ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2020м. ДніпроСправа № 904/1463/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. , розглянув спір

за позовом Приватного підприємства "Галактика", м. Кременчук Полтавської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем.Кейтерінг", смт. Слобожанське Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у сумі 29 738,54 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "Галактика" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості, з яких 24 191,64 грн. вартість товару за договором поставки № 517 від 01.01.2019, 4 966,10 грн. - пені, 485,16 грн. - річних, 95,16 грн. - інфляції грошових коштів.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № 517 від 01.01.2019 в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.03.2019 вказану вище позовну заяву залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статті 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

26.05.2020 від позивача надійшов лист, до якого останнім залучено належні докази направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача, відсутність яких на момент подання позовної заяви стала підставою для залишення її без руху.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2020 відкрито провадження у справі № 904/1463/20, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020р. Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19 (зі змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 239 від 25.03.2020р. та № 291 від 22.04.2020) з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 р. - з 12.03.2020 р. до 22.06.2020 на усій території України установлено карантин.

Враховуючи частину 4 Розділу Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Таким чином, строк на подання відзиву на позовну заяву продовжений на строк дії карантину в силу вказаного вище закону.

Відповідач обізнаний про відкриття провадження у справі № 904/1463/20, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення ухвали суду від 01.06.2020.

07.07.2020 відповідач через канцелярію суду подав відзив на позов, в якому останній не погоджується з наведеним позивачем у позовній заяві розрахунком пені на загальну суму 4 966,10 грн., оскільки він є неточним та містить розбіжності. На підтвердження зазначеного, відповідачем додано до відзиву контррозрахунок.

Крім того, відповідач просить суд зменшити штрафні санкції на 90 %, посилаючись на те, що позивачем не заявлено про понесення будь-яких збитків, завданих простроченням оплати вартості поставлених продуктів харчування за спірним договором.

16.07.2020 від позивача через канцелярію суду поштовим засобом зв`язку надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечує проти зменшення штрафних санкцій та вважає аргументи відповідача, викладені у відзиві на позов, необґрунтованими та такими, що не можуть братися судом до уваги при вирішенні даної справи.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань в частині повного та своєчасного розрахунку за отриманий товар за договором поставки.

Доказами, якими позивач підтверджує позовні вимоги є: договір поставки № 517 від 01.01.2019 (а.с. 6-8); гарантійні листиповідомлення (а.с. 9-10); видаткові накладні (а.с. 11-16); повідомлення вих. №. 060919/1 від 06.09.2019 (а.с. 17); рекомендоване повідомлення (а.с. 18).

01.01.2019 між Приватним підприємством «Галактика» (Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем.Кейтерінг" (Покупець, Відповідач) укладено договір поставки № 517 (далі Договір).

Відповідно до пункту 1.1. вказаного вище Договору Постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки Покупцеві товар, а Покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до пункту 1.3 Договору асортимент об`єктів поставки, його кількість та якісні показники визначаються в замовленні Покупця на поставку товару.

Строки (терміни) поставки: загальний термін строк дії Договору; кожної партії поставки з моменту оформлення відвантажувальних документів (пункт 4.13 Договору).

Згідно з пунктом 7.1 Договору оплата (грошові зобов`язання) за цим Договором виконуються у формі банківського розрахунку.

Оплата проводиться на поточний рахунок на умовах післяплати (пункт 7.2 Договору).

Днем фактичної поставки товару (товарів) сторони погодились вважати день підписання видаткової накладної, за якою здійснюється передача товару Покупцю (пункт 7.11 Договору).

Даний Договір набирає чинності з моменту підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2018.

Даний договір вважається автоматично пролонгованим на кожен наступний календарний рік за умови, що за 10 (десять) календарних днів до закінчення строку його дії жодна з Сторін письмово не повідомить іншу Сторону про свій намір припинити дію даного Договору (пункти 2.1, 2.2 Договору).

Додатковою угодою до Договору поставки № 517 від 01.01.2019 сторони погодили, що строк оплати поставленого товару буде здійснено протягом 21 дня.

Виконуючи умови договору, позивач 18.06.2019 здійснив на адресу відповідача поставку товару на загальну суму 24 191,64 грн., що підтверджується видатковими накладними, підписаними сторонами та скріплені печатками підприємств, копії яких залучено до матеріалів справи (а.с. 11-16).

