ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2020 р. м. Київ Справа № 911/545/20

За позовомФізичної особи - підприємця Церкевича Сергія Валерійовича ( АДРЕСА_1 )
До Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" (07700, Київська обл., Яготинський район, м. Яготин, вул. Сільгосптехніки, 1-В)
Про стягнення 412366,72 грн
Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Булавіна Є.С.

Представники:

Від позивача Нікітюк П.М. адвокат
Від відповідача не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець Церкевич Сергій Валерійович (далі-позивач) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом від 25.02.2020 №23, заявивши вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" (далі-відповідач) 307166,68 грн заборгованості з оплати послуг, наданих за договором №05/10/18 від 05.10.2018 на транспортні перевезення та 105170,04 грн пені. Понесені судові витрати просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором №05/10/18 на транспортні перевезення від 05.10.2018.

Разом з позовною заявою Фізична особа - підприємець Церкевич Сергій Валерійович також подав до суду заяву про забезпечення позову від 25.02.2020 №22 (вх. № суду 36/20 від 28.02.2020), шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" в межах заявлених позовних вимог з урахуванням судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.03.2020 №911/545/20 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Провадження у справі за вказаними вимогами відкрито ухвалою Господарського суду Київської області від 03.03.2020 №911/545/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 08.04.2020, встановлено учасникам справи строки для вчинення необхідних процесуальних дій тощо.

08.04.2020 у зв`язку з надходженням від сторін клопотань про відкладення підготовчого засідання, призначеного 08.04.2020, в яких сторони посилалися на встановлення карантину на всій території України згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" суд на місці без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про відкладення підготовчого засідання з застосуванням принципу розумного строку тривалості провадження на 29.04.2020, задля дотримання карантинного режиму та недопущення поширення гострих распіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19.

28.04.2020 до Господарського суду Київської області надійшли клопотання сторін про відкладення розгляду справи №911/545/20 з посиланням на встановлені на території України карантинні заходи.

29.04.2020 у зв`язку з неявкою в засідання сторін, також неможливістю розгляду процесуальних питань, визначених у ч.2 ст.182 Господарського процесуального кодексу України, суд на місці без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про відкладення підготовчого засідання на 13.05.2020. З метою повідомлення сторін про дату, час і місце підготовчого засідання за їх місцезнаходженням направлено ухвалу від 29.04.2020, постановлену в порядку ст.120, 121 Господарського процесуального кодексу України.

Станом на час проведення підготовчого засідання 13.05.2020 від сторін судом отримано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд на місці без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про відкладення підготовчого засідання на 03.06.2020. Про дату, час і місце підготовчого засідання сторони повідомлені ухвалою за приписами ст.120, 121 Господарського процесуального кодексу України.

25.05.2020 відповідач надав до Господарського суду Київської області відзив на позов з власним розрахунком пені, в якому просить суд позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 105170,04 грн залишити без задоволення та зменшити розмір договірної неустойки, посилаючись на те, що заявлені до стягнення суми нараховані з порушенням строків їх нарахування, що не відповідає ч.6 ст.232 Господарського кодексу України. Також відповідач зазначає, що у зв`язку з погіршенням економічної ситуації в результаті вжиття в країні карантинних заходів, пов`язаних з COVID-19, через обмеження можливості ведення господарської діяльності, у нього склалось складне матеріальне становище.

01.06.2020 позивач подав до Господарського суду Київської області відповідь на відзив, в якій не погоджується з доводами відповідача, зокрема посилається на п.6.11 Договору, відповідно до якого сторони погодили, що строк позовної давності, який застосовуватиметься до стягнення штрафних санкцій (неустойки, пені, штрафу) за цим Договором, складатиме 3 (три) роки, а від так позивач має законні підстави для стягнення з відповідача пені за несвоєчасну оплату послуг згідно акта здачі-приймання робіт (надання послуг) №ЦС-192 від 28.12.2018, з урахуванням подвійної облікової ставки, за період з 23.01.2019 по 03.02.2020, яка становить 105170,04 грн.

