АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/3480/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Бєляновського В.В., Лавриненко Л.В.

розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю КОРАЛЛ про відшкодування судових витрат
по справі №916/3480/19
за позовом Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки
до Товариства з обмеженою відповідальністю КОРАЛЛ
про стягнення 26 889,57 грн.

встановив:
Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю КОРАЛЛ в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 26 889,57 грн штрафу.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.02.2020 у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2020 рішення Господарського суду Одеської області від 11.02.2020 у справі №916/3480/19 залишено без змін.
24.06.2020 Південно-західним апеляційним господарським судом отримано клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю КОРАЛЛ про відшкодування судових витрат в якому заявник просить винести додаткову постанову про стягнення витрат на професійну правову допомогу, які сторона сплатила, або має сплатити у зв`язку з переглядом справи № 916/3480/19, у суді апеляційної інстанції та стягнути з Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРАЛЛ» витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн відповідно до поданих первинних документів.
В обґрунтування заявленого клопотання заявник посилаючись на приписи ст.ст. 126, 129, 244 ГПК України зазначає, що 19.05.2020 представником відповідача, адвокатом Полівановою Іриною Сергіївною, було подано до суду заяву про надання доказів понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення (в порядку абзацу 2 частини 8 статті 129 ГПК України). Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду у справі № 916/3480/19 прийнято 19.06.2020. Отже, даним клопотанням заявник протягом п`яти днів з моменту винесення постанови надає докази понесення судових витрат, які сторона сплатила, або має сплатити у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
До вказаного клопотання заявником додано договір про надання юридичних послуг від 29.04.2020, акт прийому-передачі наданих послуг від 20.05.2020, ордер на надання правової допомоги та платіжне доручення.
02.07.2020 судом апеляційної інстанції отримано клопотання Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокату, які підлягають розподілу між сторонами в якому позивач просить встановити, що з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «КОРАЛЛ» було допущено недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК України та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу з 5000 грн до 188 грн 23 коп.
Свої заперечення позивач обґрунтовує тим, що у відповідності до умов наданого відповідачем договору про надання юридичних послуг від 29.04.2020, він передбачав здійснення формування правової позиції, надання консультацій та складання проекту відзиву. В свою чергу, з наданого Акту прийому-передачі наданих послуг від 20.05.2020 року, вбачається, що представником відповідача було надано виключно одну послугу, а саме було здійснено складання відзиву на апеляційну скаргу в справі №916/3480/19. Отже, як вважає позивач, всупереч узгоджених завдань, представник відповідача здійснив складання не проекту відзиву, а вчинив складання відзиву на апеляційну скаргу, підписав його та подав його до суду. Позивач вважає, що подання представником відповідача відзиву на апеляційну скаргу суперечить узгодженим між представником відповідача та відповідачем завданням, та не повинно було бути здійснено, оскільки визначені у п.1.1. договору про надання юридичних послуг від 29.04.2020 завдання не вимагають здійснення представництва у вигляді надання до суду відзиву на апеляційну скаргу.
Позивач вважає, що виходячи з умов договору, який було укладено між представником відповідача та відповідачем, належним способом виконання узгодженого завдання є складання представником відповідача саме проекту відзиву на апеляційну скаргу, надання цього проекту до відповідача, для вчинення ним подальших дій на його розсуд, в тому числі щодо підпису відзиву та надання його до суду. Отже, як вважає позивач, представником відповідача було вчинено дію, яка не була передбачена умовами договору, з огляду на що компенсування цієї витрати відповідача, яка не була неминучою, в тому розмірі, який був вказаний у клопотанні про відшкодування судових витрат, є безпідставним.
Позивач також не погоджується із розміром витрат, які відповідач просить стягнути на свою користь з позивача. Так, на думку позивача, зазначений представником відповідача розмір витрат є неспівмірним, зокрема з огляду на те, що ця справа не є складною, складення адвокатом відзиву на апеляційну скаргу та надання його до суду не було передбачено укладеним договором, більш того, надання до суду відзиву не є обов`язковим, це виключно право учасника справи а не його обов`язок. До того ж, складений представником відповідача відзив на апеляційну скаргу фактично ґрунтується на діях іншого представника відповідача, зібраних ним матеріалах та сформованій ним правовій позиції. Позивач зазначає, що виходячи змісту поданого відповідачем відзиву, вбачається, що представник відповідача був обізнаний з інформацію та документацію, необхідною для виконання умов договору від 29.04.2020 року, отже, попередні складені іншим адвокатом документи, а також інші задіяні у розгляді справи у суді першої інстанції та при формування правової позиції документи були відомі представнику відповідача, отже, з наведеного вбачається, що сформований представником відповідача відзив на апеляційну скаргу фактично ґрунтується на раніше складеному відзиві на позовну заяву.
