ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1426/20

Розглянувши матеріали справи за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Обухіврайтепломережа"

про стягнення 22 301,63 грн.

Без виклик упредставників сторін.

Суддя Т.П.Карпечкін

обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Обухіврайтепломережа" про стягнення 22 301,63 грн. з яких 11 208,77 грн. пені, 6 673,23 грн. 3% річних та 4 419,63 грн. інфляційних.

Згідно з ч. 1 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відтак, позовна заява Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягає прийняттю до розгляду судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Одночасно в позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклиику представників сторін.

Згідно ст. 249 Господарського процесуального кодексу України клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній.

Таке клопотання має стосуватися розгляду в порядку спрощеного позовного провадження всієї справи і не може стосуватися лише певної частини позовних вимог, інакше суд не приймає його до розгляду, про що зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (ч. ч. 1-2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України).

У п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частинами 1-3 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. У випадку, передбаченому ч. 2 ст. 247 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може: 1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; або 2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Розглянувши клопотання позивача про розгляд зазначеної справи в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, ціну позову, яка не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 01 січня року, в якому подано відповідну позовну заяву, суд дійшов висновку про задоволення зазначеної заяви позивача та розгляд справи № 911/1426/20 за правилами спрощеного позовного провадження.

У зв`язку з чим, ухвалою Господарського суду Київської області від 22.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, задоволено заяву Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про розгляд справи № 911/1426/20 в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

26.06.2020 року відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому останній проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з тим, що оплата за споживання газу, отриманого від позивача за спірним договором, здійснювалась відповідачем в більшій мірі за рахунок коштів державного бюджету, що перераховувались відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою КМУ від 11.01.2005 року № 20, та Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002 року № 256. Відтак, відповідач вважає, що позивач нараховує санкції та застосовує заходи відповідальності до відповідача за порушення грошових зобов`язань безпідставно, оскільки укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків та проведені взаєморозрахунки, визначені Постановою КМУ від 04.03.2002 року № 256, змінюють умови спірного договору в частині порядку та строків розрахунку за природний газ, що виключає можливість застосування заходів відповідальності, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного окодексу України, та нарахування позивачем пені.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 05.09.2017 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Постачальник, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", позивач) та Комунальним підприємством "Обухіврайтепломережа" (далі - Споживач, відповідач) був укладений Договір № 2035/1718-ТЕ-17 постачання природного газу (даті - Договір) з додатковими угодами до нього № № 1-2.

Відповідно до п.1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити природний газ на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 2.1 Договору Постачальник передає Споживачу з 01.10.2017 року по 31.03.2018 року (включно) газ обсягом до 1500 тис. куб. м.

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу (п. 5.4 Договору).

Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладання договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 року № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором (п. 8.1 Договору).

У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4 %, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведених споживачем відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 року № 20 (п. 8.2 Договору).

Сторони погодили, що із урахуванням пункту 11.3. цього договору укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором (п. 8.3 Договору).

У пп. 3, 4 п. 11.3 Договору сторони погодили такий порядок внесення змін до цього договору: договір про організацію взаєморозрахунків не вносить змін до цього договору та може бути застосований до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору; будь-які спільні протокольні рішення, в тому числі про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, підписані сторонами відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 року № 20, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами: не можуть бути використані для внесення змін до цього договору; можуть бути застосовані до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації газу з 01.10.2017 року по 31.03.2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення (розділ 12 Договору).

Додатковою угодою № 1 від 11.01.2018 року до Договору сторони виклали п. 8.2 та 8.3 в новій редакцій, а саме: «У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 %, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведених споживачем відповідно до постанови КМУ від 04.03.2002 року № 256» (п. 8.2 Договору); «Сторони погодили, що із урахуванням пункту 11.3. цього договору підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг та житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002 року № 256, не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором» (п. 8.3 Договору).

Додатковою угодою № 2 від 05.04.2018 року до Договору сторони виклали розділ 12 Договору в наступній редакції: «Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації газу з 01.10.2017 року по 31.05.2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення.».

На виконання умов Договору позивач передав відповідачу природний газ на загальну суму 7 198 876,96 грн., що підтверджується Актами приймання-передачі природного газу за період жовтень 2017 року - травень 2018 року, які підписані уповноваженими представниками Сторін і скріплені їх печатками.

На підтвердження проведення відповідачем у період з 22.11.2017 року по 29.11.2018 року оплат в сумі 7 198 876,96 грн., за поставлений позивачем за період з жовтня 2017 року по травень 2018 року природний газ, позивач надав сальдо по Підприємству Комунальному підприємству "Обухіврайтепломережа", довідку по операціях по Підприємству Комунальному підприємству "Обухіврайтепломережа" за спірним договором та банківські виписки по рахунку позивача, з яких вбачається, що відповідач оплачував отриманий природний газ власними коштами, спільними протокольними рішеннями відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою КМУ від 11.01.2005 року № 20, та за рахунок коштів, що надходили на спеціальні рахунки відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002 року № 256, з урахуванням змін, внесених постановами КМУ від 08.11.2017 року № 951 та від 21.02.2018 року № 114.