03.06.2020 у зв`язку з неявкою в засідання відповідача та для надання йому часу на подання заперечень на відповідь на відзив суд на місці без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання про відкладення підготовчого засідання на 17.06.2020.

12.06.2020 до суду від відповідача надійшло клопотання №11/06 від 11.06.2020, відповідно до кого останній просить суд залишити позовні вимоги позивача щодо стягнення пені у розмірі 105170,04 грн без задоволення, посилаючись на обмеження ведення господарської діяльності у зв`язку з встановленими карантинними заходами в країні та погіршення його економічної ситуації.

У підготовчому засіданні 17.06.2020, вчинивши всі передбачені процесуальним законодавством дії за ст.182-183 Господарського процесуального кодексу України, суд на місці без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 03.07.2020. З метою повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання за його місцезнаходженням направлено ухвалу відповідно до ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

30.06.2020 від позивача надійшло клопотання від 26.06.2020 про залучення доказів, до якого приєднано акт від 25.06.2020 приймання виконаних робіт та додаткову угоду №3 від 06.03.2020, складені за договором про надання професійної правничої допомоги та представлення інтересів в суді б/н від 02.12.2019, рахунок №49 від 22.06.2020 та платіжне доручення № 531 від 26.06.2020 про оплату правової допомоги у сумі 12000 грн.

03.07.2020 у судовому засіданні судом заслухано вступне слово представника позивача, проведено з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами та оголошено перерву в судовому засіданні на 14.07.2020. З метою повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання за його місцезнаходженням направлено ухвалу відповідно до ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні, що відбулося 14.07.2020, після проведення судових дебатів, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд зазначає, що 03.07.2020 та 14.07.2020 судовий розгляд відбувався за відсутності представника відповідача, оскільки судом не було встановлено достатніх підстав для відкладення судового засідання через неявку представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс". Так, сторона належним чином і завчасно повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, явка представника відповідача не визначалася обов`язковою, правову позицію по суті спору відповідач довів до відома суду, подавши відзив на позовну заяву та клопотання про залишення без розгляду позовних вимог про стягнення пені.

Під час розгляду спору по суті представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, стягнувши з відповідача суму основного боргу та пеню, нараховану у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання. Також представник позивача клопотав перед судом про покладення на відповідача судових витрат та відхилення його клопотання про зменшення пені і про залишення позовних вимог про стягнення пені без задоволення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оглянувши оригінали документів, копії яких долучено до матеріалів справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.10.2018 Фізична особа-підприємець Церкевич Сергій Валерійович в якості перевізника та Товариство з обмеженою відповідальністю " Хім-Агро-Сервіс " в якості замовника уклали договір №05/10/18 на транспортні перевезення, за яким перевізник зобов`язується за плату та за рахунок замовника виконати, а при необхідності - також і організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити належним чином надані послуги.

Відповідно до п.1.2 договору послугами за цим договором є послуги з перевезення вантажів замовника вантажним автомобільним транспортом та/або організація перевезень вантажів замовника.

Строк дії договору встановлено у розділі 8, де вказується, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2018, в частині проведення розрахунків до повного виконання.

Пунктом 1.3 договору зазначено, що вантажем, який підлягає перевезенню за цим договором, є сільськогосподарська продукція врожаю 2018 року або інший вантаж, наданий замовником.

Згідно з п.2.1 договору замовник повідомляє перевізника про готовність вантажу до завантаження на автотранспортні засоби та пункт завантаження. Сторони цього договору погодили, що таке повідомлення направляється електронним зв`язком, або в телефонному режимі.

Відповідно до п.2.4 договору вантаж вважається прийнятим перевізником до перевезення після завантаження його на транспортні засоби і надання уповноваженому представнику перевізника (водію) відповідно оформлених супровідних документів на вантаж.

Сторони у п.2.5 договору домовилися про те, що доказом приймання-передачі вантажу є товарно-транспортна накладна, оформлена належним чином з підписами уповноважених осіб замовника та перевізника, скріплена (за наявності) печатками сторін договору.

