзиві та додатково зазначив, що ст. 796 ЦК України, на яку посилається позивач, урегульовує питання щодо надання орендареві права користування земельною ділянкою, проте, позивач ставить питання про вільне та безперешкодне використання індивідуально визначеного рухомого майна («дорога та майданчик біля терміналу «С», частина об`єкту «стоянка біля КПП 4»), а не щодо користування земельною ділянкою. Крім того, зазначає, що положення ст.ст. 186-188 та ст. 796 ЦК України не може застосовуватися до спірних правовідносин з огляду на те, що термінал «С» як окрема будівля в оренду не передавалася, а передавалися лише приміщення розташовані в терміналі «С». Вказує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що останньому вчинялися перешкоди у користуванні орендованим майном.

2. Заяви та клопотання учасників справи з процесуальних питань, результати їх вирішення

2.1. 09.12.2019 від ДП МА «Бориспіль» надійшла заява про продовження процесуальних строків для подання відзиву на позовну заяву (вх.№24334/19, т.1 а.с.112), яка судом була задоволена, про що винесено протокольну ухвалу від 09.12.2019 (протокол судового засідання від 09.12.2019).

2.2. 13.01.2020 під час підготовчого засідання ДП МА «Бориспіль» заявлено суду клопотання про продовження строку підготовчого провадження та клопотання про продовження строку для подачі документів, які, протокольною ухвалою суду, на підставі ч. 3 ст. 177 та ст. 183 ГПК України були задоволені (протокол судового засідання від 13.01.2020).

2.3. 03.02.2020 під час підготовчого засідання позивач заявив суду клопотання про відкладення підготовчого засідання, яке протокольною ухвалою суду на підставі ст. 183 ГПК України було задоволено (протокол судового засідання від 03.02.2020).

2.4. 17.02.2020 від позивача надійшло клопотання про поновлення строку для подачі та долучення доказів (вх.№3613/20) та клопотання про надання часу для зміни предмету позову, які судом було задоволено, про що винесено протокольну ухвалу від 17.02.2020.

Разом із цим, у підготовчому засіданні судом розглянуто клопотання відповідача-2 про поновлення строку та долучення доказів (вх.3612/20), яке, протокольною ухвалою суду від 17.02.2020 також було задоволено (протокол судового засідання від 17.02.2020).

2.5. 21.02.2020 до суду надійшло клопотання від ДП МА «Бориспіль» про поновлення строків на подання доказів та долучення доказів (вх.4061/20), яке судом було задоволено, про що постановлено протокольну ухвалу від 24.02.2020.

2.6. 31.03.2020 та 06.04.2020 від учасників справи надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, які задоволені ухвалою суду від 06.04.2020.

2.7. 04.05.2020 від Фонду надійшло клопотання про відкладення судового засідання, яке було задоволено частково, про що винесено протокольну ухвалу суду від 04.05.2020 (протокол судового засідання від 04.05.2020).

2.8. 03.07.2020 від відповідача-1 надійшло клопотання про поновлення строку для подачі доказів, яке було задоволено, про що постановлено протокольну ухвалу суду від 06.07.2020 (протокол судового засідання від 06.07.2020).

3. Процесуальні дії у справі

3.1. Ухвалою суду від 19.11.2019 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 09.12.2019 та вирішено інші процесуальні питання по справі.

На підставі ст. 183 ГПК України, у підготовчому засіданні неодноразово оголошувалась перерва. Чергове підготовче засідання призначено на 24.02.2020.

Ухвалою суду від 24.02.2020, зокрема, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 06.04.2020.

3.2. На підставі ст. 216 ГПК України та ч. 4 розділу Х «Прикінцеві положення» ГПК України, у зв`язку із введенням на території України постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19» карантину судове засідання неодноразово відкладалося. Чергове судове засідання призначено на 06.07.2020.

3.3. На підставі ст. 233 ГПК України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, із посиланням на докази

31.01.2019 між Фондом (орендодавець) та ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» (орендар) укладений договір індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №2216 (далі Договір, т.1 а.с. 23-35). Договір в установленому порядку посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. 31.01.2019 за №102 та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.1.1. Договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - приміщення №54 на 4-му поверсі пасажирського терміналу «D» (інв. 47578) загальною площею 776,0кв.м., вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.09.2018 і становить за незалежною оцінкою 43 662 922,00грн без врахування ПДВ, приміщення №№ 1-58 на 1-му поверсі та приміщення №№ 59-83 на 2-му поверсі будівлі терміналу «С» загальною площею 1 226,7кв.м., вартість яких визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.09.2018 і становить за незалежною оцінкою 83 133 697,00грн без врахування ПДВ, (далі - майно), що розміщені за адресою: Київська область, місто Бориспіль, Аеропорт та перебувають на балансі ДП МА «Бориспіль» (балансоутримувач).