Однак, позивач зазначає, що відповідач своєчасно та в повному обсязі отриманий природний газ не оплатив, оплату за природний газ проводив з простроченням за наведені в розрахунку позову періоди.

Хоча, станом на день звернення до суду відповідачем заборгованість погашена, однак прострочення сплати є підставою для застосування до відповідача відповідальності за порушення зобов`язання, погодженої Договором, зокрема пені, нарахованої на суми боргу погашені власними коштами, у відповідності до п. 8.2 Договору, і 3% та інфляційних, нарахованих на всю заборгованості на підставі п. 8.3 Договору.

У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача 11 208,77 грн. пені за загальний період з 26.12.2017 року по 25.11.2018 року, 6 673,23 грн. 3% річних за загальний період з 28.11.2017 року по 28.11.2018 року та 4 419,63 грн. інфляційних за загальний період з 01.06.2018 року по 31.10.2018 року.

В ході розгляду спору, відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому останній проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, у зв`язку з тим, що оплата за споживання газу, отриманого від позивача за спірним договором, здійснювалась відповідачем в більшій мірі за рахунок коштів державного бюджету, що перераховувались відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою КМУ від 11.01.2005 року № 20, та Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002 року № 256. Відтак, відповідач вважає, що позивач нараховує санкції та застосовує заходи відповідальності до відповідача за порушення грошових зобов`язань безпідставно, оскільки укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків та проведені взаєморозрахунки, визначені Постановою КМУ від 04.03.2002 року № 256, змінюють умови спірного договору в частині порядку та строків розрахунку за природний газ, що виключає можливість застосування заходів відповідальності, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, та нарахування позивачем пені.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами Договір за правовою природою є договором купівлі-продажу, за яким згідно ст. 655 Цивільного кодексу України, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та збезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

20.11.2017 року та 18.12.2017 року між Головним управлінням державної казначейської служби України в Київській області (сторона перша), Департаментом фінансів Київської обласної державної адміністрації (сторона друга), Комунальним підприємством "Обухіврайтепломережа" (сторона третя), АТ "НАК "Нафтогаз України" (сторона остання) було укладено спільні протокольні рішення № 4018 та № 4462 (далі - спільні протокольні рішення), в пункті 1 яких передбачено, що предметом спільних протокольних рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій».

Розділом 2 спільних протокольних рішень сторони погодили перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами означених рішень. Зокрема, Державна казначейська служба України зобов`язана перерахувати кошти загального фонду Державного бюджету Стороні 1 в сумі 230 600,00 грн. (згідно спільного протокольного рішення № 4018) та 550 000,00 грн. (згідно спільного протокольного рішення № 4462), з подальшим перерахуванням Сторони 1 Стороні 2, Сторона 2 Стороні 3, Сторона 3 останній Стороні.

Відповідно до розділу 3 спільних протокольних рішень сторони зобов`язались забезпечити подання до органів Державної казначейства служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних документів згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 року № 493/688.

На виконання зазначених спільних протокольних рішень, позивачу були перераховані кошти за спожитий природний газ в загальній сумі 780 600,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 68 від 24.11.2017 року на суму 230 600,00 грн. та № 70 від 21.12.2017 року на суму 550 000,00 грн. з призначенням платежу «постанова Уряду від 11.01.2005 року № 20, за природний газ за 2017 рік, договір від 05.09.2017 року № 2035/1718-ТЕ-17, у тому числі ПДВ», як це було передбачено спільними протокольними рішеннями, зведеним реєстром актів звіряння взаєморозрахунків.

Також, відповідачем за період з 26.02.2018 року по 26.11.2018 року були перераховані позивачу на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання кошти в загальній сумі 2 974 493,72 грн., з посиланням у призначенні платежу на постанову КМУ № 256, що підтверджується платіжними дорученнями: № 1 від 26.02.2018 року на суму 599 542,16 грн., № 2 від 22.03.2018 року на суму 1 601 746,06 грн., № 3 від 24.04.2018 року на суму 462 890,50 грн., № 4 від 22.05.2018 року на суму 126 377,37 грн., № 5 від 26.06.2018 року на суму 17 275,00 грн., № 6 від 06.08.2018 року на суму 11 615,33 грн., № 7 від 10.09.2018 року на суму 52 192,30 грн., № 10 від 31.10.2018 року на суму 20 805,00 грн., № 11 від 26.11.2018 року на суму 82 050,00 грн.

Таким чином, послуги з постачання природного газу за Договором в сумі 3 755 093,72 грн. погашались за рахунок бюджетних коштів у вигляді субвенцій з державного бюджету на оплату пільг, субсидій та компенсацій населенню, які мають цільовий характер використання та окремий порядок перерахування, встановлений Порядками № 20 (діючого до 01 січня 2018 року) та № 256 (діючого з 01 січня 2018 року, з урахуванням внесених змін, в тому числі пункту 8-1).

