ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"21" липня 2020 р., м. Київ Справа № 911/2256/19

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза Андрія Федоровича, у судовому засіданні розглянувши подання державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - Побідаш Марини Андріївни без вилучення паспортного документа у справі № 911/2256/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (02088, м. Київ, вул. Харченка Євгенія, буд. 42, ) до Фізичної особи-підприємця Побідаш Марини Андріївни ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення 8710,56 грн.

За участю:

орган ДВС: не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 18.10.2019 р. у справі №911/2256/19 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" задоволені повністю, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Побідаш Марини Андріївни ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (02088, м. Київ, вул. Харченка Євгенія, буд. 42, код 35871504) 6 499 (шість тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 62 коп. - боргу, 637 (шістсот тридцять сім) грн. 93 коп. - 20% річних, 1 334 (одна тисяча триста тридцять чотири) грн. 93 коп. пені, 238 (двісті тридцять вісім) грн. 08 коп. штрафу, 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. судового збору.

02.12.2019 на примусове виконання рішення Господарського суду Київської області від 18.10.2019 видано наказ.

21.12.2019 державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Тимченко Катериною Іванівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 02.12.2019 (виконавче провадження №60930121).

15.07.2020 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшло подання державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника (Побідаш Марини Андріївни ) без вилучення паспортного документа.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями №14488/20 від 15.07.2020 вказане подання передано до розгляду судді Черногузу А.Ф.

В обґрунтування подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України державний виконавець зазначає про невиконання боржником рішення суду, заходи державного виконавця щодо розшуку майна боржника на момент подачі подання виявились безрезультатними, а боржник фактично ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань. Крім того, на запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 25.12.2019 року повідомлено про те, що боржник неодноразово перетинала державний кордон України.

Частиною 4 ст. 337 Господарського процесуального кодексу України визначено, що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Ухвалою Господарського суду Київської області 17.07.2020 подання державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ( Побідаш Марини Андріївни ) призначено до розгляду у судовому засіданні на 21.07.2020.

Про призначене судове засідання орган ДВС був повідомлений шляхом надсилання скан-копії ухвали на електронну адресу ().

У судове засідання 21.07.2020 представник державної виконавчої служби не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд розглянувши подання державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - Побідаш Марини Андріївни без вилучення паспортного документа (далі - подання) встановив наступне.

21.12.2019 державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Тимченко Катериною Іванівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 18.10.2019 (виконавче провадження №60930121).

З моменту відкриття виконавчого провадження (21.12.2019) і до звернення з поданням до Господарського суду Київської області державним виконавцем вчинялись відповідні виконавчі дії, направлені на належне виконання наказу господарського суду.

За приписами ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче ровадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України").

За змістом листа Верховного Суду України від 01.02.2013 "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" однією з підстав для відмови у задоволенні подань, що складає основну частину розглянутих справ, є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

При цьому, поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Разом з цим, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Зважаючи на це, доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного/приватного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Виконавцем у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження" 21.12.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та зобов`язано Фізичну особу-підприємця Побідаш Марину Андріївну подати декларацію про доходи та майно, а також сплатити суму боргу з урахуванням виконавчого збору.

Також, державним виконавцем в період з 20.01.2020 по 25.06.2020 направлено на адресу ( АДРЕСА_1) Побідаш Марини Андріївни (боржника) виклики №9708 від 21.01.2020, №14048 від 11.02.2020, №30001 від 12.05.2020, №41150 від 25.06.2020 з зобов`язанням боржника з`явитись до виконавця.

Судом перевірено та встановлено, що всі вищевказані виклики отримані боржником, проте, останній не з`явився до державного виконавця, про що виконавцем складено акт від 13.07.2020.

Разом з тим, державним виконавцем отримано довідку №213962264 від 25.06.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, я якої вбачається, що за Побідаш Мариною Андріївною відсутнє будь-яке нерухоме майно.

