ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року Справа № 903/554/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Мельник О.В. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Дика А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Луцької міської ради на рішення Господарського суду Волинської області від 14.03.2018 у справі № 903/554/17

за позовом Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій"

до відповідача Луцької міської ради

третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -Фізичної особи - підприємця Геруна Ю. Є.

про скасування рішення Луцької міської ради №68/4 від 24.12.2014

за участю представників сторін:

позивача - Жуковський В.В., Гітун Н.І.

відповідача - Бондарчук Р. І .

третьої особи на стороні відповідача - Кучма В.Ю.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" звернулося з позовною заявою до господарського суду Волинської області, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Луцької міської ради від 24.12.2014 "Про надання підприємцю Геруну Ю.Є. дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування приміщень по вул. Конякіна, 39" за №68/4.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 14.03.2018 позов Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" до Луцької міської ради, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фізичної особи - підприємця Геруна Ю. Є. про скасування рішення Луцької міської ради №68/4 від 24.12.2014, задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Луцької міської ради від 24.12.2014 року "Про надання підприємцю Геруну Ю.Є. дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування приміщень на вул. Конякіна, 39" за № 68/4. Стягнуто з Луцької міської ради на користь приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" 1600 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Луцька міська рада звернулась до суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення Господарського суду Волинської області від 14.03.2018 по дані справі скасувати, постановити нове рішення, яким в позові ПрАТ "ВОПАС" відмовити.

Вважає рішення Господарського суду Волинської області від 14.03.2018 у справі №903/554/17 незаконним та таким, яке постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скарга мотивована тим, що згідно ст.ст. 20 та 30 ГПК України справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів та виключна підсудність справ, жодним чином не визначають можливість оскаржувати рішення міської ради з питання не про право цивільне і яке є індивідуальним правовим актом, який вичерпав свою дію по факту виготовлення ФОП Геруном Ю.Є. проекту землеустрою щодо одержання земельної ділянки площею 472 кв.м. в оренду для обслуговування нерухомості, яке є у його власності по адресі: м. Луцьк, вул. Конякіна, 39. Таким чином, вважає, що справа підсудна адміністративному суду - проте Господарський суд Волинської області, порушив процесуальні норми і вимоги нового ГПК України прийшов до протиправного висновку і розглянув даний позов ПрАТ "ВОПАС" як господарський спір. Також, суд першої інстанції не встановив фактичні обставини справи і надав неправильну оцінку оскарженому рішенню міської ради №68/4 від 24.12.2014, оскільки, даним рішенням жодних земельних ділянок з комунальної власності в оренду не передавалося, а дозвіл на складання проекту землеустрою є виключно правовим актом індивідуальної дії. Судом першої інстанції згідно п. 1 ст. 277 ГПК України було неповно з`ясовано обставини по справі, а саме: протокол голосування депутатами Луцької міської ради; проект землеустрою, який був виготовлений на підставі оскарженого рішення ради № 68/4 від 24.12.2014 і відповідно рішення ради втратило чинність - отже, у порядку застосування п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України вже на момент подання позову - липень 2017 року предмет спору був відсутній. Тому, дана обставина є самостійною підставою для закриття провадження у справі.

Суд першої інстанції в рішенні Господарського суду Волинської області від 14.03.2018 по даній справі невірно застосував норми матеріального права і невірно визначив ключові важливі правові аспекти справи на які слід було звернути увагу: компетенція органу, який прийняв оскаржене рішення; характер правовідносин, виходячи вже з встановлених преюдиційних фактів, які були встановлені 28.11.2012 по справі № 5004/639/12 із застосуванням відповідно ст. 653 ЦК України - припинення договору оренди в частині 472 кв.м. земельної ділянки необхідної для обслуговування приміщень нерухомого майна ФОП Геруна Ю.Є. Суд не застосував необхідні норми матеріального права, як то ст. 26 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.ст. 123-125 ЗК України, ЗУ "Про землеустрій", що відповідно призвело до постановления незаконного рішення по справі, яке підлягає скасуванню.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №903/554/17 у складі: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Розізнана І.В.; суддя Філіпова Т.Л..

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.04.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Луцької міської ради на рішення господарського суду Волинської області від 14.03.2018 у справі №903/554/17 та її розгляд призначено на 17 травня 2018 року.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 зупинено апеляційне провадження у справі №903/554/17 за позовом Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" до Луцької міської ради, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фізичної особи - підприємця Геруна Ю.Є. про скасування рішення Луцької міської ради №68/4 від 24.12.2014, за апеляційною скаргою Луцької міської ради на рішення господарського суду Волинської області від 14.03.2018 до закінчення перегляду Верховних Судом рішення у справі №903/523/17 за позовом Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" до 1. державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Данильчука Анатолія Вікторовича, 2. Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Фізичної особи - підприємця Геруна Ю.Є., Луцької міської ради про визнання недійсною державної реєстрації земельних ділянок; скасування записів про державну реєстрацію земельних ділянок; поновлення записів про земельну ділянку, в порядку касаційного провадження та набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи №903/554/17.

