УХВАЛА

24 липня 2020 року

м. Київ

Справа № 923/849/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Бенедисюка І.М. і Булгакової І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги акціонерного товариства "Херсонобленерго" (далі - АТ "Херсонобленерго")

на рішення господарського суду Херсонської області від 15.01.2020 та

постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 27.05.2020

за позовом АТ "Херсонобленерго"

до дочірнього підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Югтара" "Дніпровська аграрна фірма ім. Солодухіна" (далі - ДП "ДАФ ім. Солодухіна")

про стягнення 65 285,44 грн.,

ВСТАНОВИВ:

22.06.2020 (згідно з поштовими відмітками на конверті) АТ "Херсонобленерго" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 15.01.2020 та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 27.05.2020 у справі №923/849/19 та ухвалите нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Дослідивши матеріали касаційної скарги та додані до неї документи, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною п`ятої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у даній справі є стягнення 65 285,44 грн., а, отже, ціна позову у справі № 923/849/19 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами

ГПК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ГПК України.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що як на підстави для відкриття касаційного провадження, передбачені підпунктами "а", "б", "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України АТ "Херсонобленерго" посилається на необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Позивач вважає, що судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення були порушені норми матеріального права, а саме пункту 1.2 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 №562 (далі - Методика), оскільки, на думку позивача, лист відповідача про виявлені пошкодження не є належним повідомленням про пошкодження приладу (систем) обліку.

АТ "Херсонобленерго" звертає увагу суду на те, що воно позбавлене можливості спростувати обставини справи, встановлені оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи. Справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для АТ "Херсонобленерго", оскільки при розгляді інших справ у подібних правовідносинах позиція судів аналогічна. Скаржник вказує, що на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування/незастосування абзацу другого пункту 1.2 Методики при наявності листа споживача про виявлені пошкодження засобу обліку, та які норми, окрім абзацу другого пункту 1.2 Методики, необхідно застосувати до вимог змісту такого листа споживача для звільнення останнього від відповідальності за порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії, норм Методики та умов договору.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Приймаючи оскаржувані судові рішення, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що своєчасне повідомлення споживачем електричної енергії про виявлені пошкодження засобу обліку електричної енергії унеможливлює стягнення енергопостачальником вартості недоврахованої електричної енергії. При цьому ні Методикою, ані Правилами роздрібного ринку електричної енергії не визначено конкретних вимог до складання відповідного повідомлення. Висновком експертизи, наданим ДП "ДАФ ім. Солодухіна", встановлено, що ознак втручання та точки підключення в актах про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії від 04.04.2019 №234785 і від 05.04.2019 №234783, складених представниками АТ "Херсонобленерго", не виявлено.

У постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі №923/478/17 за позовом приватного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" до комунального підприємства Станіславської сільської ради "Надія" про стягнення 90 881,50 грн. вартості недорахованої електричної енергії вже було викладено висновок щодо питання застосування норми права у правовідносинах подібних до тих, які виникли у даній справі №923/849/19.

Верховний Суд у постанові від 09.11.2018 у справі №923/478/17 (пункти 26, 27) зазначив, що аргументи скаржника щодо порушення судом апеляційної інстанції пункту 1.2 Методики відхиляються, оскільки, як встановлено судом апеляційної, інстанції споживач (відповідач) листом від 16.07.2016 №69 своєчасно, до виявлення порушення представниками енергопостачальника, повідомив енергопостачальника (позивача) про виявлені пошкодження обладнання на свердловині КТП-667 (пошкодження приладів (систем) обліку). Методикою не визначено конкретних вимог до складання відповідного "повідомлення" споживачем, тому висновок суду апеляційної інстанції про те, що лист від 16.07.2016 №69 є належним "повідомленням" про виявлені ним пошкодження приладів (систем) обліку зроблений з урахуванням положень Методики.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 06.02.2020 у справі №908/384/19 та від 17.02.2020 у справі №906/941/18: відповідно до пункту 1.2 Методики остання застосовується постачальником електричної енергії за регульованим тарифом (електропередавальною організацією) (далі - енергопостачальник) при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об`єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку. У разі своєчасного (до виявлення порушення представниками енергопостачальника) письмового повідомлення споживачем енергопостачальника про виявлені ним пошкодження приладів (систем) обліку, пошкодження або зрив пломб та за відсутності явних ознак втручання в роботу приладів (систем) обліку Методика не застосовується. Кваліфікуючими ознаками для застосування частини другої пункту 1.2 Методики є одночасна наявність таких умов: своєчасне (до виявлення порушення представниками енергопостачальника) повідомлення споживачем енергопостачальника про виявлені ним пошкодження приладів (систем) обліку, пошкодження або зрив пломб; письмова форма такого повідомлення; відсутність явних ознак втручання в роботу приладів (систем) обліку.

Розглянувши доводи, наведені позивачем на підтвердження наявності правових підстав для розгляду цієї справи у касаційному порядку, Суд вважає їх необґрунтованими. По суті, всі доводи скаржника зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, з одночасним тлумаченням ним власного викладення обставин справи, та в цілому - до заперечення результату розгляду справи судами попередніх інстанцій.

Твердження заявника про те, що рішення суду за наслідками розгляду цієї скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики, є безпідставними, оскільки наявний висновок Верховного Суду щодо питання застосування абзацу другого пункту 1.2 Методики у подібних правовідносинах, і суди попередніх інстанцій прийняли рішення відповідно до такого висновку.

Посилання скаржника на те, що судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові не враховано висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №923/826/17, Судом відхиляються, оскільки обставини даної справи та справи №923/826/17 є різними. У справі №923/826/17 встановлено відсутність доказів своєчасного (до виявлення порушення представниками енергопостачальника) письмового повідомлення споживачем енергопостачальника про зрив пломб, у той час, як за обставинами справи, що розглядається, споживач своєчасно повідомив енергопостачальника про виявленні пошкодження засобу обліку електричної енергії.

Що ж до доводів скаржника стосовно того, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, то суд зазначає, що незгода з рішенням суду апеляційної інстанції не свідчить про його незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача є звичайним передбачуваним процесом. Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішення, ухваленого судом апеляційної інстанції, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду тільки через те, що таке рішення скаржник вважає незаконним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Також Європейський суд з прав людини в ухвалі від 09.10.2018 у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява №26293/18) зазначив, що застосування критерію малозначності справи було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

АТ "Херсонобленерго" на рішення господарського суду Херсонської області від 15.01.2020 та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 27.05.2020 у справі №923/849/19, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "Херсонобленерго" клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не розглядається.

Керуючись статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства "Херсонобленерго" на рішення господарського суду Херсонської області від 15.01.2020 та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 27.05.2020 у справі №923/849/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Булгакова