За твердженнями державного виконавця, Побідаш М.А. на прийом до державного виконавця не з`явилась, про обставини, що перешкоджають проведенню вказаної виконавчої дії (хвороба, відрядження, стихійне лихо тощо), або про інші підстави, внаслідок виникнення яких боржник був позбавлений можливості виконати приписи Закону України "Про виконавче провадження" та забезпечити свою явку на прийом, та які можуть бути підставою для відкладення виконавцем проведення виконавчих дій не повідомила та з письмовими заявами до виконавця не зверталась.

Станом на дату звернення з поданням до суду, боржником не вчинено будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду, а саме, не сплачено повної суми боргу або її частини відповідно до наказу Господарського суду Київської області від 18.10.2019, тоді як останній перебуває на виконанні вже більше 6 місяців.

Натомість із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 21.07.2020 (зробленого судом) вбачається, що Побідаш М.А. продовжує займатись господарською діяльністю (відсутній запис про припинення підприємницької діяльності), а з довідки про перетин боржником державного кордону від 13.07.2020 слідує, що Побідаш М.А. в період з 25.02.2020 по 09.05.2020 три рази перетинала державний кордон України.

Нормами п. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Як роз`яснив Верховний суд України в Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013, у сучасній українській мові слово "ухилення" тлумачиться так:

1) відступати, відхилятися, вивертатися;

2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати;

3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з огляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)" вбачається, що з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) боржника полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. Наведене є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Так, за приписами п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Отже, ігнорування вимог державного виконавця у вигляді систематичної неявки за викликом на прийом до державного виконавця без пояснень причин неможливості прибуття, оцінюються судом як ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

З огляду на викладені обставини у суду наявні обґрунтовані підстави вважати, що боржник умисно ухиляється від виконання як вимог виконавця, так і від виконання рішення суду від 18.10.2019 у справі №911/2256/19 в цілому, оскільки Побідаш М.А. достеменно відомо про наявність виконавчого провадження №60930121 та покладені на неї рішенням Господарського суду Київської області на підставі наказу №911/2256/19 від 18.10.2019 обов`язки, однак нею не вчинено жодних дій для їх виконання, а навпаки - ігноруються вимоги державного виконавця.

Разом з цим, слід зазначити, що згідно ст. 129-1 Конституції України, ст. 326 Господарського процесуального кодексу України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009 виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі "Шмалько проти України" зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У рішенні від 17.05.2005 по справі "Чіжов проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пар. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, та інші справи, зазначені в цій).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (рішення у справі " Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15.10.2009).

Таким чином, практика Європейського суду з прав людини однозначно свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання остаточного судового рішення.

Оскільки у суду наявні обґрунтовані підстави для висновку про навмисне ухилення боржника від виконання остаточного рішення суду та з огляду на приписи законодавства щодо обов`язковості виконання остаточних судових рішень, суд вважає правомірним та обґрунтованим застосування до боржника такої міри примусового впливу, як обмеження у праві виїзду за межі України, що узгоджується з положеннями ст. 337 Господарського процесуального кодексу України, п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" та п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", що в свою чергу є підставою для задоволення подання державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - Побідаш Марини Андріївни без вилучення паспортного документа на строк до повного виконання рішення Господарського суду Київської області від 18.10.2019 р. у справі №911/2256/19.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 234, 326, 337 Господарського процесуального кодексу України та ст.ст. 18, 19 Закону України "Про виконавче провадження", суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Подання державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - Побідаш Марини Андріївни без вилучення паспортного документа задовольнити.

2. Тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон Побідаш Марину Андріївну ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до виконання зобов`язань, покладених на Побідаш Марину Андріївну відповідно до наказу Господарського суду Київської області №911/2256/19 від 02.12.2019 про стягнення з Фізичної особи-підприємця Побідаш Марини Андріївни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" 6499 (шість тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 62 коп. - боргу, 637 (шістсот тридцять сім) грн. 93 коп. - 20% річних, 1 334 (одна тисяча триста тридцять чотири) грн. 93 коп. пені, 238 (двісті тридцять вісім) грн. 08 коп. штрафу, 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. судового збору.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 28.07.2020.

Суддя А.Ф. Черногуз