СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2020 р. Справа № 905/450/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д., суддя Лакіза В.В.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Шіппінг", м. Маріуполь, Донецька область (вх. №1476 Д/2),

на рішення Господарського суду Донецької області від 12.05.2020 (повний текст складено 12.05.2020) у справі №905/450/20 (суддя - Левшина Г.В.),

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Шіппінг", м. Маріуполь, Донецька область,

про стягнення штрафу в сумі 98910,00 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Донецької області від 12.05.2020 у справі №905/450/20:

- позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", м.Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Шіппінг", м.Маріуполь про стягнення штрафу в сумі 98910,00 грн. задоволено повністю;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Шіппінг" (87510, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Ширшова, буд.6-А; ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680 м.Київ, вул.Тверська, 5, код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49038, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, б.108 ) штраф у сумі 98910,00 грн., судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп.

Не погодившись із ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Шіппінг" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 12.05.2020 у справі 905/450/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду є незаконним, прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права, зважаючи на наступне:

- після прийняття судом першої інстанції рішення апелянт довідався, що Державне підприємство «Маріупольський морський торговельний порт» здійснювало відвантаження у трьох вагонах 60459500, 60022803, 53590139 та зафіксувало вагу вантажу, в тому же самому розмірі, що і відповідач на підтвердження чого надав відповідні документи. Вважає, що документи складені вищевказаним підприємством підтверджують, що відповідачем у залізничній накладній було зазначено саме ту вагу, що відображалася на вагах на станції відправлення. На думку апелянта це є беззаперечним доказом того, що відповідач не припускався помилки під час зазначення ваги вантажу у залізничній накладній, а тому відсутні підстави для застосування до нього штрафних санкцій;

- в рішенні суду першої інстанції не зазначено жодним чином про належність ваг на станції призначення та не надано правової оцінки цим обставинам.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2020 сформовано колегію суддів апеляційного господарського суду у складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий суддя, судді Плахов О.В., Геза Т.Д.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.07.2020, зокрема: відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Шіппінг" на рішення Господарського суду Донецької області від 12.05.2020 у справі №905/450/20.; розгляд апеляційої скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Шіппінг" на рішення Господарського суду Донецької області від 12.05.2020 у справі №905/450/20 вирішено розпочати з 27.07.2020 без повідомлення учасників справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2020 у зв`язку із перебуванням судді Плахова О.В. у відпустці сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий суддя, судді Геза Т.Д., Лакіза В.В.

Позивач в процесі розгляду апеляційної скарги надав відзив на останню, якою просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Шіппінг" на адресу ПАТ "Авдієвський КХЗ" зі станції Маріуполь-Порт Донецької залізниці на станцію Авдіївка Донецької залізниці відвантажено за залізничною накладною №51410637 від 03.09.2019р. у вагонах №53590139, №60022803, №60459500 вантаж - вугілля кам`яне, не поіменоване в алфавіті, напівм`яке коксівне вугілля коксівне вугілля GLENCORE, походження Австралія.

При оформленні залізничної накладної №51410637 від 03.09.2019р. у вагоні №53590139 відповідачем вказано масу вантажу: нетто - 68050 кг; у вагоні №60022803 відповідачем вказано масу вантажу: нетто - 69400 кг; у вагоні №60459500 відповідачем вказано масу вантажу: нетто - 69400 кг.

Як свідчать розділи 26 та 28 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена вантажовідправником на 150-ти тонних вагонних заводських вагах.

Правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник вантажовідправника та експедитора.

04.09.2019р. на попутній станції ст.Пологи Придніпровської залізниці на підставі актів загальної форми №934/1П від 04.09.2019, №2364/В від 04.09.2019р. було проведено контрольне зважування вагонів №60459500, №60022803, №53590139 на справних електронних вагонних вагах, прийнятих до обліку СП "Запорізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця".

