ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" липня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/572/20

За позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Чорноморської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001; )

До відповідача: Державного підприємства "Морський торгівельний порт "Чорноморськ" (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001; )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Луцюк Р.П.

Представники сторін:

Від позивача: Тодорашко А.В. на підставі довіреності № 4679/10-01-01/Вих від 24.12.2019р.;

Від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" (далі ДП «АМПУ») в особі Чорноморської філії ДП «АМПУ», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства "Морський торгівельний порт "Чорноморськ" (далі ДП «МТП «Чорноморськ») про стягнення заборгованості у розмірі 152 113 грн. 53 коп., інфляційних втрат у розмірі 120 грн. 86 коп. та 3% річних у розмірі 465 грн. 26 коп.

Ухвалою суду від 10.03.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26 березня 2020р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.03.2020р. перенесено судове засідання по суті на 14.04.2020р. Ухвалою суду від 14.04.2020р відкладено судове засідання по суті на 30.04.2020р. Ухвалою суду від 30.04.2020р відкладено судове засідання по суті на 19.05.2020р. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.05.2020р. відкладено судове засідання по суті на 29.05.2020р.

28 травня 2020р. до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшло клопотання про продовження строку на подачу відзиву на позовну заяву у зв`язку з впровадження превентивних заходів щодо поширення коронавірусу COVID-19.

Ухвалою суду від 29.05.2020р. відкладено судове засідання на 30.06.2020р.

26 червня 2020р. до Господарського суду Одеської області від відповідача надійшло клопотання про продовження строку на подачу відзиву на позовну заяву на строк дії карантинних заходів.

Ухвалою суду від 30.06.2020р. відкладено судове засідання на 23.07.2020р.

23 липня 2020р. до Господарського суду Одеської області надійшло клопотання позивача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості у розмірі 152 113 грн. 53 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.07.2020р. закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості у розмірі 152 113 грн. 53 коп. та повернуто позивачу судовий збір у розмірі 188 грн. 49 коп.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 120 грн. 86 коп. та 3% річних у розмірі 465 грн. 26 коп. в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав. Ухвали суду від 10.03.2020р, 19.03.2020р., 14.04.2020р., 30.04.2020р., 19.05.2020р., 29.05.2020р. та 30.06.2020р., направлені на юридичну адресу відповідача, були отримані ДП «МТП «Чорноморськ», про що свідчать поштові повідомлення, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини дев`ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач зазначає, що 23.11.2015р. між ДП «АМПУ» (Балансоутримувач-1) та ДП «МТП «Чорноморськ» (Балансоутримувач-2) було укладено Договір № 238-П-ІЛФ-15 про спільне використання державного нерухомого майна, предметом до якого є врегулювання відносин щодо спільного використання та утримання сторонами державного нерухомого майна - інженерного корпусу ІВЦ (адміністративна будівля), що є державною власністю та перебуває окремими частками в господарському віданні сторін та на їх балансовому обліку.

Позивач зазначає, що права та обов`язки Балансоутримувача-1 за Договором реалізує Чорноморська філія ДП «АМПУ» (раніше Іллічівська філія ДП «АМПУ» (Адміністрація Іллічівського морського порту).

Відповідно до п. 4.2 Договору ДП «МТП «Чорноморськ» зобов`язується відшкодовувати ЧФ ДП «АМПУ» долю витрат, пов`язаних із прибиранням, технічним та санітарним обслуговуванням, утриманням, поточним та капітальним ремонтами місць загального користування, визначених у Додатку 1 до Договору, а також внутрішніх мереж загального користування, ліфтів, фасаду та даху будівлі, сховища цивільної оборони, прибудинкової території визначеної за технічним паспортом будівлі, вивезенням твердих побутових відходів.

Так, згідно п.5.5. ДП «МТП «Чорноморськ» відшкодовує належну йому частину витрат, пов`язаних з утриманням та забезпеченням експлуатації будівлі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ДП «АМПУ» не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним.

Позивач зазначає, що ним було виставлено та надано ДП «МТП «Чорноморськ» для оплати наступні рахунки: №Пр/16036 від 30.11.2019р. на суму 60 429грн. 23коп. та №Пр/17250 від 31.12.2019р. на суму 91 684 грн. 30коп. Акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) за вищезазначеними рахунками прийнято, підписано уповноваженою особою ДП «МТП «Чорноморськ» та засвідчено печаткою підприємства.

Позивач стверджує, що в порушення норм укладеного Договору відповідачем не були сплачені рахунки №Пр/16036 від 30.11.2019р. та №Пр/17250 від 31.12.2019р., у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 152 113 грн. 53 коп.

Порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо відшкодування частини витрат на утримання спільного майна позивач вважає порушенням своїх прав та законних інтересів, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом про стягнення на свою користь заборгованості у розмірі 152 113 грн. 53 коп. Зазначену заборгованість відповідачем було погашено лише в ході розгляду справи .

З урахуванням зазначеного, позивач вказав, що відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Стаття 610 Цивільного кодексу України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, враховуючи порушення відповідачем умов Договору, позивач вважає, що наявні підстави для застосування ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача, станом на 25.02.2020р. розмір нарахованих 3% річних складає 465 грн. 26 коп., а розмір інфляційних втрат становить 120 грн. 86 коп.

На підставі вищенаведеного, враховуючи добровільне погашення ДП «МТП «ЧОРНОМОРСЬК» заборгованості за Договором про спільне використання державного нерухомого майна № 238-П-ІЛФ-15 у розмірі 152 113 грн. 53 коп., позивач просить стягнути на свою користь штрафні санкції, а саме: 3% річних у розмірі 465 грн. 26 коп. та інфляційні втрати у розмірі 120 грн. 86 коп.

