ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2020 справа № 914/1106/20

Господарський суд Львівської області у складі

Головуючого судді Фартушка Т.Б. за участю секретаря судового засідання Полюхович Х.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Перемишлянської районної ради Львівської області, Львівська область, Перемишлянський район, м.Перемишляни;

до Відповідача: Приватного підприємства "РАДА ХОЛД", Львівська область, Перемишлянський район, м.Перемишляни;

про: стягнення заборгованості з орендної плати.

ціна позову: 5805грн.

Представники:

Позивача: Слюбик Б.С. - представник (довіреність від 29.05.2020р. №199);

Відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

07.05.2020р. на розгляд до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Перемишлянської районної ради Львівської області від 05.05.2020р. вих. №164 (вх. №1174) за позовом до Приватного підприємства "РАДА ХОЛД" про стягнення заборгованості; ціна позову: 5805грн.

Підставами позовних вимог Позивач зазначає неналежне виконання Відповідачем умов Договору оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл і міст Перемишлянського району від 28.12.2016р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 07.05.2020р. у даній справі судом постановлено позовну заяву Перемишлянської районної ради Львівської області від 05.05.2020р. вих. №164 (вх. №1174 від 07.05.2020р.) залишити без руху; надати Перемишлянській районній раді Львівської області десятиденний строк з моменту вручення ухвали для усунення недоліків поданої позовної заяви, а саме: надати суду письмові пояснення, у яких зазначити про наявність чи відсутність у Позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви; надати суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Ухвалою Господарського суду Львівської області по даній справі від 19.05.2020р. судом постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; призначити судове засідання з розгляду справи по суті на 02.06.2020р.; визнати явку повноважних представників Учасників справи в судове засідання для надання пояснень по суті справи обов`язковою; викликати в судове засідання повноважних представників Учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.06.2020р. у даній справі судом постановлено відкласти судове засідання з розгляду спору по суті на 25.06.2020р.; явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання не визнається обов`язковою.

В судовому засіданні 25.06.2020р. оголошувалась перерва на 5 хвилин до 11:31год. 25.06.2020р., про що представники Сторін повідомлялись в судовому засіданні.

Ухвалою суду у даній справі від 25.06.2020р. суд постановив: відкласти судове засідання з розгляду спору по суті на 14.07.2020р.; явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання визнається обов`язковою; викликати повноважних представників Учасників справи в судове засідання.

Окрім того, ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.07.2020р. у даній справ суд постановив повернути Приватному підприємству "РАДА ХОЛД" Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження від 30.06.2020р. вих. №1.26.6.20 (вх. №21222/20 від 06.07.2020р.) і додані до нього документи без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Львівської області у даній справі від 16.07.2020р. суд постановив: призначити судове засідання з розгляду спору по суті на 27.07.2020р.; явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання визнається обов`язковою; викликати повноважних представників Учасників справи в судове засідання.

В судовому засіданні 27.07.2020р. оголошувались перерви до 11год. 35хв. 27.07.2020р. та до 14год. 15хв. 27.07.2020р.

Відповідно до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу «Акорд».

Процесуальні права та обов`язки Учасників справи, відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України, як підтвердили представники Сторін в судовому засіданні, їм відомі, в порядку ст.205 ГПК України клопотання від Учасників справи про роз`яснення прав та обов`язків до суду не надходили.

Заяв про відвід головуючого судді чи секретаря судового засідання не надходило та не заявлялось.

Представник Позивача в судове засідання з`явився, в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору з обґрунтуванням підстав до задоволення позову, зазначив про неможливість врегулювання спору між сторонами у добровільному порядку та подання всіх наявних у Позивача доказів в обґрунтування обставин, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог.

23.07.2020р. Позивачем подано письмові пояснення, які оголошено, судом оглянуто та долучено до матеріалів справи.