За умовами п.2.11 договору вантаж вважається таким, що переданий вантажоодержувачу, а перевезення таким, що виконане, з моменту підписання уповноваженим представником вантажоодержувача товаросупровідних документів.

Відповідно до п.2.12 договору доказами факту надання послуг з перевезення (доставки) вантажу є належним чином оформлена товарно-транспортна накладна; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), підписаний уповноваженими представниками сторін договору та скріплений (у разі наявності) печатками.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що акт здачі-приймання робіт (надання послуг) складається у 2-х (двох) оригінальних примірниках, підписується уповноваженою особою перевізника, скріплюється печаткою перевізника (за наявності) та передається на затвердження замовнику шляхом особистого вручення, кур`єром або за допомогою поштового зв`язку.

Відповідно до п.3.3 договору замовник протягом 5-ти (п`яти) робочих днів з дати отримання акту здачі-приймання робіт (надання послуг) затверджує його або надає письмову мотивовану відмову. Затвердження здійснюється шляхом підписання уповноваженою особою замовника акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) та направлення одного із його примірників перевізнику. З моменту підписання сторонами акту здачі-прийняття робіт (надання послуг), послуги, вважаються наданими (виконаними) належним чином.

Спір у справі виник у зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання за договором №05/10/18 на транспортні перевезення від 05.10.2018 щодо оплати вартості наданих послуг, у зв`язку з чим Фізичною особою - підприємцем Церкевичем С. В. заявлено до стягнення 307166,68 грн боргу та 105170,04 грн пені.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем у період з 05.10.2018 по 28.12.2018 надано передбачені договором послуги, пов`язані з перевезенням вантажу на загальну суму 1661566,68 грн, про що позивачем складено акти здачі-приймання (надання послуг), а саме:

- №ЦС-93 від 16.10.2019 на суму 54400,00 грн з ПДВ;

- №ЦС-106 від 24.10.2018 на суму 409568,00 грн з ПДВ;

- №ЦС-107 від 25.10.2018 на суму 31528,20 грн з ПДВ;

- №ЦС-156 від 28.11.2018 на суму 234570,60 грн з ПДВ;

- №ЦС-160 від 28.11.2018 на суму 25402,39 грн з ПДВ;

- №ЦС-179 від 18.12.2018 на суму 148644,29 грн з ПДВ;

- №ЦС-180 від 18.12.2018 на суму 59182,20 грн з ПДВ;

- №ЦС-191 від 28.12.2018 на суму 92202,00 грн з ПДВ;

- №ЦС-192 від 28.12.2018 на суму 606069,00 грн з ПДВ.

Для оплати наданих послуг за перевезення вантажу позивач надіслав відповідачу наступні рахунки щодо оплати наданих послуг на загальну суму 1661566,68 грн:

- №ЦС-96 від 16.10.2019 на суму 54400,00 грн з ПДВ;

- №ЦС-109 від 24.10.2018 на суму 409568,00 грн з ПДВ;

- №ЦС-110 від 25.10.2018 на суму 266098,80 грн з ПДВ;

- №ЦС-135 від 06.11.2018 на суму 174046,68 грн з ПДВ;

- №ЦС-136 від 06.11.2018 на суму 151384,20 грн з ПДВ;

- №ЦС-146 від 14.11.2018 на суму 436140,00 грн з ПДВ;

- №ЦС-154 від 20.11.2018 на суму 169929,00 грн з ПДВ.

Також позивачем надано товарно-транспортні накладні: №856102 від 05.11.2018; №856109 від 07.11.2018; №856114 від 08.11.2018; №856115 від 08.11.2018; №856123 від 08.11.2018; №856125 від 09.11.2018; №856130 від 09.11.2018; №856133 від 10.11.2018; №856142 від 10.11.2018; №856145 від 10.11.2018; №856054 від 12.11.2018; №856055 від 12.11.2018; №856056 від 12.11.2018; №856060 від 13.11.2018; №856065 від 13.11.2018; №856009 від 07.11.2018; №856070 від 16.11.2018; №856073 від 16.11.2018; №856077 від 16.11.2018; №856081 від 17.11.2018; №856086 від 18.11.2018; №856088 від 18.11.2018; №856090 від 18.11.2018; №856097 від 19.11.2018.