Відповідач не скористався своїм правом на судовий захист, письмового відзиву на позовну заяву до суду не давав.

Розглянувши матеріали справи, судом було встановлено, що 23.11.2015р. між ДП «АМПУ» (Балансоутримувач-1) та ДП «МТП «Чорноморськ» (Балансоутримувач-2) було укладено Договір № 238-П-ІЛФ-15 про спільне використання державного нерухомого майна, предметом до якого є врегулювання відносин щодо спільного використання та утримання сторонами державного нерухомого майна - інженерного корпусу ІВЦ (адміністративна будівля), що є державною власністю та перебуває окремими частками в господарському віданні сторін та на їх балансовому обліку.

Відповідно до п.8.1 Договору цей Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та засвідчення печатками, але в частині розрахунків та компенсації витрат регламентує відносини сторін за час фактичного користування сторонами будівлею, а саме, з 13.06.2013р. Дія цього Договору не обмежена у часі (п.8.2 Договору).

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст. 202 Цивільного кодексу України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У частині 1 ст. 174 Господарського кодексу України законодавець встановив, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч.1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.2.1.2 Договору сторони зобов`язуються здійснювати утримання будівлі та прибудинкової території на умовах цього Договору.

Згідно п.3.2 Договору Балансоутримувач-1 зобов`язаний забезпечувати власними силами (або із залученням підрядних організацій) за рахунок власних коштів та коштів, які відшкодовуються Балансоутримувачем-2, прибирання, технічне та санітарне обслуговування, утримання, поточний та капітальний ремонт місць загального користування, визначених у Додатку №1 до Договору, а також внутрішніх мереж загального користування, ліфтів, фасаду та даху будівлі, сховища цивільної оборони, прибудинкової території визначеної за технічним паспортом будівлі, вивезення твердих побутових відходів.

У відповідності до п.4.2 Договору Балансоутримувач-2 зобов`язаний відшкодовувати Балансоутримувачу- 1 долю витрат, пов`язаних із прибиранням, технічним та санітарним обслуговуванням, утриманням, поточним та капітальним ремонтами місць загального користування, визначених у Додатку №1 до Договору, а також внутрішніх мереж загального користування, ліфтів, фасаду та даху будівлі, сховища цивільної оборони, прибудинкової території визначеної за технічним паспортом будівлі, вивезенням твердих побутових відходів.

Сторони домовились, що Акт відшкодування є документом, що підтверджує факт виконання Балансоутримувачем-1 зобов`язань, визначених п. 3.2 цього Договору (п.5.2 Договору).

Згідно п.5.1. Договору до 15-го числа кожного місяця Балансоутримувач-1 складає акт відшкодування фактичних витрат Балансоутримувача-1 на прибирання, технічне та санітарне обслуговування, утримання місць загального користування, визначених у Додатку №1 до Договору, в т.ч. ліфтів, шахт ліфтів та прибудинкової території визначеної за технічним паспортом будівлі, вивезення твердих побутових відходів.

Балансоутримувач-2 не пізніше десяти робочих днів після отримання Акту відшкодування та належним чином засвідчених копій первинних документів, що підтверджують витрати Балансоутримувача-1, підписує та повертає Балансоутримувачу-1 належний йому екземпляр Акту або, в разі наявності підстав, підписує Акт відшкодування із зауваженнями та надає свої зауваження (п.5.4 Договору).

Пунктом 5.5 Договору визначено, що Балансоутримувач-2 відшкодовує належну йому частину витрат, пов`язаних з утриманням та забезпеченням експлуатації будівлі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Балансоутримувача-1 не пізніше 30 числа місяця, наступного за звітним.

Судом встановлено, що сторонами Договору були підписані без зауважень та скріплені печатками підприємств Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ПР/16 036 від 30.11.2019р. на відшкодування фактичних витрат з утримання місць загального користування будівлі та експлуатації ліфтів на суму 60 429 грн. 23 коп. та №Пр/17 250 від 31.12.2019р. на суму 91 684 грн. 30 коп., що свідчить про факт виконання позивачем своїх обов`язків за Договором у відповідності до п.3.2. Договору та прийняття такого виконання відповідачем.

Відповідно до матеріалів справи у відповідності до підписаних сторонами вищезазначених Актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) позивачем було виставлено та надано ДП «МТП «Чорноморськ» для оплати наступні рахунки: №Пр/16036 від 30.11.2019р. на суму 60 429грн. 23коп. та №Пр/17250 від 31.12.2019р. на суму 91 684 грн. 30коп.

Однак, у визначені Договором строки, а саме до 30 числа місяця наступного за звітнім, відповідачем не було оплачено вказані рахунки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 152 113 грн. 53 коп., яка була погашена відповідачем лише в ході розгляду справи.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищенаведеного суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат. Перевіривши розрахунок наданий позивачем, суд встановив, що він є вірним, отже, на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 465 грн. 26 коп. та інфляційні втрати у розмірі 120 грн. 86 коп.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача у відповідності до положень ст.129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії ДП «АМПУ» до Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» про стягнення інфляційних втрат у розмірі 120 грн. 86 коп. та 3% річних у розмірі 465 грн. 26 коп. задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001; ) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (вул. Праці, 6, м. Чорноморськ, Одеська область, 68001; ) інфляційні втрати у розмірі 120 грн. 86 коп., 3% річних у розмірі 465 грн. 26 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 28 липня 2020 р.

Суддя Н.В. Рога