Представник Відповідача в судове засідання з`явився, в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору з обґрунтуванням підстав до відмови в задоволенні позову, зазначив про неможливість врегулювання спору між сторонами у добровільному порядку та подання всіх наявних у Відповідача доказів в обґрунтування обставин, на які посилається, як на підставу своїх заперечень.

27.07.2020р. за вх.№22675/20 Відповідачем подано заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з відміткою про отримання таких Позивачем 07.07.2020р. Позивачем 27.07.2020р. за вх.№22673/20 подано повідомлення про отримання заперечень Відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Вказані документи оголошено, оглянуто судом та долучено до матеріалів справи.

З поданих 27.07.20210р. за вх.№22675/20 заперечень вбачається, що такі за своєю суттю є відзивом на позовну заяву. Наведене також ствердив і представник Відповідача, при цьому ствердивши, що не заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Представники Сторін в судовому засіданні заявили про подання ними всіх документів у справі та можливість розгляду спору по суті.

Позиція Позивача:

Позивач зазначає, що відповідно до укладеного між Сторонами договору оренди Відповідач отримав в оренду нерухоме майно. В подальшому сторони внесли зміни до Договору, зазначивши, що Відповідач звільняється від сплати орендної плати терміном на 2 роки за умови використання суми нарахованої орендної плати на ремонт орендованих приміщень. З врахуванням наведеного Позивачем зараховано в рахунок орендної плати 5805грн. вартості будівельних матеріалів згідно рішення сесії Перемишлянської районної ради. Проте, при поверненні орендованого майна у зв`язку із розірванням договору зазначені матеріали зберігалися у директора Відповідача. Перевіркою, проведеною Західним офісом Держаудитсужби у Позивача, встановлено невиконання п.3.9 умов Договору оренди. З підстав викладеного Позивач просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача 5805грн. суми боргу зі сплати орендної плати за Договором.

При чому Позивач зазначає, що Відповідач заподіяв Позивачу збитки, які виявились у заборгованості з орендної плати, тому просить стягнути борг зі сплати орендної плати.

Поряд з цим представник Позивача ствердив про повернення згідно акту від 09.09.2019р. Відповідачем зарахованих для ремонту матеріалів, про що не зазначав у позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечив, просить суд відмовити в позові повністю з огляду на наступне: відсутність будь-яких майнових чи фінансових претензій у Сторін на момент розірвання Договору оренди; зарахування рішенням сесії Позивача від 20.06.2018р. №511 5805грн. вартості придбаних ним для проведення ремонту орендованих приміщень матеріалів; рішення Держаудитсужби не вважає справедливим; Позивач вводить суд в оману, оскільки придбані Відповідачем для проведення ремонту матеріали на суму 5805грн., вартість яких зарахована Позивачем, повернуті Позивачу та зберігаються у Позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.9 ст.81 ГПК України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Враховуючи те, що норми статті 81 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом Учасників справи подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання Відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України.

За результатами дослідження наданих Сторонами доказів, заявлених доводів та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

28.12.2016р. між Перемишлянською районною радою (надалі - Позивач, Орендодавець) та Приватним підприємством «Гринько М», яке в подальшому було перейменоване в Приватне підприємство «Рада Холд» (надалі - Відповідач, Орендар) укладено Договір оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл і міст Перемишлянського району (надалі - Договір), за умовами Договору (п.1) Орендодавець, на підставі рішень V сесії VII скликання Перемишлянської районної ради від 19.05.2016р. №143, X сесії VII скликання Перемишлянської районної ради від 27.10.2016р. №219, рішення комісії районної ради з надання в оренду майна спільної власності територіальних громад міст і сіл Перемишлянського району від 25.08.2016р. (протокол №3) зобов`язувався передати, а Орендар прийняти в строкове платне користування нерухоме майно, - нежитлові вбудовані приміщення №№145, 146, 154, 155, 156, 157, площею 68,1 м.кв. (надалі - Майно), що знаходяться на балансі Перемишлянської районної ради, розміщені в підвалі чотириповерхового цегляного адміністративного будинку за адресою: 81200, Львівська область, Перемишлянський район, м.Перемишляни, вул.Привокзальна, 3а, згідно з актом приймання-передачі.