Посилаючись на висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду викладені у постанові від 29.04.2020 року по справі №920/13/19, позивач вважає, що співмірним розміром витрат на професійну правничу допомогу у цій справі є 0,7% від загальної ціни позову, тобто 188,23 грн.
Крім того, позивач вважає, що бажана сума стягнення у розмірі 5000 грн перевищує розмір мінімальної заробітної плати, а визначений у договорі розмір вартості послуг виконавця на годину надання послуг у розмірі 1000 грн значно перевищує розмір мінімальної заробітної плати у погодинному розмірі.
Судом апеляційної інстанції також отримано заяву Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в якій позивач просить клопотання про відшкодування судових витрат вважати таким, що подано неповноважною особою та залишити його без розгляду.
В обґрунтування даної заяви позивач зазначає, що виходячи зі змісту наданого відповідачем ордеру серії ВН №1008981 від 29.04.2020 року, вбачається, що адвокат Поліванова І.С. підтверджує, що договором про надання правової допомоги (правничої) допомоги права адвоката не обмежуються. В той же, час умови укладеного між відповідачем та адвокатом договору передбачають здійснення представництва у суді виключно у випадку, якщо того вимагає виконання завдань передбачених п.1.1. договору від 19.04.2020. Як вбачається з наданого адвокатом договору від 19.04.2020 року, цей договір передбачає надання адвокатом юридичних послуг виключно щодо стосовно формування правової позиції сторони у справі, консультування щодо стадій та порядку розгляду справи, складання проекту відзиву на апеляційну скаргу. Отже, повноваження адвоката обмежені. Проте, надана адвокатом копія ордеру не містить у своєму змісті відомості про наведене обмеження.
Позивач зазначає, що зі змісту договору від 19.04.2020 року можливо дійти висновку, що відповідач не надавав адвокату Полівановій І.С. повноваження на подання та підписання заяви про надання доказів понесення судових витрат. Отже, як вважає позивач, адвокат завертаючись до суду із клопотанням про відшкодування судових витрат діяла на власний розсуд та за відсутністю відповідних повноважень, чим саме не було додержано вимог ч.4 ст.60 ГПК України та ч.4 ст.26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю КОРАЛЛ про відшкодування судових витрат колегія суддів зазначає наступне.
За приписами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У відповідності до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.
Статтею 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №916/3480/19 за апеляційною скаргою Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Господарського суду Одеської області від 11.02.2020, визначено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
20.05.2020 до суду апеляційної інстанції надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю КОРАЛЛ про надання доказів понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. В означеній заяві представник відповідача зазначив, що у відповідності до ч.8 ст.129 ГПК України, докази понесення судових витрат, які сторона сплатила, або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, відповідач надасть протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі (т.2, а.с. 31).
Постанова у даній справі прийнята Південно-західним апеляційним господарським судом 19.06.2020.
Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю КОРАЛЛ про відшкодування судових витрат було надіслано та надійшло до суду апеляційної інстанції 24.06.2020, тобто з дотриманням п`ятиденного строку визначеного ч.8 восьмою статті 129 ГПК України.
29.04.2020 між адвокатом Полівановою І.С. (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю КОРАЛЛ (клієнт) було укладено договір про надання юридичних послуг у відповідності до п.1.1. якого цей договір регулює порядок надання виконавцем юридичних послуг клієнту стосовно формування правової позиції сторони у справі, консультування щодо стадій та порядку розгляду справи, складання проекту відзиву на апеляційну скаргу в справі №916/3480/19 за позовом Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки до ТОВ «КОРАЛЛ» про стягнення 26889,57 грн штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару.
У відповідності до п. 1.2. договору якщо того вимагає виконання завдань, передбачених п 1.1 договору, виконавець здійснює захист, представництво або надає іншу правову допомогу в будь-яких правоохоронних органах, поліції, органах прокуратури, СБУ, Державній фіскальній службі України (її структурних підрозділах, відділах), органах нотаріату, судах усіх інстанцій, експертних бюро, а також в інших державних установах, перед третіми особами незалежно від організаційно-правової форми та підпорядкування, а також перед фізичними особами.
Виконавець здійснює прийняті на себе зобов`язання у відповідності до меж своєї компетенції, визначеної Конституцією України, Кримінальним процесуальним кодексом України, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також іншими нормативно-правовими актами (п.1.3. договору).
Пунктом 1.5. договору визначено, що вартість послуг виконавця складає 1000 грн на годину надання послуги. Розрахунок вартості наданих послуг вказується виконавцем в актах прийому-передачі наданих послуг із вказівкою дати та загальної тривалості надання послуги, що розраховується в годинах.