Відповідно до наданих до суду документів відповідач здійснив часткову оплату отриманих послуг, що підтверджується платіжними дорученням на загальну суму 1354400,00 грн, а саме:

- №2847 від 19.10.2018 на суму 54400,00 грн.

- №2880 від 26.10.2018 на суму 100000,00 грн.

- №2964 від 08.11.2018 на суму 100000,00 грн.

- №2992 від 13.11.2018 на суму 100000,00 грн.

- №3075 від 22.11.2018 на суму 100000,00 грн.

- №3112 від 28.11.2018 на суму 300000,00 грн.

- №3241 від 18.12.2018 на суму 200000,00 грн.

- №3389 від 31.01.2019 на суму 200000,00 грн.

- №3592 від 22.03.2019 на суму 100000,00 грн.

- №4257 від 05.09.2019 на суму 100000,00 грн.

Таким чином, неоплаченими відповідачем лишаються надані позивачем послуги вартістю 307166,68 грн.

Судом встановлено, що надані суду акти здачі-приймання (надання послуг) №ЦС-106 від 24.10.2018, №ЦС-107 від 25.10.2018, №ЦС-156 від 28.11.2018, №ЦС-160 від 28.11.2018, №ЦС-179 від 18.12.2018, №ЦС-180 від 18.12.2018, №ЦС-191 від 28.12.2018, №ЦС-192 від 28.12.2018 підписані лише зі сторони позивача.

Однак, матеріалами справи підтверджується, що 11.12.2019 позивач звернувся до відповідача з листом №12 від 06.12.2019, в якому, описуючи фактичні обставини спірних правовідносин сторін, просив протягом п`яти робочих днів з дня отримання цього листа підписати і повернути акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) відповідно до п.3.2 договору. До вказаного листа позивачем приєднано акти здачі-приймання робіт (надання послуг), податкові накладні, квитанції про реєстрацію податкових накладних, акти звіряння взаємних розрахунків та ін.

Лист від 06.12.2019 №12 отримано відповідачем 14.12.2019, що підтверджується відомостями з офіційного веб-сайту оператора поштового зв`язку України - Акціонерного товариства "Укрпошта".

04.02.2020 позивач надіслав відповідачеві претензію №12 від 03.02.2020 про сплату заборгованості за виконані роботи та пені, яку останній отримав 08.02.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

За твердженнями позивача така претензія залишена без відповіді та задоволення.

По суті заявленого спору та позовних вимог суд зазначає наступне.

Укладений між сторонами у справі договір №05/10/18 на транспортні перевезення від 05.10.2018 є за своєю правовою природою змішаним договором перевезення та надання послуг.

Частинами 1 та 2 ст.509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України з договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За нормами ст.525,526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ч.1 ст.193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідач не заперечив обставин своєчасного і належного виконання позивачем обов`язків перевізника згідно з укладеним сторонами договором №05/10/18 на транспортні перевезення від 05.10.2018, результати чого оформлені актами приймання-передачі робіт (надання послуг), які Товариством з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" не підписані, не заперечив та не спростував належності і допустимості доказів, поданих позивачем на підтвердження заявлених вимог. Крім того, суттєвим є той факт, що відповідач здійснив часткову оплату з посиланням на договір та/або на договір і рахунки, що виставлялися позивачем за цим договором.

Таким чином судом встановлено, що позивач виконав договірні зобов`язання, забезпечивши своєчасну доставку вантажу у визначений пункт розвантаження, а тому суд погоджується з аргументами позивача стосовно належного виконання ним договірних зобов`язань, тоді як відповідач допустився порушення умов договору.