Факт перейменування та належність прав та обов`язків ПП «Гринько М» в ПП «Рада Холд» визнали представники Сторін в судовому засіданні.

Вартість об`єкта оренди визначена станом на 30.06.2016р. і становить 147300грн. згідно із Звітом про незалежну (експертну) оцінку, затвердженим наказом Відділу з питань управління комунальним майном спільної власності територіальних громад міст і сіл Перемишлянського району від 08.08.2016р. №36.

Згідно пункту 2.1. Договору Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати державної реєстрації Договору та підписання акта приймання-передачі Майна; передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це Майно.

Відповідно до п.2.3. Договору у разі припинення цього Договору Майно повертається Орендарем Перемишлянській районній раді. Орендар повертає Майно за актом приймання-передачі, що підписується Орендарем та Орендодавцем. Майно вважається поверненим з моменту підписання акта приймання-передачі.

Згідно пункту 3.1. Договору розмір орендної плати за об`єкт оренди визначається відповідно до чинної на момент укладення Договору Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад міст і сіл Перемишлянського району (надалі - Методика), затвердженої рішенням районної ради і складає 736,50грн. без ПДВ за базовий місяць оренди. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Пунктом 3.2 Договору Сторонами визначено, що розмір орендної плати коригується щомісячно на відповідний індекс інфляції. В інших випадках розмір орендної плати переглядається тільки за згодою сторін або за рішенням суду, господарського суду.

Встановлену орендну плату за користування об`єктом оренди в поточному місяці Орендар зобов`язується перерахувати не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, на розрахунковий рахунок Орендодавця № 0039 в ГУ ДКСУ у Львівській обл., МФО 825014 (п.3.3. Договору).

Згідно п.5.1 Договору Орендодавець зобов`язувався, зокрема, передати Орендарю в оренду Майно згідно з цим Договором за актом приймання-передавання майна, який підписується одночасно з цим Договором, а в разі оренди нерухомого Майна на строк не менше ніж три роки - після державної реєстрації Договору.

Пунктами 6.1. та 6.2. Договору Сторонами передбачено, що Орендар зобов`язувався використовувати орендоване Майно відповідно до його призначення та умов цього Договору, а також своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Орендар також зобов`язувався забезпечувати збереження орендованого майна, запобігати його пошкодженню; здійснювати заходи протипожежної безпеки; своєчасно здійснювати за власний кошт без подальшого відшкодування поточний та інші види ремонтів орендованого майна (п.п.6.3. та 6.4. Договору).

Згідно пункту 7.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 8.1. Договору цей Договір укладено строком на 15 років, що діє від 28.12.2016р. до 27.12.2031р. включно.

У разі припинення або розірвання Договору, поліпшення орендованого Майна, здійснені Орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого Майна не завдаючи йому шкоди, визнаються власністю Орендаря. Інвентар та обладнання, встановлені Орендарем за його рахунок незалежно від згоди Орендодавця, що стали невід`ємною частиною будинку (приміщення) чи прилеглих до будинку споруд і котрі не можуть бути демонтовані без пошкоджень Майна, переходять у спільну власність територіальних громад сіл і міст району безоплатно (крім випадків приватизації об`єкта оренди за участю орендаря). (п.8.5. Договору).

Пунктом 8.8. Договору встановлено, що чинність цього Договору припиняється, зокрема, внаслідок достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду.

Вказаний Договір підписано повноважними представниками, їх підписи засвідчено відтисками печаток юридичних осіб - Сторін Договору та посвідчено приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу Юзвою В.Я. та зареєстровано в реєстрі за №6161.

Актом приймання-передачі від 28.12.2016р. Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування Майно за Договором. Вказаний Акт приймання-передачі підписано повноважними представниками, їх підписи засвідчено відтисками печаток юридичних осіб - Сторін Договору.

