ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2020 р. Справа №921/14/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Кравчук Н.М.

Плотніцького Б.Д.

секретар судового засідання Матіїшин Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вих. № 39-237-20 від 27.03.2020 (вх. №01-05/1607/20 від 08.05.2020)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 17.03.2020

у справі №921/14/18 (суддя Стадник М.С.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", вул. Б. Хмельницького, 6, Київ, 01001

до Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу", вул. Вокзальна, 4, Кременець, Тернопільська область, 47002

про стягнення 6 033 619,49 грн. по Договору купівлі-продажу природного газу №16-219-Б від 30.12.2015р., з яких: 4 188 997,66 грн. - основний борг, 754 823,22 грн. - пеня; 206 439,61 грн. - 3% річних, 883 359,00 грн. - інфляційні втрати.

За участю представників від:

позивача: Майданевич Г.А. - адвокат; Конопліцький І.В.- адвокат;

відповідача: Шовкопляс О.Ф. - представник;

органу ДВС: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" звернулось до Господарського суду Тернопільської області зі скаргою на дії головного державного виконавця Кременецького міськрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боцюка В.О., у якій просило визнати протиправною та скасувати постанову виконавчого провадження №60919672 від 18.02.2020 про арешт коштів боржника.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 17.03.2020 у справі №921/14/18 скаргу Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" №165 від 05.03.2020р. (вх. №1697 від 06.03.2020р.) - задоволено частково. Скасовано постанову головного державного виконавця Кременецького міськрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боцюка В.О. про арешт коштів боржника ВП №60919672 від 18.02.2020р. бв частині накладення арешту на рахунок НОМЕР_2 Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" (Тернопільська область, м. Кременець, вул. Вокзальна, буд. 4, ідентифікаційний код - 39460902) у Тернопільській філії ПАТ КБ "Приватбанк", м. Тернопіль, МФО 338783, який призначений для оплати праці працівникам підприємства та нарахувань до бюджету. В іншій частині скарги - відмовлено.

Приймаючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі постанови головного державного виконавця Кременецького міськрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боцюка В.О. від 18.02.2020 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №60919672 накладено арешт на грошові кошти ДП "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу", що містяться на рахунках Тернопільської філії ПАТ КБ "Приватбанк", м. Тернопіль, МФО 338783, зокрема, на поточному рахунку № НОМЕР_1, по якому здійснюється виплата заробітної плати працівникам, сплата єдиного соціального внеску, інших платежів.

Оскільки оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку (ч. 5 ст. 97 КЗпП України), своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості (ст. 24 Закону "Про оплату праці"), накладення арешту на рахунок боржника, призначений для виплати заробітної плати працівникам підприємства, призводить до порушення їх конституційних прав, а тому забороняється арешт коштів на рахунках, з яких виплачується заробітна плата, та сплачуються обов`язкові платежі, з ціллю виконання рішення суду щодо стягнення з цих коштів заборгованості за невиконання грошового зобов`язання підприємства за господарським договором.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов до висновку, що постанова від 18.02.2020 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №60919672 в частині накладення арешту на грошові кошти, які використовуються для виплати заробітної плати, здійснення нарахувань на заробітну плату працівників ДП "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу", що знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 Тернопільської філії ПАТ КБ "Приватбанк", м. Тернопіль, МФО 338783, прийнята без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками прав, свобод та інтересів працівників підприємства.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 17.03.2020 у справі №921/14/18 скасувати та відмовити у задоволенні скарги Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" в повному обсязі.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги скаржник зазначає, що постанова від 18.02.2020 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №60919672 винесена відповідно до норм чинного законодавства, оскільки: в оскаржуваній постанові зазначено, що арешт накладається на всі кошти, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом; до Кременецького міськрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) не надходила будь-яка інформація від банківських установ в порядку ч.3 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» про наявність у боржника рахунків, на яких містяться кошти, звернення стягнення на які заборонено законом; Закони України не містять заборони звертати стягнення та накладати арешт на кошти на рахунках боржників, які відкриті для зарахування заробітної плати, а також не визначають такі рахунки як рахунки із спеціальним режимом використання; ст. 7 ЗУ «Про платіжні системи та перекази в Україні», яка визначає види рахунків, що можуть відкриватися банками своїм клієнтам, не містить такого виду рахунків, як зарплатний.

Відповідач та орган ДВС відзивів на апеляційну скаргу не подали.

