ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1336/20

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Об`єднання співвласників майна Сузір`я, Київська обл., Білоцерківський р-н., с. Мала Вільшанка

про стягнення 21837,63 грн.

За участю секретаря судового засідання Зорі В.С.

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

встановив:

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників майна Сузір`я (відповідач) про стягнення 12651,27 грн. заборгованості, 3139,26 грн. пені, 1455,00 грн. 3% річних та 4592,10 грн. інфляційних втрат, всього 21837,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач несвоєчасно здійснював оплату за переданий позивачем природний газ відповідно до укладеного між ними договору постачання природного газу № 1735/1617-ТЕ-17 від 10.10.2016 р. та не виконав зобов`язання у строк, визначений договором, чим порушив п. 6.1 Договору, у зв`язку з чим позивач, посилаючись на ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути 12651,27 грн. заборгованості, 1455,00 грн. 3 % річних та 4592,10 грн. інфляційних втрат, а також 3139,26 грн. пені відповідно до п. 8.2. Договору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.06.2020 р прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи; судове засідання призначено на 01.07.2020 р.

30.06.2020 р. на електронну поштову адресу господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання, в якому він просить суд здійснювати розгляд справи № 911/1336/20 за відсутності представника позивача.

Представник позивача у судові засідання 01.07.2020 р. та 14.07.2020 р. не з`явився, хоча про час, дату та місце судових засідань позивач був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 348 та № 266 та клопотанням про розгляд справи № 911/1336/20 за відсутності представника позивача.

Представник відповідача у судові засідання 01.07.2020 р. та 14.07.2020 р. не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив до суду не надав, хоча про час, дату та місце судових засідань відповідач був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 089 та № 367.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

10.10.2016 р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (перейменоване на Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України) (постачальник) та Об`єднанням співвласників майна Сузір`я (споживач) було укладено договір № 1735/1617-ТЕ-17 постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Відповідно до п. 1.3 договору за цим договором може бути поставлений природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України та/або імпортований природний газ за кодом згідно УКТЗЕД , ввезений ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на митну територію України.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що постачальник передає споживачу за період з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 р. (включно) природний газ обсягом до 20,5 тис. куб. м., у тому числі за місяцями: жовтень 2016 р. 2,5; листопад 2016 р. 3,0; грудень 2016 р. 4,0; січень 2017 р. 4,0; лютий 2017 р. 4,0; березень 2017 р. 3,0.

Відповідно до п. 3.4 договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з п. 6.3 договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного споживачем: у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; у третю чергу погашається основна сума заборгованості.

Згідно з п. 10.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 років.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 р. до 31.03.2017 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 12 договору).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно положень статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

На виконання умов договору позивач за період з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 р.

передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 61379,64 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016 р. на суму 4210,58 грн., від 30.11.2016 р. на суму 9737,71 грн., від 31.12.2016 р. на суму 12157,32 грн., від 31.01.2017 р. на суму 14019,47 грн., від 28.02.2017 р. на суму 11765,92 грн., від 31.03.2017 р. на суму 9488,64 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору відповідачем сплачено: 17.11.2016 р. 3110,58 грн., 02.12.2016 р. 1100,00 грн. за актом приймання-передачі від 31.10.2016 р. (за зобов`язаннями жовтня 2016 р.); 20.12.2016 р. 6000,00 грн., 11.01.2017 р. 3737,71 грн. за актом приймання-передачі від 30.11.2016 р. (за зобов`язаннями листопада 2016 р.); 11.01.2017 р. 0,29 грн., 01.02.2017 р. 3000,00 грн., 02.02.2017 р. 1000,00 грн., 13.02.2017 р. 5520,00 грн., 23.02.2017 р. 1900,00 грн., 27.02.2017 р. 737,03 грн. за актом приймання-передачі від 31.12.2016 р. (за зобов`язаннями грудня 2016 р.); 27.02.2017 р. 2520,97 грн., 23.03.2017 р. 5000,00 грн., 11.12.2017 р. 6498,50 грн. за актом приймання-передачі від 31.01.2017 р. (за зобов`язаннями січня 2017 р.); 11.12.2017 р. 8401,50 грн., 22.08.2019 р. 201,79 грн. за актом приймання-передачі від 28.02.2017 р. (за зобов`язаннями лютого 2017 р.).

Решту поставленого позивачем природного газу у лютому 2017 р. на суму 3162,63 грн. та поставленого природного газу у березні 2017 р. на суму 9488,64 грн. відповідачем не оплачено.