Договором від 05.04.2017р. про внесення змін До Договору Сторонами погоджено доповнити статтю 3 Договору оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл і міст Перемишлянського району, посвідченого Юзвою В.Я., приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу 28.12.2016р. за реєстровим №6161, пунктом 3.9 та З.10.:

3.9. Орендар звільняється від перерахування орендної плати на рахунок Орендодавця терміном на 2 роки від дати прийняття рішення про внесення змін до договору оренди за умови використання суми нарахованої орендної плати на ремонт орендованих приміщень.

3.10. У разі перевищення суми витрат на ремонт орендованого приміщення над сумою нарахованої орендної плати на дату припинення дії договору оренди перевищена сума не повертається.

Рішенням XXV сесії VII скликання Перемишлянської районної ради від 20.06.2018р. №511 «Про зарахування ПП «Рада Холд» суми придбаних будівельних матеріалів в рахунок орендної плати» вирішено зарахувати ПП «Рада Холд» відповідно до акту перевірки наявності матеріалів для проведення ремонту в орендованих приміщеннях від 29.05.2018р. вартість придбаних будівельних матеріалів на суму 5805грн. в рахунок орендної плати.

Договором про розірвання Договору від 07.06.2019р. Сторонами досягнуто згоди (п.1.) про розірвання Договору оренди нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл і міст Перемишлянського району Львівської області, укладеного між Сторонами 28.12.2016р. та посвідченого Юзвою В.Я., приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі №6161.

Відповідно до п.2. Договору даний Договір про розірвання Договору вступає в силу після його підписання Сторонами з моменту нотаріального посвідчення.

Вказаний Договір про розірвання Договору підписано повноважними представниками, їх підписи засвідчено відтисками печаток юридичних осіб - Сторін Договору та посвідчено приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу Юзвою В.Я. та зареєстровано в реєстрі за №1162.

Актом приймання-передачі від 07.06.2019р. Відповідач передав, а Позивач у відповідності до п.3.3. Договору прийняв Майно за Договором та ключі від нього.

Окрім того, вказаним Актом встановлено відсутність на момент передачі матеріалів, придбаних Орендарем згідно товарного чека від 14.02.2018р. на загальну суду 5805, зарахованих рішенням XXV сесії VII скликання Перемишлянської районної ради від 20.06.2018р. №511 в рахунок орендної плати. Вказані матеріали зберігаються у директора ПП «Рада Холд» Кузнєцова Валерія Миколайовича, який зобов`язувався повернути їх районній раді до 30.08.2019р.

Вказаний Акт приймання-передачі підписано повноважними представниками, їх підписи засвідчено відтисками печаток юридичних осіб - Сторін Договору.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначає, що Актом від 25.03.2020р. №08-22/2 ревізії фінансово-господарської діяльності Перемишлянської районної ради за період з 01.01.2017р. по 31.12.2019р., який складено Західним офісом Держаудитсужби встановлено наступне:

«… Перемишлянською районною радою укладено договір оренди нерухомого майна від 28.12.2016 №6161 з ПП «Гринько М».

Договором передбачено надання в оренду нежитлових приміщень №№145, 146, 154, 155, 156, 157 загальною площею 68,1 м.кв. в підвалі адміністративного будинку, що знаходиться по вул. Привокзальна, За в м. Перемишляни та перебуває на балансі Перемишлянської районної ради.

Орендна плата складає 736,50грн за перший місяць оренди. При цьому, згідно п. 6.4 орендар зобов`язується своєчасно здійснювати за власний кошт без подальшого відшкодування поточний та інші види ремонтів орендованого майна.

Рішенням сесії Перемишлянської районної ради від 23.02.2017р. №296 передбачено внести зміни до договору оренди нежитлових приміщень, від 28.12.2016р. №6161, а саме внести п.3.9 «Орендар звільняється від перерахування орендної плати на рахунок Орендодавця терміном на 2 роки від дати прийняття рішення про внесення змін до договору оренди за умови використання суми нарахованої орендної плати на ремонт орендованих приміщень». Вказані зміни внесені договором про внесення змін від 05.04.2017р. за №1540.