Відповідно до ч.3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду справу №921/14/18 розподілено до розгляду головуючому судді Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.05.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 17.03.2020 у справі №921/14/18, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 22.06.2020.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2020 розгляд апеляційної скарги відкладено на 20.07.2020 в режимі відеоконференції з Північним апеляційним господарським судом.

В судове засідання 20.07.2020 прибули представники сторін.

Орган ДВС участі уповноваженого представника в судовому засіданні повторно не забезпечив, причин неявки суду не повідомив, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч.12 ст. 270 ГПК України.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника органу ДВС.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі, просили ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 17.03.2020 у справі №921/14/18 скасувати та відмовити у задоволенні скарги Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 17.03.2020 у даній справі залишити без змін з підстав її законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Тернопільської області від 23.04.2018 у справі №921/14/18, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 22.11.2018 та постановою Верховного Суду від 26.02.2019, позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 4 188 997,66 грн. основного боргу, 377 411,61 грн. пені, 206 439,61 грн. 3% річних, 883 359,00 грн. інфляційних втрат та 90 504,29 грн. судового збору. В частині стягнення 377 411,61 грн. пені - відмовлено.

На виконання рішення суду 29.05.2018 видано наказ.

Постановою головного державного виконавця Кременецького міськрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боцюка В.О. від 20.12.2019 відкрито виконавче провадження №60919672 з виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 29.05.2018 у справі №921/14/18.

18.02.2020 головним державним виконавцем Кременецького міськрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боцюком В.О. винесено постанову про арешт коштів боржника при примусовому виконанні виконавчих документів: наказів Господарського суду Тернопільської області №921/14/18 від 29.05.2018, №921/511/18 від 23.09.2019, №921/108/18 від 28.11.2019 та постанови Кременецького МР ВДВС ГТУЮ у Тернопільській області про стягнення виконавчого збору №59037735 від 08.05.2019, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках:

- Тернопільська Ф. ПАТ КБ "Приватбанк", м. Тернопіль, МФО 338783,

- Тернопільська Ф. ОБЛ, АТ "Ощадбанк", м. Тернопіль, МФО 338545,

їх філіях, відділеннях, відокремлених підрозділах, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: ДП "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" (Тернопільська область, м. Кременець, вул. Вокзальна, буд. 4, ідентифікаційний код - 39460902) у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 5 265 526,81 грн.

Державне підприємство "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" звернулось до Господарського суду Тернопільської області зі скаргою на дії головного державного виконавця Кременецького міськрайонного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боцюка В.О., у якій просило визнати протиправною та скасувати постанову виконавчого провадження №60919672 від 18.02.2020 про арешт коштів боржника, оскільки такою накладено арешт на рахунок № НОМЕР_1 Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" у Тернопільській філії ПАТ КБ "Приватбанк", м. Тернопіль, МФО 338783, з якого здійснюється виплата заробітної плати працівникам підприємства, сплата податків, а рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою арешт не накладається.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» ( ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем);

Згідно з п. 1 ч. 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №905/361/19.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 03.12.2019, рахунок боржника № НОМЕР_1 є поточним рахунком.Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази, що ПАТ КБ "Приватбанк", на яке нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, визнало цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Разом з тим кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Згідно із ч.5 ст.97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.

У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Однак з матеріалів справи не вбачається, що боржник звертався до виконавця із заявою про виникнення в нього зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі та просив не накладати або зняти арешт з відповідної суми коштів на рахунку № для виплати заробітної плати своїм працівникам.

З огляду на все викладене вище в сукупності суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовані зазначені вище норми Закону України «Про виконавче провадження» щодо неправомірності дій державного виконавця з накладення арешту на рахунок боржника №. У зв`язку із цим апеляційну скаргу позивача слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - скасувати, у задоволенні скарги боржника на дії приватного виконавця - відмовити.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на відповідача в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволити

2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 17.03.2020 у справі №921/14/18 скасувати.

3. В задоволенні скарги Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" №165 від 05.03.2020р. відмовити.

4. Стягнути з Державного підприємства "Кременецьке управління з постачання та реалізації газу" (47002, Тернопільська область, м. Кременець, вул. Вокзальна,4, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 2102,00 грн. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Доручити місцевому господарському суду видати наказ.

5. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

6. Порядок та строк оскарження встановлено ст. ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Кравчук Н.М.

Суддя Плотніцький Б.Д.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 24.07.2020