Щодо моменту прострочення відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до п.3.3 договору замовник протягом 5-ти (п`яти) робочих днів з дати отримання акту здачі-приймання робіт (надання послуг) затверджує його або надає письмову мотивовану відмову. Затвердження здійснюється шляхом підписання уповноваженою особою замовника акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) та направлення одного із його примірників перевізнику. З моменту підписання сторонами акту здачі-прийняття робіт (надання послуг), послуги, вважаються наданими (виконаними) належним чином.

Також, згідно з п. 4.5 договору, розрахунки за фактично надані послуги здійснюються на підставі акту здачі-прийняття робіт (надання послуг), підписаного уповноваженими представниками сторін та скріпленого печатками сторін (за наявності). Строк розрахунків-14 (чотирнадцять) банківських днів починаючи від дати підписання відповідного акту здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначає про неодноразове надіслання відповідачу актів приймання-передачі робіт (надання послуг), проте до позовної заяви приєднав докази їх направлення та отримання відповідачем відповідно до листа №12 від 06.12.2019 з вимогою про затвердження таких актів протягом п`яти робочих днів з дня їх отримання - опис вкладення у цінний лист, фіскальний чек та накладну відділення поштового зв`язку №659 від 11.12.2019.

Таким чином матеріали справи свідчать про те, що позивач надіслав відповідачу оригінали актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) 11.12.2019, які останній отримав 14.12.2019 для затвердження та підписання, а тому, беручи до уваги п.3.3 договору, відповідач мав би їх підписати або ж скласти і надіслати письмову відмову у строк до 20.12.2019 включно. У той же час, враховуючи п.4.5 договору, строк виконання взятих на себе відповідачем зобов`язань слід вважати таким, що сплив 14.01.2020 (14-ть робочих днів для проведення розрахунків), а відтак строк прострочення відповідача перед позивачем розпочав свій перебіг з 15.01.2020.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за договором в повному обсязі та своєчасно не виконав, доказів протилежного суду не надав, суд дійшов висновку про те, що позивач правомірно звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за договором №05/10/18 на транспортні перевезення від 05.10.2018 у розмірі 307166,68 грн. На підставі викладеного, позовні вимоги про стягнення основного боргу підлягають задоволенню повністю.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором позивачем заявлено до стягнення з відповідача 105170,04 грн пені, що нарахована за період прострочення з 23.01.2019 по 03.02.2020.

Відповідач, у свою чергу, проти стягнення пені заперечує. Так у відзиві на позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" надає власний розрахунок пені за період з 23.01.2019 по 23.07.2019, що складає 54347,34 грн та, при цьому, просить позовні вимоги залишити без задоволення, не заперечуючи їх по суті, а розмір пені зменшити. У клопотанні від 11.06.2020 №11/06 відповідач просить залишити без задоволення позовну вимоги про стягнення пені, адже пеня становитиме для нього відчутний тягар.

Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За правилами частини 1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.1ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою.

За приписами ст.547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Неустойкою (штрафом, пенею) у розумінні ч.1,3 ст. 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч.1 ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У ч.2 ст. 217 Господарського кодексу України зазначається, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій як відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" унормовано, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст.3 вказаного Закону розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Сплату договірної неустойки у формі пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення виконання зобов`язання із розрахунку несплаченої (несвоєчасно сплаченої) вартості наданих послуг сторони погодили у п. 6.3 договору.

Як встановлено судом, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання за договором №05/10/18 від 05.10.2018 на транспортні перевезення з 15.01.2020, а тому, на переконання суду, позивач помилково вважає початком строку прострочення відповідача 23.01.2019. У зв`язку з цим, для забезпечення відповідності рішення суду по суті заявленого спору вимогам щодо законності, а також для уникнення порушення вимог щодо відповідності рішення вимогам матеріального і процесуального права, судом проведено уточнений розрахунок договірної неустойки (пені).