В червні 2017 року ПП «Гринько М» реорганізовано в ПП «РАДА ХОЛЛ», що є правонаступником ПП «Гринько М».

Рішенням сесії Перемишлянської районної ради від 20.06.2018р. №511 в рахунок орендної плати ПП «РАДА ХОЛД» зараховано вартість придбаних орендарем матеріалів на суму 5805,00грн, що підтверджується актом перевірки наявності матеріалів для проведення ремонту від 29.05.2018р., складеного комісією районної ради. Зокрема, вказаним актом перевірки зафіксовано наявність матеріалів, придбаних орендарем згідно товарного чека від 14.02.2018р. на суму 5805,00 гривень.

Крім того, до ревізії представлено акт приймання передачі нерухомого майна спільної власності територіальних громад сіл і міст Перемишлянського району від 07.06.2019р. про повернення Перемишлянській районній раді приміщень №145, 146, 154, 155, 156, 157 загальною площею 68,1 м.кв., у зв`язку з розірванням договору оренди від 28.12.2016.

Також вказаним актом зафіксовано, що на момент передачі відсутні матеріали, придбані орендарем згідно товарного чека від 14.02.2018р. на суму 5805,00грн, які зараховані ПП «Рада-Холд» в рахунок орендної плати. В даному акті також вказано, що вказані матеріали зберігаються у директора ПП «РАДА ХОЛД» Кузнецова В.VI., який зобовязується їх повернути районній раді.

Таким чином, вартість будівельних матеріалів, які рішенням Перемишлянської районної ради від 20.06.2018р. №511 зараховано в рахунок сплати орендної плати, фактично не використані при проведенні ремонту орендованих приміщень.

В результаті ПП «РАДА ХОЛД» не виконано рішення сесії від 23.02.2017р. №296 та умови договору оренди від 28.12.2016р. №6161 із врахуванням договору про внесення змін від 05.04.2017р. №1540 в частині використання нарахованої орендної плати на ремонт орендованих приміщень, що є порушенням умов договору, рішення сесії Перемишлянської районної ради від 23.02.2017р. №296 та п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

В бухгалтерському обліку вартість будівельних матеріалів в сумі 5805,00грн відображено в Меморіальному ордері 14 «Розрахунки за спеціальними видами платежів? за березень 2019 року шляхом корегування нарахувань по дебету балансового рахунку 6414 «Розрахунки за спеціальними видами платежів» по розрахунках з ПП «РАДА ХОЛД».

Дане порушення призвело до недоотримання районною радою орендної плати у 2019 році на загальну суму 5805,00 грн, що призвело до збитків Перемишлянській районній раді на вказану суму. (Рішення про зарахування ПП «РАДА ХОЛД», акт від 07.06.2019р., акт звірки взаєморозрахунків у Додатку 34 до акта)….

… В ході ревізії в бухгалтерському обліку установи відкориговано зобов`язання орендаря ПП «РАДА ХОЛД» та збільшено дебіторську заборгованість па 5805,0 гривень.…».

Листом від 31.03.2020р. вих. №08-13м/1858-2020 «Щодо усунення порушень законодавства» Західний офіс Держаудитсужби звертався до Позивача із вимогою про усунення порушень, встановлених в Акті від 25.03.2020р. №08-22/2 ревізії фінансово-господарської діяльності Перемишлянської районної ради за період з 01.01.2017р. по 31.12.2019р., який складено Західним офісом Держаудитсужби.

З метою досудового врегулювання спору Позивач звертався до Відповідача листом від 08.04.2020р. вих. №153 із вимогою про погашення 5805грн. заборгованості зі сплати орендної плати в строк до 22.04.2020р. Відповідачем вказаного листа залишено без відповіді та реагування.