Майно передається в оренду з метою розміщення: приміщення №54 на 4-му поверсі пасажирського терміналу «D» (інв. №47578) загальною площею 776,0 кв.м розміщення зали очікування пасажирів бізнес-класу; приміщення №№ 1-58 на 1-му поверсі та приміщення №№ 59-83 на 2-му поверсі будівлі терміналу «С» загальною площею 1 226,7 кв.м. розміщення зали очікування підвищеної комфортності для пасажирів категорії VIP та бізнес-классу (п. 1.2. Договру).

Стан майна на момент укладення договору визначається в акті приймання-передачі, підписання якого сторонами є узгодженням комплектності, стану та призначення майна, відсутності потреби проведення поточного та інших видів ремонту. Орендар, підписавши акт приймання-передачі, підтверджує отримання вичерпної інформації про особливі властивості та недоліки майна, які можуть бути небезпечними для життя, здоров`я, майна орендаря або інших осіб чи призвести до пошкодження самого майна під час користування ним (п.1.3. Договору).

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання цього договору та акту приймання передачі (п.2.1. Договору).

Відповідно до п.3.1 Договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку вересень 2018 року 1 584 957,74грн (543 786,53грн за оренду приміщення №54 на 4-му поверсі пасажирського терміналу «D»; 1 039 171,21грн за оренду приміщення №№1-58 на 1-му поверсі та приміщення №№59-83 на 2-му поверсі будівлі терміналу «С» (т.1 а.с.29).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України (п.3.3. Договору).

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що у разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинного Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.

Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із Сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від Сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством (п. 3.5. Договору).

Орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу (п. 5.3. Договору).

Згідно із п.10.1 цей Договір укладено строком на 10 років, що діє з 31.01.2019 до 30.01.2029 включно.

Відповідно п. 7.2. Договору орендодавець зобов`язується не вчиняти дій, які б перешкоджали орендарю користуватися орендованим майном на умовах цього договору.

Водночас, 08.02.2019 та 05.04.2019 ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» звернулось із листами №058/02/19-1 та №05/04/19-1 до ДП МА «Бориспіль» з проханням, зокрема, привести орендоване майно у стан придатний для його експлуатації (т.1 а.с.160-165).

02.08.2019 на виконання п.2.1 Договору, між Фондом та ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» підписано акт приймання-передачі орендованого майна (т.1 а.с. 44) разом із актами №1 та №2 огляду об`єктів державної власності, що передається в оренду (т.1 а.с.38-41). Відповідні акти підписані балансоутримувачем та орендарем та їх підписи скріплені відповідними печатками.

Як зазначено, зокрема, в акті № 2: «Доступ до приміщень з загальнодоступних місць неможливий, прохід тільки через індивідуально визначене нерухоме державне майно «Дорога та майданчик біля терміналу «С» інв.№477991 площею 1852,00кв.м. та частину об`єкту «Стоянка біля КПП 4» інв.№47465 площею 902,40кв.м., яке в оренду не передано». Висновок стосовно можливості використання приміщень орендарем визначено, що для опалення/вентиляції приміщень, необхідно використання іншого індивідуально визначеного нерухомого майна, яке не передано в оренду за Договором. До передачі в оренду індивідуального рухомого майна інв.№47821 та інв.№47452, яке неможливо відокремити від будівлі терміналу «С», та прилеглої під`їзної дороги, використання приміщень за призначенням неможливе.

У зв`язку із зазначеними обставинами, 21.08.2019 ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» звернулось з листом та проектом договору про внесення змін №1 до відповідача-1 №21082019-1 від 21.08.2019 щодо наміру позивача внести зміни до Договору в частині призупинення дій пунктів 3.1, 3.2, 3.6-3.8 та 5.3 Договору стосовно приміщень в пасажирському терміналі «С», розташованого на території ДП МА «Бориспіль» у зв`язку із існуванням обставин, визначених у п.ІІ Преамбули до Договору про внесення змін (т.1 а.с.45-47).