За результатами контрольної перевірки станцією Пологи Придніпровської залізниці був складений комерційний акт №463003/357 від 04.09.2019р. за накладною №51410637 від 03.09.2019р., відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагонів №53590139, №60022803, №60459500 на 150-ти тонних вагах вантажоодержувача №89 (повірка 04.06.2019р.) станції Пологи Придніпровської залізниці виявилось:

- при переваженні вага брутто у вагоні №53590139 складає 91460 кг., тара 24200 кг., нетто 67260кг., що менше ваги зазначеної відправником в документі на 790 кг.;

- при переваженні вага брутто у вагоні №60022803 складає 92060 кг., тара 23600 кг., нетто 68460кг., що менше ваги зазначеної відправником в документі на 940 кг.;

- при переваженні вага брутто у вагоні №60459500 складає 91360 кг., тара 23400 кг., нетто 67960кг., що менше ваги зазначеної відправником в документі на 1440 кг.

В акті зазначено, що 3-х вагонах фактично брутто склала 274880кг, тара - 71200кг. Маса вантажу нетто за перевізним документом 206850кг. Фактична маса вантажу нетто 203680кг, що менше документа на 3170.

У комерційному акті також містяться відомості про те, що при комерційному огляді вагонів було виявлено навантаження нижче рівня бортів 100-200мм, насипом. Маркування вапном, хаотичне, не порушене. Виїмки, заглиблення відсутні, окреслення навантаження без порушень. В перевізному документів в графі 20 зазначено: вугілля кам`яне, вантаж маркований вапном, вантаж навантажено нижче бортів. Розвантажувальні люка зачинені на запірний механізм. Перекоса кузова немає, люка закриті. Вагон у технічному стані справний. Дано оперативне повідомлення.

Комерційний акт №463003/357 від 04.09.2019р. підписаний заступником начальника станції Шило С .М., агентом з розшуку вантажу Зайцевою Л.В. , агентом комерційним Кузміною І.С .

Вищевказані обставини щодо невідповідності зазначених відповідачем даних маси вантажу стали підставою для нарахування штрафу та звернення Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Шіппінг" про стягнення штрафу в сумі 98 910,00 грн.

Як вже зазначалось вище, рішенням Господарського суду Донецької області від 12.05.2020 у справі №905/450/20: позовні вимоги задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Шіппінг" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" штраф у сумі 98910,00 грн.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч.1. ст. 909 Цивільного кодексу України та ч.1. ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2. ст. 908 Цивільного кодексу України та ч.5. ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч.3. ст.909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 6 глави 1 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за № 863/5084 від 24.11.2000, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3. Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1. та ч.2. ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1. ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Отже, аналіз вищевказаних положень законодавства дає змогу дійти висновку, що на залізницю покладено обов`язок складання комерційного акту, зокрема в разі невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, а обставини, зазначені в такому акті є підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника.

Як вже зазначалось вище, за результатами контрольної перевірки станцією Пологи був складений комерційний акт №463003/357 від 04.09.2019р. за накладною №51410637 від 03.09.2019р., відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагонів №53590139, №60022803, №60459500 на 150-ти тонних вагах вантажоодержувача №89 (повірка 04.06.2019р.) станції Пологи Придніпровської залізниці виявилось:

- при переваженні вага брутто у вагоні №53590139 складає 91460 кг., тара 24200 кг., нетто 67260кг., що менше ваги зазначеної відправником в документі на 790 кг.;

- при переваженні вага брутто у вагоні №60022803 складає 92060 кг., тара 23600 кг., нетто 68460кг., що менше ваги зазначеної відправником в документі на 940 кг.;

- при переваженні вага брутто у вагоні №60459500 складає 91360 кг., тара 23400 кг., нетто 67960кг., що менше ваги зазначеної відправником в документі на 1440 кг.

В акті зазначено, що 3-х вагонах фактично брутто склала 274880кг, тара - 71200кг. Маса вантажу нетто за перевізним документом 206850кг. Фактична маса вантажу нетто 203680кг, що менше документа на 3170.

Вищевказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Отже, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено комерційним актом №463003/357 від 04.09.2019р., який є належним доказом в розумінні ст. 129 Статуту залізниць України, що підтверджує невідповідність маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до п.12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається. При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Як встановлено, на станції призначення Авдіївка Донецької залізниці, при перевірці вантажу у вагонах №60459500, №60022803, №53590139 за комерційним актом попутної станції Пологи Придніпровської залізниці № 463003/357 від 04.09.2019 року, не було виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції і фактичною наявністю та станом вантажу. Комерційний акт попутної станції Пологи Придніпровської залізниці № 463003/357 від 04.09.2019р. зареєстровано на станції призначення Авдіївка Донецької залізниці під №463003/357/249 відповідно до п. 62 Інструкції з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003р. №147-Ц.

Станцією призначення Авдіївка Донецької залізниці у розділі "Є" комерційного акту №463003/357/249 від 04.09.2019 року було зроблено відмітку "Під час перевірки вантажу різниці проти цього акту не виявлено", як передбачено п.12 "Правил складання актів", затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року №334. Достовірність таких відомостей підтверджено підписами: начальника станції Авдіївка Балачова Б.Ю., в.о. інженера Ткаченко О.М., агента комерційного Збиральникова С.В.

За таких обставин, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76-77 Господарського процесуального кодексу України невідповідність фактичної маси вантажу у вагонах тій масі вантажу, яка зазначена відправником у накладній №51410637 від 03.09.2019р.

Умовами п. 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом № 644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України унормовано, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтями 118, 122 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. За неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Зважаючи на той факт, що згідно накладної №51410637 від 03.09.2019р. провізна плата за перевезення вантажу у вагонах №53590139, №60022803, №60459500 складає 6 594,00 гривень, а вантажовідправники в світлі приписів ст. 24 Статуту несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Відповідача штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати а саме 98 910,00 грн., за неправильно зазначену масу вантажу.

Доводи апелянта, що комерційний акт підписано неуповноваженими працівниками позивача, не приймаються судовою колегією апеляційного господарського суду, зважаючи на наступне:

Пунктом 10 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 року №334 передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

В разі якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці може бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акта.

Як вбачається із матеріалів справи, комерційний акт №463003/357 від 04.09.2019р. підписаний заступником начальника станції Шило С.М., агентом з розшуку вантажу Зайцевою Л.В. , агентом комерційним Кузьміною І.С.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивачем визначено коло осіб працівників залізниці, яких згідно з наказом начальника станції "Запорізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" №2 від 02.01.2019 "Щодо призначення відповідальних працівників станції Пологи бути уповноваженими особами на підписання від імені залізниці комерційних актів" уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів, у тому числі, комерційного агента Кузьміну І.С., агента з розшуку Зайцеву Л.В.

Враховуючи наведене, комерційний акт №463003/357 від 04.09.2019р. підписаний уповноваженими працівниками залізниці з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Доводи апелянта, що в рішенні суду першої інстанції не зазначено жодним чином про належність ваг на станції призначення, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки наявні в матеріалах справи документи свідчать, що масу вантажу у вагонах було визначено таким же самим способом (шляхом зважування на вагах), а відповідачем не доведено зворотнього належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.76-77 Господарскього процесуального кодексу України.

Що стосується посилань скаржника на те, що Державне підприємство «Маріупольський морський торговельний порт» здійснювало відвантаження у трьох вагонах 60459500, 60022803, 53590139 та зафіксувало вагу вантажу, в тому же самому розмірі, що і відповідач на підтвердження чого надав відповідні документи, судова колегія апеляційного господарського суду зазначає наступне:

- статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього;

- копії документів про вагу вантажу, видані Державним підприємством «Маріупольський морський торговельний порт» не були предметом дослідження місцевим господарським судом, у зв`язку із чим останній був позбавлений можливості надати їм оцінку;

- апелянтом не заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів, а також не наведено жодних причин неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього;

- зазначені вище обставини в контексті положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України унеможливлюють залучення до матеріалів справи таких нових доказів.

Доводи відповідача були спростовані в даній постанові апеляційного господарського суду, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Донецької області від 12.05.2020 у справі №905/450/20 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Шіппінг" на рішення Господарського суду Донецької області від 12.05.2020 у справі №905/450/20 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 12.05.2020 у справі №905/450/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню згідно п.2 ч.3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя: Н.О. Мартюхіна

Суддя Т.Д. Геза

Суддя В.В. Лакіза