З підстав наведеного Позивач просить суд стягнути з Відповідача на користь Позивача 5805грн. заборгованості зі сплати орендної плати.

У відповідності з пунктами 1, 3 частини першої статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства зокрема є свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до вимог ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.7 ст.180 ГК України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору; на зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше; закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

У відповідності до вимог ч.1 ст.510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог , що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.2, ч.3 ст.18, ч.ч.1, 3 ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності; орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі; орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності; строки внесення орендної плати визначаються договором.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», об`єктами оренди є нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

Статтею 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч.1 ст.762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч.1 ст.286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно ч.1 ст.21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар державного або комунального майна має право за письмовою згодою балансоутримувача майна за рахунок власних коштів здійснювати поточний та/або капітальний ремонт орендованого майна. Балансоутримувач розглядає клопотання орендаря і протягом 10 робочих днів може прийняти одне з таких рішень з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач: рішення про надання згоди на здійснення ремонту за рахунок орендаря; рішення про відмову у наданні згоди на здійснення ремонту.

Приписами ч.2 вказаної статті передбачено, що у випадку, якщо орендоване майно неможливо використовувати за призначенням через його незадовільний стан, орендар має право на зарахування витрат на здійснення такого ремонту в рахунок орендної плати один раз протягом строку оренди в порядку та межах, визначених Порядком передачі майна в оренду.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції, станом на час укладення додаткового Договору) орендодавець розглядає клопотання орендаря про зарахування витрат орендаря на виконання ремонтних робіт і протягом 10 робочих днів з дати звернення орендаря може прийняти одне з таких рішень: надання згоди на здійснення ремонту, який дає право на зарахування витрат орендаря в рахунок орендної плати; відмова у наданні згоди на здійснення ремонту, який дає право на зарахування витрат орендаря в рахунок орендної плати, якщо майно перебуває у задовільному стані і не вимагає додаткових поліпшень для здійснення орендарем виду діяльності, передбаченого договором оренди.

Суд зазначає, і аналогічну правову позицію викладено, зокрема у пункті 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», що за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що з врахуванням вимог ч.3 ст.21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» Орендодавцем надано згоду на здійснення ремонту, який дає право на зарахування витрат орендаря в рахунок орендної плати.

Підтвердженням наведеного є підписання Позивачем (Орендодавцем) та нотаріальне посвідчення Договору від 05.04.2017р. про внесення змін до укладеного між Сторонами Договору оренди, відповідно до якого внесено статтю 3 Договору доповнено п.3.9: 3.9. Орендар звільняється від перерахування орендної плати на рахунок Орендодавця терміном на 2 роки від дати прийняття рішення про внесення змін до договору оренди за умови використання суми нарахованої орендної плати на ремонт орендованих приміщень.

Крім того, рішенням XXV сесії VII скликання Перемишлянської районної ради від 20.06.2018р. №511 «Про зарахування ПП «Рада Холд» суми придбаних будівельних матеріалів в рахунок орендної плати» вирішено зарахувати ПП «Рада Холд» відповідно до акту перевірки наявності матеріалів для проведення ремонту в орендованих приміщеннях від 29.05.2018р. вартість придбаних будівельних матеріалів на суму 5805грн. в рахунок орендної плати.

В подальшому укладений між Сторонами Договір оренди було розірвано згідно Договору від 07.06.2019р. про розірвання Договору оренди нерухомого майна.

Актом приймання-передачі від 07.06.2019р. Відповідач передав, а Позивач у відповідності до п.3.3. Договору прийняв Майно за Договором та ключі від нього.

Вказаним Актом встановлено відсутність на момент передачі матеріалів, придбаних Орендарем згідно товарного чека від 14.02.2018р. на загальну суду 5805грн., зарахованих рішенням XXV сесії VII скликання Перемишлянської районної ради від 20.06.2018р. №511 в рахунок орендної плати. Вказані матеріали зберігаються у директора ПП «Рада Холд» Кузнєцова Валерія Миколайовича , який зобов`язувався повернути їх районній раді до 30.08.2019р.