У відповідності до абз. 3 п. 3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Рівненський апеляційний господарський суд та створено Північно-західний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку, Волинську, Житомирську, Рівненську та Хмельницьку області, з місцезнаходженням у місті Рівному.

Частиною 6 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

05.10.2018 в газеті "Голос України" опубліковано оголошення про початок роботи Північно-західного апеляційного господарського суду.

У відповідності до наказу керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду №992 від 01.10.2018 "Про комісію для передачі судових справ та матеріалів" згідно акта здачі судових справ від 03.10.2018 до Північно-західного апеляційного господарського суду передана апеляційна скарга Луцької міської ради на рішення господарського суду Волинської області від 14.03.2018 у справі №903/554/17.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №903/554/17 у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Мельник О.В., суддя Грязнов В.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.10.2018 у справі №903/554/17 прийнято апеляційну скаргу Луцької міської ради на рішення Господарського суду Волинської області від 14.03.2018 у справі №903/554/17 до провадження колегією суддів Північно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Мельник О.В., суддя Грязнов В.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2020 у справі №903/554/17 поновлено провадження за апеляційною скаргою Луцької міської ради на рішення Господарського суду Волинської області від 14.03.2018 у справі № 903/554/17 та призначено до розгляду на 28.07.2020 об 10:30 год.

Представником позивача Жуковським В.В. подано до суду клопотання про забезпечення проведення судового засідання 28.07.2020 об 10:30 год у справі №903/554/17 в режимі відеоконференції з Господарським судом Волинської області (м. Луцьк, проспект Волі, 54 А, 43016).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2020 у справі №903/554/17 клопотання позивача - Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" про участь в судовому засіданні 28.07.2020 року у справі №903/554/17 в режимі відеоконференції - задоволено; доручено забезпечення проведення відеоконференції судового засідання 28.07.2020 Господарському суду Волинської області (м. Луцьк, проспект Волі, 54 А, 43016).

У судовому засіданні 28.07.2020 представники відповідача та третьої особи повністю підтримали вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі та надали усні пояснення щодо суті спору.

У судовому засіданні 28.07.2020 представники позивача заперечили доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві та надали усні пояснення щодо суті спору.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення викладені у відзиві, стосовно дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

Приватне акціонерне товариство "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" (надалі - позивач) здійснює діяльність із забезпечення автотранспортних пасажирських перевезень через АС-1 Луцьк (структурний підрозділ без права юридичної особи) згідно з наказом Міністерства транспорту України №565 від 28.08.2001.

Позивачу на праві власності належать об`єкти нерухомості: автовокзал з платформами, будинок чергового, підземний туалет, що знаходяться за адресою: м.Луцьк, вул. Конякіна, 39.

15 лютого 2005 року між Луцькою міською радою в особі секретаря ради Кравчука С.Є., як орендодавцем, та ВАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій 10799" (правонаступник - ПАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій"), як орендарем, було укладено договір оренди землі, зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди за №289, згідно з умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування автостанції площею 26225 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Конякіна, 39, м. Луцьк, кадастровий номер (т.1 а.с. 51). За актом прийому-передачі від 15.02.2005 року земельну ділянку по вул. Конякіна, 39 в м. Луцьку було передано орендарю.

В матеріалах справи наявні договір купівлі-продажу нерухомого майна №1 від 18.01.1999 та договір купівлі-продажу нерухомого майна №2 від 18.01.1999 (т.1 а.с. 65, 67), згядно яких третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фізична особа-підприємець Герун Ю. Є. придбала нерухоме майно, що знаходиться за адресою: вул. Конякіна, 39, м. Луцьк ,а саме: приміщенням магазину №4 з літнім кафе та приміщенням магазину №7.

Як вбачається з описової частини постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 28 листопада 2012 року у справі №5004/639/12, Фізична особа-підприємець Герун Ю. Є. володіє нерухомим майном - приміщенням магазину №4 з літнім кафе та приміщенням магазину №7, що знаходиться за адресою: вул. Конякіна, 39, м. Луцьк, яке придбав з прилюдних торгів, що відбулися 26.12.2011 року, і є власником відповідно до витягів про державну реєстрацію прав №32817544 від 10.01.2012 та №32816823 від 10.01.2012 (т.1 а.с. 54).