Уточнений розрахунок суду здійснено з урахуванням умов укладеного договору, встановлених судом фактичних обставин справи, визначених судом суми заборгованості, періоду прострочення оплати заборгованості за виконані послуги відповідно до встановленого судом моменту прострочення відповідача та граничного строку нарахування пені, що вказав позивач.

Таким чином, відповідно до уточненого розрахунку суду, проведеного з моменту прострочення відповідача з 15.01.2020 по 03.02.2020 (кінцева дата, визначена позивачем) розмір пені становить 4190,93 грн.

З огляду на все викладене вище, позовні вимоги задовольняються частково в сумі 311357,61 грн (307166,68 грн основного боргу та 4190,93 грн пені).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд не вбачає підстав для зменшення пені, про що заявляв відповідач, оскільки розмір пені, що задовольняється судом - 4190,93 грн у порівнянні з зустрічним розрахунком, проведеним відповідачем - 54347,34 грн, є значно меншим (менше, ніж 10% від розрахованої відповідачем суми), а тому, на переконання суду, не становитиме для Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" надмірний тягар.

Також суд вважає за належне зазначити, що у відзиві на позовну заяву відповідач просив залишити позовні вимоги без задоволення, але, при цьому, не заперечив та не спростував суті позовних вимог в частині стягнення основного боргу. У зв`язку з цим, суд відхиляє заперечення відповідача як такі, що жодним чином не спростовують позовні вимоги.

Чинним процесуальним законодавством України передбачено обов`язок суду при постановлені рішення вирішити питання про розподіл судових витрат.

Як вказано вище позивач просить покласти на відповідача понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 6187,61 грн та витрати на правову допомогу адвоката у сумі 25000,00 грн.

Відповідач заперечень щодо розміру судових витрат не навів.

У зв`язку з частковим задоволенням позову судові витрати у справі №911/545/20 покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених вимог відповідно до ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, де закріплено, що у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

До складу судових витрат за ст. 123 Господарського процесуального кодексу України відноситься судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи. При цьому, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

На підтвердження таких витрат позивачем подано до суду платіжне доручення про сплату 6187,61 грн судового збору від 21.02.2020, договір про надання професійної правової допомоги та представлення інтересів в суді від 02.12.2019 та додаткові угоди до нього №1 від 02.12.2019, №3 від 06.03.2020, рахунок №44 від 20.02.2020 на оплату юридичних послуг в сумі 13000,00 грн, платіжне доручення №470 від 21.02.2020 на суму 13000,00 грн, акт приймання виконаних робіт, наданих згідно з договором про надання професійної правової допомоги та представлення інтересів у суді б/н від 02.12.2019 від 25.06.2020 на суму 25000,00 грн, рахунок №49 від 22.06.2020 на оплату юридичних послуг у сумі 12000,00 грн, платіжне доручення №531 від 25.06.2020 на суму 12000,00 грн.

З наявних в матеріалах справи документів суд встановив, що 02.12.2019 Фізичною особою-підприємцем Церкевичем Сергієм Валерійовичем в якості клієнта та Адвокатським бюро "Павла Нікітюка" укладено договір про надання професійної правової допомоги та представлення інтересів у суді б/н, за яким Адвокатське бюро зобов`язалося надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнта, а клієнт зобов`язався сплатити гонорар Адвокатському бюро.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору предметом договору визначено надання Адвокатським бюро усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у справі по стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" на користь клієнта заборгованості за договором №05/10/18 від 05.10.2018 на транспортні перевезення, в тому числі і у разі звернення клієнта до суду з позовом про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хім-агро-сервіс», що перебуватиме у провадженні Господарського суду Київської області, а у випадку прийняття судом першої інстанції остаточного рішення з яким не погоджується клієнт - у суді апеляційної інстанції.

Згідно з п. 4.2 договору від 02.12.2019 гонорар Адвокатського бюро залежить від обсягу виконаної роботи, погодженої ціни за виконання такої роботи сторонами договору та визначається в додаткових угодах до цього договору про оплату послуг Адвокатського бюро. Обсяг виконаної роботи визначається та підтверджується актом виконаних робіт, що складається по мірі виконаної роботи.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2020 (п.3.1 договору).