Проте, згідно складеного та підписаного комісією Позивача 09.09.2019р. акту перевірки наявності майна комісія: «… засвідчила наявність матеріалів, придбаних орендарем згідно товарного чека від 14.02.2018р. на загальну суму 5805,0 грн. …, зарахованих ПП «РАДА ХОЛД» рішенням XXV сесії VII скликання районної ради від 20.06.2018р. №511 в рахунок орендної плати, які на час підписання акту приймання-передачі від 07.09.2019р. були відсутні, і які Кузнєцов В.М., директор ПП «РАДА ХОЛД», зобов`язувався повернути районній раді до 30.08.2019р.".

Акт від 09.09.2019р. підписано всіма членами комісії, в тому числі, в тому числі заступником голови районної ради, начальником відділу з питань управління майном, завідувачом сектору з правових питань та інвестицій, комендантом адміністративної будівлі районної ради, головним спеціалістом фінансового відділу.

З наведеного вбачається, що станом на момент проведення Західним офісом Держаудитсужби ревізії та складання акту (25.03.2020р.), який Позивач покладає в підставу позовних вимог, сам ж Позивач засвідчив (Актом від 09.09.2019р.) наявність у нього матеріалів на суму 5805грн., зарахованих ним же з його ж згоди в рахунок ремонту.

Проте, з представлених Позивачем витягів з копії Акту ревізії від 25.03.2020р. не вбачається покликання, в тому числі при описі пояснень посадових осіб Позивача, на акт від 09.09.2019р.

На Акт від 09.09.2019р. не міститься покликання Позивача і в позовній заяві, датованій 05.05.2020р.

Проте, Позивачем долучено до пояснень від 23.06.2020р. вх.№20255/20 копію Акту перевірки наявності майна від 09.09.2019р., а також копію товарного чеку від 14.02.2018р. на суму 5805грн., на який міститься покликання в акті приймання-передачі від 07.06.2019р.

Крім того, в судовому засіданні представник Позивача ствердив, що: придбані Відповідачем матеріали для ремонту за своїм цільовим призначенням повністю відповідають необхідності проведення ремонту в орендованому приміщенні; проведення ремонту включало як закупівлю матеріалів, так і безпосереднє проведення ремонтних робіт; кошти в розмірі 5805грн., які зараховані рішенням сесії Позивача від 20.06.2018р. №511 «Про зарахування ПП «Рада Холд» суми придбаних будівельних матеріалів в рахунок орендної плати», витрачені Відповідачем на придбання необхідних для ремонту матеріалів; укладений між Сторонами Договір оренди було достроково розірвано; ремонт не проведено з причин дострокового розірвання Договору оренди, укладеного строком до 27.12.2031 року; придбані Відповідачем матеріали для проведення ремонту на суму 5805грн., які зараховані Позивачем, були у Позивача на момент пред`явлення позову та залишаються на момент проведення судового засідання.

Також, в судовому засіданні представник Позивача ствердив, що інших майнових претензій до Відповідач, окрім заявлених позовних вимог, у Позивача немає.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010р. №4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч.23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України" за заявою №63566/00 суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