У відповідь на вказаний лист, Фонд, листом №50-08-3882 від 06.09.2019 (т.1 а.с.50-51) зазначив, що нормативно правовими актами у сфері орендних відносин державного майна, у тому числі договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого майна), що належить до державної власності, не передбачено призупинення сплати орендної плати на будь-який період дії договору оренди. Крім цього, відповідач-1 запропонував позивачу, у разі неможливості використання орендованого майна, повернути останнє балансоутримувачу.

Відповідно до умов Договору, позивачу ДП МА «Бориспіль» виставлені рахунки-фактури за надані послуги, а саме, за оренду приміщення №54 на 4-му поверсі пасажирського терміналу «D» та приміщення №№ 1-58 на 1-му поверсі, приміщення №№ 59-83 на 2-му поверсі будівлі терміналу «С»: за серпень 2019 року у розмірі 1 965 233,74грн; за вересень 2019 року у розмірі 2 044 946,33грн; за жовтень 2019 у розмірі 2 059 260,96грн; за листопад 2019 року у розмірі 2 061 320,21грн; за грудень 2019 у розмірі 2 057 197,56грн (т.1 а.с.52-53, 205, 209, 213).

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем зазначені рахунки оплачені, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (т.1 а.с.57-66, 207-208, 211-212, 214-216).

08.11.2019 ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» складений акт про неможливість доступу до об`єктів, що передані в оренду, який надісланий Фонду разом із листом від 11.11.2019 №11112019-1 з проханням сприяння в усунені обставин, що перешкоджають використанню приміщень №№1-83 терміналу «С» та зарахувати надмірно сплачену суму оренди в розмірі 1 840 476,39грн в рахунок майбутніх платежів позивача за Договором на користь Фонду, починаючи з платежу за жовтень 2019 року та до повного зарахування вказаної суми переплати (т.1 а.с.67-76, 81).

06.02.2020 ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» складений акт про можливість доступу до об`єктів, що передані в оренду із змісту якого вбачається, що станом на дату складання цього акту, бетоні блоки, які були встановлені на під`їзній дорозі до будівлі терміналу «С» та перешкоджали доступу до орендованого майна відсутні (т.1 а.с.203).

5. Висновки суду із посиланням на норми права, які застосовано

5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Так само кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, що прямо передбачено у ч. 2 ст. 15 ЦК України.

При цьому необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні ст. 76 ГПК України доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача; порушення (невизнання або оспорювання) означеного права/інтересу відповідачем; належність обраного способу судового захисту (з точки зору адекватності порушення і спроможності його усунути та поновити (захистити) право або інтерес та закріплення положеннями діючого законодавства).

З огляду на положення ст. 4 ГПК України і ст. ст. 15, 16 ЦК України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Отже, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачем з урахуванням належно обраного способу судового захисту (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2020 у справі 924/1121/16).

5.2. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст.175 ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 283 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто, господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 287 ГК України орендодавцями щодо державного та комунального майна є Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо єдиних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом.

З огляду на те, що орендоване майно є державною власністю, до правовідносин, що склалися між суб`єктами господарювання за договором оренди, застосовуються положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-ХІІ (далі-Закон № 2269-ХІІ), який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин та є спеціальним законодавчим актом у сфері регулювання відносин, пов`язаних з передачею державного та комунального майна в оренду.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону № 2269-ХІІ орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності.

Судом береться до уваги те, що 01.02.2020 введений в дію Закон України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-IX (далі-Закон № 157-IX), який не містить у собі положення, які були передбачені у ст.28 Закону № 2269-ХІІ.

Водночас, у п.10 ч.1 ст.1 Закону № 157-IX визначено, що оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (ст.ст.386-394 ЦК України).

Так, ч. 2 ст. 386 ЦК України встановлено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Із змісту позовних вимог, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 20.02.2020, вбачається, що позивач просить суд зобов`язати Фонд не чинити ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» перешкоди у користуванні, зокрема, приміщеннями №№ 1-83 будівлі терміналу «С» , які у останнього перебувають в оренді.