Адвокатське бюро "Павла Нікітюка" оформило ордер серії РН №233 на надання правової допомоги у Господарському суді Київської області адвокатом Нікітюком Павлом Михайловичем.

Між сторонами договору про надання професійної правової допомоги та представлення інтересів у суді було підписано акт приймання виконаних робіт, наданих згідно договору про надання професійної правової допомоги та представлення інтересів у суді від 25.06.2020, відповідно до якого було узгоджено перелік наданих послуг (виконаних робіт) та їх ціну.

Адвокатське бюро виставило позивачу рахунки №44 від 20.02.2020 на суму 13000,00 грн та №49 від 22.06.2020 на суму 12000,00 грн, які були оплачені позивачем в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №470 від 21.02.2020 на суму 13000,00 грн та № 531 від 25.06.2020 на суму 12000,00 грн відповідно.

Згідно з ч.5 ст.129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини справи. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч.1 ст.15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Суд зауважує, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути не лише доведеним, а й документально обґрунтованим та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини: у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009 (п.п.34-36), у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заява №66561/01 (п.88), у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 заява №72277/01 (п.80), у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 заява №19336/04 (п.268), у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 заява №71660/11 (п.95), у справі "Чернега та інші проти України" від 18.06.2019 заява №74768/10 (п.294) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Щукін проти України" від 28.02.2006 заява №16329/03 (п.28) та у справі "Козинець проти України" від 06.12.2007 заява №75520/01 (п.76) зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

Документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалено рішення. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/16322/18, від 26.02.2020 у справі №910/5744/18, від 07.04.2020 у справі №910/11310/18).

Таким чином, суд вважає, що чинним законодавством не заборонено права присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, за рахунок іншої сторони адвокатські витрати у меншому розмірі, який погоджений у договорі між адвокатом та його клієнтом.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не включає до загальної суми, з якої має провадитися розрахунок витрат на професійну правничу допомогу суму у розмірі 1200,00 грн сплачену за підготовку претензії (п.1 акту приймання виконаних робіт від 25.06.2020), оскільки спірні правовідносини сторін не передбачають обов`язкового досудового врегулювання, що може слугувати підставою для виключення вартості претензійної роботи з розрахунку витрат на професійну допомогу.

Решту вчинених адвокатом юридично значимих дій у вигляді послуг для клієнта суд вважає правомірно заявленими до покладання на відповідача.

Отже, розподіляючи судові витрати на оплату професійної правничої допомоги, суд розраховує їх пропорційно задоволеним вимогам та приймає за основу суму в розмірі 23800,00 грн, а тому з відповідача підлягають стягненню 17971,50 грн з оплати професійної правничої допомоги відповідно до ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з частковим задоволенням позову.

Інших судових витрат, для їх покладення на відповідача, позивач не заявив.

Таким чином, з огляду на часткове задоволення позову, на користь позивача з відповідача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4672,29 грн та 17971,50 грн витрат з оплати на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.11, 73-80, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Фізичної особи - підприємця Церкевича Сергія Валерійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" про стягнення 412366,72 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" на користь Фізичної особи - підприємця Церкевича Сергія Валерійовича 307166 (триста сім тисяч сто шістдесят шість) грн 68 коп. заборгованості, 4190 (чотири тисячі сто дев`яносто) грн 93 коп. пені, 4672 (чотири тисячі шістсот сімдесят дві) грн 29 коп. судового збору та 17971 (сімнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят одну) грн 50 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Відмовити у задоволені позовних вимог Фізичної особи - підприємця Церкевича Сергія Валерійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" про стягнення пені у розмірі 100979,11 грн.

Позивач - Фізична особа - підприємець Церкевич Сергій Валерійович ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Хім-Агро-Сервіс" (07700, Київська обл., Яготинський р-н, м. Яготин, вул. Сільгосптехніки, 1-В ідентифікаційний код 37412862).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.07.2020.

Суддя О.О. Третьякова