З метою врегулювання питання, щодо користування земельною ділянкою на якій знаходиться нерухоме майно (приміщенням магазину №4 з літнім кафе та приміщенням магазину №7) Фізичної особи-підприємця Геруна Ю.Є., останній 30.05.2012 звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом до Луцької міської ради, ПрАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" про визнання договору оренди земельної ділянки №289 від 15.02.2005 припиненим та його розірвання.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.11.2012 у справі №5004/639/12, яка набрала законної сили, визнано припиненим договір оренди земельної ділянки №289 від 15.02.2005 в частині земельної ділянки площею 0,0472 га, на якій розташований магазин №4 з літнім кафе, приміщення магазину №7 по вул. Конякіна, 39 в м. Луцьку. Зобов`язано Управління Держкомзему у м. Луцьку внести відповідні записи у Поземельну книгу та Книгу записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі.

На виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 28.11.2012 у справі №5004/639/12 та на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності на земельні ділянки площами 0,0472 га та 2,5753 га, 26 травня 2013 року державним кадастровим реєстратором Управління Держземагенства у Луцькому районі Волинської області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Волинській області внесено зміни до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 2, 6225 га, комунальної форми власності, категорія земель: землі промисловості транспорту зв`язку енергетики оборони, цільове призначення: обслуговування автостанції, кадастровий номер :22:065:0030, зокрема поділено на дві інші земельні ділянки та змінено одній із них цільове призначення, категорію земель, а саме: внесено відомості про земельні ділянки за кадастровим номером :22:065:0059 площею 2,5753 га та кадастровим номером :22:065:0060 площею 0,0472 га.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-013 від 11.10.2013, місце розташуванням: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Конякіна, 39 з кадастровим номером :22:065:0060, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, цільове призначення: обслуговування приміщень, площею 0,0472 га її державну реєстрацію проведено державним кадастровим реєстратором Управління Держземагенства у Луцькому районі, Волинської області 26.05.2013 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в тому числі при поділі чи об`єднанні земельних ділянок від 16.05.2013 року.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-016 від 22.11.2016, місце розташуванням: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Конякіна, 39 з кадастровим номером :22:065:0059, категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, цільове призначення: обслуговування автостанції, площею 2,5753 га, її державну реєстрацію проведено державним кадастровим реєстратором Управління Держземагенства у Луцькому районі, Волинської області 26.05.2013 року на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в тому числі при поділі чи об`єднанні земельних ділянок від 16.05.2013 року.

Згідно з відомостями з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 84076323 від 03.04.2017 року, право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про земельну ділянку з кадастровим номером :22:065:0059 відсутні.

Згідно з відомостями з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 84077687 від 03.04.2017 року, право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про земельну ділянку з кадастровим номером :22:065:0060 відсутні.

24 грудня 2014 року Луцькою міською радою було прийнято рішення "Про надання підприємцю Геруну Ю.Є. дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди для будівництва та обслуговування приміщень на вул. Конякіна, 39 площею 0,0472 га, з земель комунальної власності" за №68/4, згідно якого відповідачем вирішено надати підприємцю Геруну Ю.Є. дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди для будівництва та обслуговування приміщень на вул. Конякіна, 39 площею 0,0472 га, із земель комунальної власності згідно з додатком (т.1 а.с. 35).

Рішенням Господарського суду Волинської області від 07.06.2017 у справі №903/178/17, яке набрало законної сили, відмовлено Приватному акціонерному товариству "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" у позові про визнання договору оренди земельної ділянки №289 від 15.02.2005 поновленим, а додаткової угоди укладеною.

05 лютого 2020 року Верховним Судом прийнято постанову у справі №903/523/17 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2019 та рішення Господарського суду Рівненської області від 03.07.2019 у справі №903/523/17 залишено без змін, якими провадження у справі в частині позову до державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Волинській області Данильчука А.В. припинено, а у задоволенні позову ПрАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання недійсною державної реєстрації земельних ділянок; скасування записів про державну реєстрацію земельних ділянок; поновлення записів про земельну ділянку - відмовлено.

Вважаючи рішення Луцької міської ради від 24.12.2014 року за №68/4 незаконним та таким, що порушує охоронюваний інтерес позивача, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України, яке регулює питання передачі земельної ділянки в оренду, цільового призначення земель, основ містобудування та містобудівної діяльності, позивач звернувся з позовною заявою до господарського суду.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів апеляційної скарги та заперечень до неї, колегія суддів зазначає, що згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а у рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловив думку про те, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з ... питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.".

Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Отже, статтею 6 Конвенції ЄСПЛ встановлено вимогу до судів щодо надання заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Згідно з вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

З огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Предметом господарського процесу як форми діяльності суду є господарські спори або інші справи віднесені до компетенції господарських судів Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами.

Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За змістом частин 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отож, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК України.

Водночас, згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною шостою статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

На підставі частини сьомої цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Конституційний Суд України в Рішенні від 01 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС України вирішив, що положення пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України в частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього Кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб`єкти владних повноважень.

Як свідчать матеріали справи, Приватне акціонерне товариство "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" звернулося до господарського суду з позовом про скасування рішення Луцької міської ради №68/4 від 24.12.2014 "Про надання підприємцю Геруну Ю.Є. дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди для будівництва та обслуговування приміщень на вул. Конякіна, 39 площею 0,0472 га, з земель комунальної власності".

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, а сторонами жодних доказів не надано, що свідчили б про набуття права власності або користування Геруном Ю.Є. на земельну ділянку площею 0,0472 га за адресою по вул. Конякіна, 39, в м.Луцьку .

Якщо особа звертається до повноважного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідні рішення, зокрема й про скасування рішення щодо надання відповідного дозволу, то у цих правовідносинах зазначений орган реалізує управлінські функції. А тому спори про оскарження таких його рішень належать до юрисдикції адміністративного суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 536/233/16-ц, від 30 травня 2018 року у справі № 127/16433/17, від 28 листопада 2018 року у справі № 820/4219/17, від 16 та 22 січня 2019 року у справах №361/2562/16-а та 371/957/16-а, від 27.03.2019 по справі № 206/4712/17).

При цьому згідно з практикою Великої Палати Верховного Суду отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю прийняття рішення органом місцевого самоврядування (постанова від 28 листопада 2018 року у справі №826/5735/16).

Рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є одним з етапів процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом. Відтак правовідносини, пов`язані з прийняттям та реалізацією такого рішення, не підпадають під визначення приватноправових, оскільки не породжують особистих майнових прав та зобов`язань осіб (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц).

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.12.2019 у справі 160/4211/19.

За змістом частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої дійшов помилкового висновку про вирішення даного спору в порядку господарського судочинства, оскільки спір про скасування рішення Луцької міської ради №68/4 від 24.12.2014 "Про надання підприємцю Геруну Ю.Є. дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди для будівництва та обслуговування приміщень на вул. Конякіна, 39 площею 0,0472 га, з земель комунальної власності" підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції, приходить до висновку, що оскільки спір про скасування рішення Луцької міської ради №68/4 від 24.12.2014 "Про надання підприємцю Геруну Ю.Є. дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди для будівництва та обслуговування приміщень на вул. Конякіна, 39 площею 0,0472 га, з земель комунальної власності" підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, тому провадження у справі №903/554/17 за позовом Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" до Луцької міської ради, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фізичної особи - підприємця Геруна Ю.Є. про скасування рішення Луцької міської ради №68/4 від 24.12.2014 "Про надання підприємцю Геруну Ю.Є. дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування приміщень на вул. Конякіна, 39" підлягає закриттю.

За положеннями ст. 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20 - 23 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Оскільки місцевим господарським судом в порушення пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України не закрито безпідставно відкрите провадження, останнім порушено правило юрисдикції господарських судів, що є обов`язковою підставою для скасування рішення та закриття провадження у справі в порядку частини 1 статті 278 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, рішення Господарського суду Волинської області від 14.03.2018 у справі №903/554/17 підлягає скасуванню як таке, що прийняте з порушенням норм процесуального права, з прийняттям нового судового рішення про закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 129, 231, 269, 270, 273, 275, 277, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні апеляційної скарги Луцької міської ради на рішення Господарського суду Волинської області від 14.03.2018 у справі № 903/554/17 - відмовити.

2. Рішення Господарського суду Волинської області від 14.03.2018 у справі № 903/554/17 - скасувати.

Провадження у справі №903/554/17 за позовом Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" до Луцької міської ради, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фізичної особи - підприємця Геруна Ю.Є. про скасування рішення Луцької міської ради №68/4 від 24.12.2014 "Про надання підприємцю Геруну Ю.Є. дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування приміщень на вул. Конякіна, 39" за № 68/4 - закрити.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки визначені ст. ст. 287-291 ГПК України.

4. Справу повернути до Господарського суду Волинської області.

Повний текст постанови складений "29" липня 2020 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.