Таким чином, відповідач за отриманий в жовтні 2016 року, листопаді 2016 року, грудні 2016 року, січні 2017 року природний газ розрахувався в повному обсязі, проте з порушенням строку оплати, встановленого п. 6.1 договору, а за отриманий природний газ у лютому 2017 року за актом приймання-передачі від 28.02.2017 р. на суму 11765,92 грн. відповідач розрахувався частково у сумі 8603,29 грн. (8401,50 грн. + 201,79 грн.). Вказані оплати здійснювались ним з порушенням строку оплати, встановленого п. 6.1 договору.

За отриманий природний газ у березні 2017 року за актом приймання-передачі від 31.03.2017 р. на суму 9488,64 грн. відповідач взагалі не розрахувався.

Отже, у відповідача утворилась заборгованість у сумі 3162,63 грн. (11765,92 грн. 8603,29 грн. = 3162,63 грн.) за зобов`язаннями лютого 2017 р. та заборгованість у сумі 9488,64 грн. за зобов`язаннями березня 2017 р.

Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за отриманий природний газ за період з 01.10.2016 р. по 31.03.2017 р. становить 12651,27 грн. (3162,63 грн. + 9488,64 грн.).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 12651,27 грн. за поставлений природний газ у лютому 2017 року та березні 2017 року на підставі договору № 1735/1617-ТЕ-17 від 10.10.2016 р. на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 12651,27 грн. боргу підлягає задоволенню.

Враховуючи несвоєчасну оплату отриманого в жовтні 2016 року, листопаді 2016 року, грудні 2016 року, січні 2017 року, лютому 2017 року та березні 2017 року природного газу, позивач просить стягнути з відповідача 1455,00 грн. 3% річних за загальний період з 26.11.2016 р. по 19.02.2020 р., нарахованих на заборгованість відповідача за кожним актом приймання-передачі природного газу окремо з урахуванням дат виникнення заборгованості. Також позивач просить стягнути з відповідача 4592,10 грн. інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача за актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2017 р. за період з березня 2017 р. по листопад 2017 р., від 28.02.2017 р. за період з квітня 2017 р. по січень 2020 р., від 31.03.2017 р. за період з травня 2017 р. по січень 2020 р., з урахуванням дат виникнення заборгованості.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 1455,00 грн., нарахованих на заборгованість відповідача за кожним актом приймання-передачі природного газу окремо з урахуванням дат виникнення заборгованості за загальний період з 26.11.2016 р. по 19.02.2020 р.

Оскільки наданий позивачем розрахунок 3% річних є арифметично вірним, то позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 1455,00 грн. 3% річних підлягає задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача 4592,10 грн. інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача за актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2017 р. за період з березня 2017 р. по листопад 2017 р., від 28.02.2017 р. за період з квітня 2017 р. по січень 2020 р., від 31.03.2017 р. за період з травня 2017 р. по січень 2020 р., з урахуванням дат виникнення заборгованості.

Оскільки наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат є арифметично вірним, то позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 4592,10 грн. інфляційних втрат підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3139,26 грн. пені, нарахованої на заборгованість відповідача за кожним актом приймання-передачі природного газу окремо з урахуванням дат виникнення заборгованості за загальний період з 26.11.2016 р. по 25.10.2017 р.

Пунктом 8.2 договору встановлено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Позивач просить стягнути 3139,26 грн. пені, нарахованої на заборгованість відповідача за кожним актом приймання-передачі природного газу окремо, із врахуванням дат виникнення заборгованості, за загальний період з 26.11.2016 р. по 25.10.2017 р. з дотриманням вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та враховуючи зміни процентної ставки НБУ за вказаний період. Наданий позивачем розрахунок пені є арифметично вірним.

Враховуючи вищезазначене, вимога позивача про стягнення з відповідача 3139,26 грн. пені підлягає задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Об`єднання співвласників майна Сузір`я (09175, Київська обл., Білоцерківський р-н., с. Мала Вільшанка, вул. Рядянська буд. 1, код 26474505) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, код 20077720) 12651,27 грн. (дванадцять тисяч шістсот п`ятдесят одну грн. 27 коп.) боргу, 3139,26 грн. (три тисячі сто тридцять дев`ять грн. 26 коп.) пені, 1455,00 грн. (одну тисячу чотириста п`ятдесят п`ять грн. 00 коп.) 3% річних, 4592,10 грн. (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто дві грн. 10 коп.) інфляційних втрат та 2102,00 грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.) судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

У той же час згідно пункту 17.5 Перехідних Положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 28.07.2020 р.

Суддя О.О. Рябцева