Таким чином, з урахуванням вище викладеного, позивач має довести наявність реальної можливості порушення його права в майбутньому внаслідок протиправного впливу Фондом, а саме, створення останнім перешкод, які унеможливлюватимуть вільне користування орендованими приміщеннями.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Частиною ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як зазначалось вище, між Фондом та ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» укладений Договір про передачу в оренду державне нерухоме майно (приміщення №54 на 4-му поверсі пасажирського терміналу «D» та приміщення №№ 1-58 на 1-му поверсі та приміщення №№ 59-83 на 2-му поверсі будівлі терміналу «С»), яке відповідно до акт приймання-передачі від 02.08.2019 було передано орендарю.

Із матеріалів справи вбачається, та зазначене не заперечується учасниками справи, що починаючи з 06.02.2020 обставини, які перешкоджали доступу ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» до орендованого майна (будівлі терміналу «С») відсутні.

Водночас, ані під час звернення із даним позовом, ані під час розгляду даного спору позивачем не надано суду жодного доказу у відповідності до ст.ст.76-78ГПК України того, що саме Фондом, у порушення п.7.2 Договору вчинялись або будуть вчинятися дії, які б перешкоджали або перешкоджатимуть орендарю користуватися орендованим майном.

Як зазначає Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у своїх постановах від 28.05.2020 у справі №910/1392/19 та від 17.06.2020 у справі 910/5057/19, встановивши наявність у особи, яка звернулася із позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав і відповідно приймає рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Підсумовуючи викладене, суд вважає позовні вимоги в цій частині недоведеними, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

5.3. Відповідно до ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення в частині платного користування майном містилися також у Законі № 2269-ХІІ (ч.1 ст. 2) та містяться у п.10 ч.1 ст.1 Закону № 157-IX.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 2269-ХІІ орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Аналогічне положення міститься і в ч.5 ст. 17 Закону № 157-IX.

Із змісту позовних вимог, з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 20.02.2020 вбачається, що позивач просить визнати наявне у нього права на звільнення від сплати орендної плати за приміщеннями №№1-58 на 1-му поверсі та приміщеннями №№59-83 на 2-му поверсі терміналу «С» за період з 02.08.2019 по 20.02.2020.

Як зазначалось вище, п. 3.5. Договору передбачено можливість щодо перегляду розміру орендної плати, на вимогу однієї із сторін, у разі зміни методики її розрахунку, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ч. 6 ст.762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суд у своїй постанові від 27.02.2019 у справі № 914/782/18 констатує, що для застосування ч. 6 ст. 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном, суд має встановити обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалось або не могло бути використане наймачем та дослідити, чи відповідав за ці обставини наймач.

Крім того, при оцінці таких обставин презюмується незмінність умов господарювання (користування майном) чи стану об`єкта оренди, а орендар повинен подати докази наявності тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, а також довести, що ці обставини виникли з незалежних від нього причин, зокрема, внаслідок зміни кон`юнктури на ринку товарів, робіт, послуг, з вини орендодавця, через дію непереборної сили чи у зв`язку з природними властивостями майна, що є об`єктом оренди тощо. Якщо орендар з незалежних від нього обставин протягом певного часу був повністю позбавлений можливості користуватися орендованим майном, то на підставі цієї ж норми Закону він вправі порушувати питання і про повне звільнення його від внесення орендної плати (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №905/1472/17).

Із матеріалів справи вбачається, зокрема, з відповідного оголошення про намір передати в оренду об`єкти державної власності, Договору, акта прийому-передачі орендованого майна, рахунків-фактури тощо, що об`єктом оренди є нерухоме майно - приміщення №54 на 4-му поверсі пасажирського терміналу «D», приміщення №№ 1-58 на 1-му поверсі та приміщення №№ 59-83 на 2-му поверсі будівлі терміналу «С».

Так, позивач, звертаючись до суду із вимогою про визнання в останнього наявності права звільнення від сплати орендної плати у період з 02.08.2019 по 20.02.2020 зазначає, що відсутність доступу (проходу, під`їзду) до будівлі терміналу «С», в якій розміщені орендовані приміщення №№ 1-83, виключає можливість їх використання за цільовим призначенням, оскільки: ні пасажири, ні персонал ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» не мають змоги потрапити до орендованих приміщень із загально доступних місць, не використавши інше майно відповідача-2, яке в оренду не передано; позивач не зможе надавати послуги розвантаження/завантаження багажу з автомобіля пасажира, у випадку неможливості використання під`їзної дороги; позивач не зможе надавати послуги з розміщення транспорту пасажира на майданчику біля терміналу «С» на період обслуговування пасажира.