При цьому суд зазначає, що згідно вимог ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): де зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищенаведене, надані Сторонами пояснення та представлені докази, в тому числі щодо надання згоди Позивачем (Орендодавцем) Відповідачу (Орендарю) на здійснення ремонту, який дає право на зарахування витрат орендаря в рахунок орендної плати; змісту п.3.9 Договору оренди, яким доповнено Договір згідно Договору про внесення змін; беручи до уваги зарахування рішенням XXV сесії VII скликання Перемишлянської районної ради від 20.06.2018р. №511 «Про зарахування ПП «Рада Холд» суми придбаних будівельних матеріалів в рахунок орендної плати» ПП «Рада Холд» відповідно до акту перевірки наявності матеріалів для проведення ремонту в орендованих приміщеннях від 29.05.2018р. вартість придбаних будівельних матеріалів на суму 5805грн. в рахунок орендної плати; враховуючи дострокове розірвання укладеного між Сторонами Договору оренди та засвідчення Позивачем Актом від 09.09.2019р. наявності матеріалів, придбаних орендарем згідно товарного чека від 14.02.2018р. на загальну суму 5805грн., зарахованих ПП «РАДА ХОЛД» рішенням XXV сесії VII скликання районної ради від 20.06.2018р. №511 в рахунок орендної плати, які на час підписання акту приймання-передачі від 07.06.2019р. були відсутні, і які Кузнєцов В.М., директор ПП «РАДА ХОЛД», зобов`язувався повернути районній раді до 30.08.2019р.; беручи до уваги доводи представника Позивача щодо того, що придбані Відповідачем матеріали для ремонту за своїм цільовим призначенням повністю відповідають необхідності проведення ремонту в орендованому приміщенні; проведення ремонту включало як закупівлю матеріалів, так і безпосереднє проведення ремонтних робіт; кошти в розмірі 5805грн., які зараховані рішенням сесії Позивача від 20.06.2018р. №511 «Про зарахування ПП «Рада Холд» суми придбаних будівельних матеріалів в рахунок орендної плати», витрачені Відповідачем на придбання необхідних для ремонту матеріалів; укладений між Сторонами Договір оренди було достроково розірвано; ремонт не проведено з причин дострокового розірвання Договору оренди, укладеного строком до 27.12.2031 року; придбані Відповідачем матеріали для проведення ремонту на суму 5805грн., які зараховані Позивачем, були у Позивача на момент пред`явлення позову та залишаються на момент проведення судового засідання суд зазначає про відсутність боргу у Відповідача перед Позивачем згідно укладеного Договору оренди від 28.12.2016р. в розмірі 5805грн. як станом на момент пред`явлення позову, так і станом на момент вирішення спору, відтак, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими та в позові слід відмовити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приписами частини другої вказаної статті встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюються у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року для працездатних осіб в розмірі 2102 гривні.

Приписами ч.1 ст.124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем при поданні позовної заяви до господарського суду надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого Позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи судові витрати в розмірі 2102грн. у вигляді сплаченого за подання позовної заяви до господарського суду судового збору.

Як доказ сплати судового збору Позивач подав Платіжне доручення від 04.05.2020р. №66 про сплату за подання позовної заяви до господарського суду судового збору в розмірі 2102грн. Оригінал вказаного Платіжного доручення є додатком №11 до позовної заяви.

Окрім того, суд зазначає що Відповідач наданим чинним законодавством правом на відшкодування документально підтверджених судових витрат не скористався.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З підстав наведеного, а також недоведення Позивачем в порядку, визначеному главою 8 розділу І ГПК України, іншого розміру судових витрат, окрім суми сплаченого за подання позовної заяви до господарського суду судового збору в розмірі 2102грн., недоведення Відповідачем розміру понесених у справі судових витрат, суд дійшов висновків про те, що судові витрати у справі слід покласти на Сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та покласти на Позивача, залишити сплачений судовий збір в розмірі 2102грн. за Позивачем.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 42, п. 1, 3 ч. 1 ст.129 Конституції України, ст.ст.4, 13, 27, 42, 43, 46, 73, 74, 76,-79, 80, 81, 86, 129, 165, 205, 216, 222, 235, 236, 238, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.173, 174, 181, 184, 193, 207 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 3, 6, 11, 15, 16, 203, 216, 229, 230, 509, 525, 526, 527, 530, 601, 610, 612, 614, 626, 627, 628, 629, 632, 762 Цивільного кодексу України, ст.ст.4, 18, 19, 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», суд -

УХВАЛИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 ГПК України.

3. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою І розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 30.07.2020р.

Головуючий суддя Т.Б. Фартушок