РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.07.2020Справа № 910/6845/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., розглянувши в

порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали

господарської справи

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської

міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будсервіс-5»

про стягнення 91 889, 09 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будсервіс-5» про стягнення 91 889, 09 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав своїх грошових зобов`язань за договором № 1412428 від 03.02.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/6845/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 01.07.2020 представник відповідача подав відзив та заяву про застосування строків позовної давності.

До Господарського суду міста Києва 10.07.2020 представник відповідача подав відповідь на відзив, у якій просив суд поновити строк для подання відповіді на відзив. Суд задовольнив заяву про поновлення строку для подання відповіді на відзив та прийняв її до розгляду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (енергопостачальна організація) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Будсервіс-5» 03.02.2016 уклали договір постачання теплової енергії у гарячій воді № 1412428, за яким енергопостачальна організація зобов`язалась поставляти відповідачу теплову енергію у гарячій воді, а відповідач - оплачувати її вартість.

Позивачем та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (енергопостачальна організація) 11.10.2018 укладено договір про відступлення права вимоги № 601-18, за яким енергопостачальна організація відступила, а позивач набув права вимоги до відповідача за договором № 1412428 від 03.02.2016 на суму 82 525, 08 грн.

Відповідач стверджує, що договір про відступлення права вимоги № 601-18 від 11.10.2018 укладено з порушенням вимог законодавства.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання недійсним укладеного позивачем та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» договору про відступлення права вимоги № 601-18 від 11.10.2018 відповідач суду не надав, також не довів перед судом факт того, що договір є недійсним (нікчемним) у силу закону.

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини першої статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 517 Цивільного кодексу України встановлено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Пунктом 3.1.1 договору про відступлення права вимоги № 601-18 від 11.10.2018 встановлено, що сторони договору підтверджують, що на дату підписання додатку № 1 до цього договору за актами прийому-передачі кредитор передав позивачу оригінали або засвідчені належним чином копії документів, які підтверджують право вимоги, що відступається, а також інші документи та інформацію (але в будь-якому випадку без виключень та обмежень договори та будь-яка первинна документація, яка підтверджує стан розрахунків споживача із кредитором, електронні інформаційні реєстри, бази, розрахунки позовних вимог, що заявлені до стягнення із споживачів у судових спорах, рішення за результатами розгляду яких на дату укладення цього договору не прийняті, акти звіряння розрахунків).

З матеріалів справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Київенерго» у період січень 2017 - березень 2017 поставило відповідачу теплову енергію на суму 109 248, 38 грн.

Пунктом 2 додатку № 4 до договору № 1412428 від 03.02.2016 встановлено, що відповідач до початку розрахункового періоду сплачує вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця.

Відповідно до пункту 3 додатку № 4 до договору № 1412428 від 03.02.2016 при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, ця кількість перевищення самостійно сплачується відповідачем не пізніше 28 числа поточного місяця.

Судом встановлено, що крайні строки оплати за поставлену теплову енергію у січні 2017 - 28.01.2017, у лютому 2017 - 28.02.2017, у березні 2017 - 28.03.2017.

Згідно наданого позивачем розрахунку теплову енергію відповідач оплатив частково (на загальну суму 26 723, 30 грн.), у результаті чого на момент звернення до суду існує прострочена заборгованість у розмірі 82 525, 08 грн.

Доказів оплати відповідачем вказаної позивачем суми заборгованості суду не надано.

Відповідач 01.07.2020 подав до суду заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача про стягнення основного боргу.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно частин першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 262 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Отже, заміна первісного кредитора новим кредитором не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності - строку, у межах якого позивач міг звернутися з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 1412428 від 03.02.2016.

Таким чином, позивач, як новий кредитор за договором про відступлення права вимоги № 601-18 від 11.10.2018 міг скористатись своїм правом на звернення до суду з вимогами до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 82 525, 08 грн. за поставлену теплову енергію:

- у січні 2017 - до 28.01.2020;

- у лютому 2017 - до 28.02.2020;

- у березні 2017 - до 28.03.2020.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з даною позовною заявою 15.05.2020, тобто з порушенням трирічного строку позовної давності.

Згідно частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 82 525, 08 грн. заборгованості за поставлену у період січень 2017 - березень 2017 теплову енергію, у зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 5 857, 26 грн. - інфляційних втрат та 3 506, 75 грн. - 3% річних, нарахованих за період листопад 2018 - березень 2020.

Статтею 266 Цивільного кодексу України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Враховуючи пропуск строку позовної давності за основою вимогою, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 857, 26 грн. - інфляційних втрат та 3 506, 75 грн. - 3% річних, нарахованих за період листопад 2018 - березень 2020 задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.Ю.Кирилюк