На підтвердження зазначених обставин позивачем надано суду акт №2 від 02.08.2020 огляду об`єктів державної власності, а саме, приміщення №№ 1-83 будівлі терміналу «С», що передається в оренду, який підписаний позивачем та відповідачем-2 із відповідними зауваженнями. У свою чергу, відповідних зауважень щодо використання приміщень №54 на 4-му поверсі пасажирського терміналу «D» в акті №1 від 02.08.2019 огляду об`єктів державної власності не визначено.

Незважаючи на встановлені позивачем обставини, які викладені в акті №2 від 02.08.2019, ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» прийнято в оренду відповідне майно, яке визначено в Договорі.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що Договір був укладений 31.01.2019, а акт прийому-передачі був підписаний 02.08.2019. У зазначений період, позивач звертався із відповідними листами до відповідачів, у яких зазначав про неможливість прийняття за актом приймання-передачі майна, оскільки, останнє перебуває в непридатному стані для його експлуатації.

Підсумовуючи зазначені обставини та докази, що їх підтверджують, суд погоджується із твердженням відповідачів, що під час підписання зазначеного акта прийому-передачі орендарю були відомі обставини, на які він посилається як на перешкоди у користуванні орендованим майном, а тому виходячи з засад розумності та ураховуючи здійснення підприємницької діяльності на власний ризик, позивач, приймаючи майно в оренду та беручи на себе зобов`язання щодо сплати орендної плати за користування орендованим приміщеннями на умовах Договору, мав усвідомлювати (свідомо допускати) можливість настання обставин, на які він посилається у своєму позові, як на підставу для звільнення від орендної плати.

До того, ж проаналізувавши зміст ст.762 ЦК України суд вважає, що положення ч.6 зазначеної статті «звільнення від плати» застосовуються у разі неможливості користування орендованим майном в цілому, а не його частиною.

Крім того, ч.ч.1, 2 ст. 21 Закону № 2269-ХІІ було передбачено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

У свою чергу, у ч. 5 ст.16 Закону №157-IX визначено, що не допускається внесення змін до договору оренди в частині зменшення суми орендної плати протягом строку його дії, крім випадків, визначених законодавством, з урахуванням вимог, передбачених Порядком передачі майна в оренду.

Аналізуючи зміст зазначених положень, п.3.5 Договору та ст. 762 ЦК України у цілому, суд зазначає, що ані Законом № 2269-ХІІ, ані Законом №157-IX не надано права орендодавцю, зокрема, звільняти орендаря від плати за користування державним майном, а лише у виключних випадках, наділяє орендодавця правом на зменшення орендної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухвалені рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання у ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» права на звільнення від орендної плати у період з 02.08.2019 по 20.02.2020.

6. Докази, які відхиляються судом

6.1. Наявна в матеріалах справи копія листа ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» від 11.11.2019 №11112019-2 судом до уваги не приймається, оскільки доказів надіслання зазначеного листа ДП МА «Бориспіль» надано суду не було (т.1 а.с.77-80).

6.2. Надані ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» та ДП МА «Бориспіль» фотографії судом до уваги не приймаються, оскільки із їх змісту неможливо встановити, коли, де і при яких обставинах створювалися відповідні знімки (т.1 а.с.42-43, 135-136, 159, 199-200)

6.3. Надані ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» та ДП МА «Бориспіль» відповідні копії інвентарних карток, запитів, договору про відшкодування витрат балансоутривувача на утирання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 30.01.2020 з додатками, судом до уваги не приймається, оскільки не мають суттєвого значення для розгляду даного спору (т.1 а.с.138-144, 236-264).

6.4. Надані ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз» копії актів приймання-здачі виконаних послуг згідно договору №2216 від 31.01.2019 із відповідними відмітками позивача про ненадання послуг, судом до уваги не приймається, оскільки обов`язковість останніх положеннями Договору не передбачена, та за своїм змістом суттєво не впливають на розгляд даного спору (т.1 а.с.55-56, 206, 210, 217).

7. Розподіл судових витрат

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то судовий збір у розмірі 5 763,00грн покладається на ТОВ «Преміум Авіа Солюшнз».

Керуючись ст.ст.2, 7, 14, 42, 46, 73-74, 77-80, 86, 129, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Авіа Солюшнз`до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення буде складено протягом 10 днів з дня оголошення даної вступної та резолютивної частин рішення.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 31.07.2020.

Станом на 31.07.2020 рішення законної сили не набрало.