Як вже було зазначено вище, умовами договору передбачено обов`язок Покупця здійснити оплату товару протягом 21 календарного дня з моменту його прийняття.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів виконання зобов`язання щодо оплати товару, в строки встановлені в договорі, відповідач не надав, як не надав і доказів такої сплати на момент розгляду даної справи.

З огляду на вище викладене, вимоги позивача щодо примусового стягнення заборгованості у сумі 24 191,64 грн. слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Згідно наданому позивачем розрахунку, останнім до стягнення заявлені річні за загальний період з 10.07.2019 по 10.03.2020 в сумі 485,16 грн. та інфляція грошових коштів за загальний період прострочення з липня 2019 по лютий 2020 в сумі 95,16 грн.

Розрахунок річних позивачем здійснено відповідно до умов договору та діючого законодавства, а отже, вимоги щодо стягнення річних в сумі 485,16 грн. підлягають до примусового стягнення.

Вимоги щодо стягнення інфляції грошових коштів, підлягають задоволенню у повному обсязі, проте, суд вважає необхідним зауважити на тому, що при здійсненні розрахунку позивачем, не враховані вимоги п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 року, відповідно до яких, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Як вбачається із наданого розрахунку, позивачем здійснювалось нарахування інфляції з місяця, в якому платіж мав бути здійснений.

Проте, вказані недоліки розрахунку не вплинули на суму інфляції грошових коштів, що підлягає до стягнення, оскільки перевіривши розрахунок, господарським судом встановлено, що її розмір від спірної суми за вказаний у розрахунку період є більшим, ніж заявлено позивачем.

Таким чином, до стягнення підлягає інфляція грошових коштів за спірні періоди прострочення у сумі 95,16 грн.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом положень частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі статями 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Відповідно до пункту 9.2 Договору у випадку порушення Покупцем строків оплати отриманого товару, Покупець сплачує Постачальнику незалікову пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від загальної суми заборгованості за весь період прострочення та до дня фактичного надходження коштів на розрахунковий рахунок або надходження в касу Постачальника.

Крім того, пунктом 8.15 Договору сторони домовились про встановлення строків позовної давності: по основним грошовим зобов`язанням - п`ять років від дня припинення цього Договору незалежно від його тривалості в часі; по усіх видах неустойки чотири роки; по усіх інших зобов`язаннях загальний строк, встановлений чинним законодавством України.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума пені за загальний період прострочення з 10.07.2019 по 10.03.2020 складає 4 966,10 грн.

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, господарським судом встановлено, що останнім допущено арифметичну помилку, у зв`язку з чим сума пені завищена.

Після перерахунку до стягнення підлягає пеня за загальний період прострочення з 10.07.2019 по 10.03.2020 у сумі 4 849,99 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення суми штрафних санкцій суд зазначає наступне.

За приписами статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Обов`язок доведення наявності підстав для зменшення штрафних санкцій покладений саме на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з частиною 1 статтею 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до норма статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Проте, звертаючись із відповідним клопотанням відповідач обмежився лише зазначенням певних обставин (скрутне матеріальне становище), не надавши жодного доказу на підтвердження їх існування.

Крім того, вказані обставини самі по собі не можуть бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, без доведення обставин щодо наявності значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, тяжкого матеріального становища, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та інших виключних обставин. Більше того, відповідачем не надано доказів та не повідомлено обставин щодо його майнового стану, з метою оцінки та дотримання під час вирішення даного питання балансу інтересів обох сторін.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для зменшення розміру штрафних санкцій та відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про їх зменшення.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Розподіл судового збору здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 526, 625, 712 Цивільного кодексу України, статтями 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кью.Еф.Ем.Кейтерінг" (52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, смт. Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, буд. 48 А; ) на користь Приватного підприємства "Галактика" (39600, Полтавська обл. м. Кременчук, просп. Полтавський, 281; ) 24 191,64 грн. (двадцять чотири тисячі сто дев`яносто одна гривня 64 коп.) - основного боргу, 485,16 грн. (чотириста вісімдесят п`ять гривень 16 коп.) - річних, 95,16 грн. (дев`яносто п`ять гривень 16 коп.) інфляції грошових коштів, 4 849,99 грн. (чотири тисячі вісімсот сорок дев`ять гривень 99 коп.) пені, 2 093,76 грн. (дві тисячі дев`яносто три гривні 76 коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суд вважає необхідним роз`яснити про те, що у зв`язку із заходами, спрямованими на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій, що впроваджені через поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), вказані вище строки оскарження продовжуються до закінчення карантину.

Повне рішення складено 24.07.2020.

Суддя І.Ф. Мельниченко