Згідно з п.2.1. договору виконавець зобов`язаний використовувати засоби захисту, передбачені чинним законодавством з метою забезпечення дотримання прав, свобод і законних інтересів клієнта, посадових осіб клієнта працівників клієнта та з`ясування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність клієнта, посадових осіб клієнта, працівників клієнта, надавати клієнту роз`яснення з приводу застосування кримінального та кримінального процесуального законодавства, своєчасно інформувати клієнта про хід виконання зобов`язань за договором.
Клієнт зобов`язаний, зокрема здійснювати оплату послуг Виконавця на умовах, визначених додатковою домовленістю Сторін, яка оформлюється окремою угодою та є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до п. 3.3. договору, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання його сторонами.
20.05.2020 адвокатом Полівановою І.С. (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю КОРАЛЛ (клієнт) складено та підписано Акт прийому-передачі наданих послуг у відповідності до якого сторони підтвердили, що адвокат надав, а клієнт прийняв послуги в повному обсязі, заперечень щодо якості послуг клієнт не має. Так, адвокатом надано послугу щодо складання відзиву на апеляційну скаргу в справі №916/3480/19 за позовом Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки до ТОВ «КОРАЛЛ» про стягнення 26889,57 грн штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару. Тривалість надання послуги 5 годин, вартість послуги 5000 грн.
Наявними матеріалами справи підтверджується, що представником ТОВ «КОРАЛЛ» адвокатом Полівановою І.С. 19.05.2020 було надіслано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу (т.2, а.с 35-43).
У відповідності до платіжного доручення №39412 від 20.05.2020 ТОВ «КОРАЛЛ» було перераховано на користь адвоката Поліванової І.С. 5000 грн у якості оплати за юридичні послуги.
З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що наведений опис робіт є детальним, відповідає умовам договору про надання правничої допомоги, підтверджується відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а отже відповідає вимогам, встановленим частинами 2, 3, 4 статті 126, частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі №910/14371/18, згідно з якою від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.
Щодо заяви позивача про зменшення судових витрат колегія суддів зазначає наступне.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначено, що за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
З врахуванням викладеного, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 911/471/19).
Разом з тим, таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, позивач не надав.
Колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача з приводу того, що відповідачем та адвокатом було погоджено складення лише проекту відзиву на апеляційну скаргу, а не його складання, підпис та подання до суду, оскільки у відповідності як вбачається із договору про надання юридичних послуг, а також акту прийому-передачі наданих послуг, адвокатом було виконано свої зобов`язання за договором, а саме складено відзив на апеляційну скаргу. При цьому, судова колегія відзначає, що подання відзиву на апеляційну скаргу є правом сторони, яким він скористався через свого повноваженого представника, адвоката.
Не заслуговують на увагу й посилання позивача на правову позицію викладену Верховним Судом у постанові від 29.04.2020 по справі №920/13/19 щодо зменшення судових витрат до 0,7 % від загальної ціни позову, оскільки обставини у справі, що переглядалась судом касаційної інстанції, та у справі №916/3480/19 є різними.
До того ж, колегія суддів відзначає, що розмір витрат, які сторона понесла у зв`язку із розглядом справи, жодним чином не залежить від розмірі мінімальної заробітної плати. Такий розмір визначений на розсуд сторін у договорі про надання юридичних послуг.
Відхиляються колегією суддів й твердження позивача з приводу відсутності у представника відповідача, адвоката Поліванової І.С. повноважень на підписання клопотання про відшкодування судових витрат, з огляду на таке.
За приписами ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб) та представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді.
Так, договором про надання юридичних послуг укладеним між відповідачем та адвокатом Полівановою І.С. не встановлено обмежень щодо представництва адвокатом інтересів відповідача, зокрема й щодо звернення до суду із клопотанням про відшкодування судових витрат.
У відповідності до ч.3 ст. 244 ГПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Дана справа переглядалась судом апеляційної інстанції у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, а тому додаткове рішення ухвалюється також без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.
Також, ч.3 ст. 244 ГПК України визначає, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.
Клопотання про відшкодування судових витрат надійшло до суду апеляційної інстанції 24.06.2020, проте у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Бєляновського В.В., додаткова постанова прийнята судом після його виходу, а саме 31.07.2020.

Керуючись ст.ст.129,232,233, 234, 236, 240, 244, 281-283 ГПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Стягнути з Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю КОРАЛЛ витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.
Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням необхідних реквізитів.
Додаткова постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст додаткової постанови складено та підписано 31.07.2020.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Бєляновський В.В.

Суддя Лавриненко Л.В.