Відтак, решта послуг на суму 3 443 783,24 грн. погашались відповідачем власними коштами (22.11.2017 року - 220 057,02 грн., 227.12.2017 року - 462 087,99 грн., 28.12.2017 року - 532 000,00 грн., 09.02.2018 року - 100 000,00 грн., 22.02.2018 року - 450 000,00 грн., 28.03.2018 року - 690 755,84 грн., 27.04.2018 року - 500 000,00 грн., 27.04.2018 року - 423 773,42 грн., 28.11.2018 року - 65 108,97 грн.), що відображено позивачем в наданих доказах оплати поставленого природного газу за Договором та підтверджено відповідачем у поданому відзиві.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2005 № 20 затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (далі - Порядок № 20), яким визначено механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати, тощо за рахунок надходження до загального державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вуглевидобувними підприємствами.

За змістом цього Порядку визначено механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами.

Відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється із Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок газопостачальної організації.

Аналогічні положення викладено у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256 (далі - Порядок № 256), згідно з пунктом 4 якого перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений названими Порядками, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто держава офіційно визнає неспроможність підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (залежно від рівня отриманих пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонам на підставі укладених між ними договорів.

Тобто правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти, як то Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 та від 04.02.2002 року № 256.

Таким чином, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок, в даному випадку - ПАТ «Нафтогаз України» (позивачу).

Отже, державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 31.05.2019 року у справі № 924/296/18.

В постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 914/2202/18 та від 11.11.2019 року у справі № 903/911/18, від 04.12.2019 року у справі № 910/1827/19 зазначено, що суди попередніх інстанцій, стягуючи нараховані суми пені, 3% річних та інфляційних втрат не врахували, що оплату газу за період з жовтня 2016 по березень 2017 року здійснено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, за квітень 2017 року на суму 1 302 839,00 грн на підставі постанови Кабінету Міністрів України 18.05.2017 № 332 та за період з квітня по вересень 2017 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256.

Положення щодо неможливості відповідача впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ закріплені у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256, згідно з пунктом 4 якого перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що відповідачем дотримано порядок зміни строків розрахунків за спірним договором, з врахуванням Порядку № 256, за заборгованістю, що виникла після 01.01.2018 року, з підстав чого на заборгованість за грудень 2017, січень-березень 2018 не може бути нараховано пеню, інфляційні втрати та три проценти річних, у зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача 89 3298,11грн. пені, 174 510,42 грн. три проценти річних та 235 533,70 грн. інфляційних втрат, які нараховані позивачем на суми, які сплачені за актами звірок (Вказана правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі № 916/469/19).

За таких обставин, враховуючи, що поставлений природний газ частково на загальну сум 3 755 093,72 грн. погашений за рахунок державних субвенцій (на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 та постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256), що автоматично змінює порядок і строк розрахунку за поставлений природний газ, нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних на означені суми боргу, які погашались за рахунок державних субвенцій, безпідставні.

У зв`язку з чим, суд погоджується з викладеними відповідачем у відзиві твердженнями в цій частині, однак оскільки погашення спірного природного газу відбувалось і власними коштами, вимоги позивача щодо нарахування пені та 3% річних на суми погашені власними коштами відповідача є правомірними та обґрунтованими.

Відтак, судом було здійснено перерахунок заявлених до стягнення сум з врахуванням з викладених вище обставин, згідно з яким з відповідача підлягає стягненню 7 920,86 грн. пені (по Акту за листопад 2017 року, грудень 2017 року, лютий 2018 року, березень 2018 року, квітень 2018 року лише на суми погашені власними коштами) та 2 007,83 грн. 3 % річних (по Акту за листопад 2017 року, грудень 2017 року, лютий 2018 року, березень 2018 року, квітень 2018 року на суми погашені власними коштами), в задоволенні інфляційних судом відмовлено, оскільки вказані нарахування проведено на суми погашені за рахунок державних субвенцій.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 9 928,69 грн. з яких: 7 920,86 грн. пені та 2 007,83 грн. 3 % річних. В решті позов задоволенню не підлягає.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 935,82 грн.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 129, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Обухіврайтепломережа" про стягнення 22 301,63 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Обухіврайтепломережа" (08700, Київська обл., м. Обухів, вул. В. Чаплінського, буд. 3, код 32724676) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) 7 920 (сім тисяч дев`ятсот двадцять) грн. 86 коп. пені, 2 007 (дві тисячі сім) грн. 83 коп. 3 % річних та 935 (дев`ятсот тридцять п`ять) грн. 82 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В решті позову Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Обухіврайтепломережа" про стягнення 12 372,94 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256-257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 22.07.2020 р.

Суддя Т.П. Карпечкін