УХВАЛА

м. Київ

24.07.2020Справа № 910/8790/20
(№910/9741/13)

Суддя Господарського суду міста Києва Яковенко А.В., розглянувши позовну заяву Приватного підприємства «Планетавікогруп»

до Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія"

про визнання права власності та зобов`язання вчинити дії

в межах справи №910/9741/3

За заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Залар"

до Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія"

(ідентифікаційний код 24964464)

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/9741/13 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Залар" до Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія" (ідентифікаційний код 24964464) про банкрутство.

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Приватного підприємства «Планетавікогруп» до Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія" про визнання права власності та зобов`язання вчинити дії.

21.10.19р. набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 21.10.2019р. №2597-VIII.

Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень, з дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України " Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 441). Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 28, ст. 940; 2015 р., № 43, ст. 386) втрачає чинність через один рік з дня введення в дію цього.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, встановлено, що дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство, або визнання її недійсною ставки судового збору встановлюються у розмірі 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 4 204,00 грн.

Позивачем заявлено майнову вимогу про визнання права власності на майно банкрута, за розгляд якої підлягає до сплати судовий збір у розмірі 4 204,00 грн.

Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного суду від 11.03.2019 у справі №914/1723/15.

В той же час, позивачем не було долучено до позовної заяви доказів сплати судового збору у відповідному розмірі та порядку.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що незважаючи на відображення в переліку додатків до такого позову посилання на додання до нього квитанції про сплату судового збору на 2-арк. (оригінал для суду), що підтверджує оплату судового збору, в дійсності відповідних доказів до поданих до суду матеріалів відповідного позову додано не було, що підтверджується складеним у відповідності до Інструкції з діловодства в господарських судах України спеціалістами відділу автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярія) актом від 22.06.2020 про те, що в матеріалах позову Приватного підприємства «ПЛАНЕТАВІКОГРУП» не виявилося додатку, а саме: 1. Квитанції про сплату судового збору на 2-арк., крім того, не виявилось додатках документів: копії відповіді Головного сервісного центру МВС №31/606аз від 28.05.2020 на 1-му арк та копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №919 від 19.09.2009 на 1 арк., натомість виявлено копію відповіді Головного сервісного центру МВС №31/602аз від 28.05.2020 на 1-му арк. та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №919 від 19.02.2009 року на 1 арк.

Таким чином, матеріали позовної заяви Приватного підприємства «ПЛАНЕТАВІКОГРУП» не містять належних доказів виконання позивачем вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України щодо сплати судового збору у визначеному порядку та розмірі.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч. 2 ст. 174 ГПК України).

З метою усунення встановлених недоліків позивач має надати суду докази сплати судового збору у розмірі 4 204,00 грн.

За таких обставин, позовна заява Приватного підприємства «Планетавікогруп» до Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія" про визнання права власності та зобов`язання вчинити дії підлягає залишенню без руху.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Приватного підприємства «Планетавікогруп» до Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія" про визнання права власності та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

2. Зобов`язати Приватного підприємства «Планетавікогруп» протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом:

- подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 4 204,00 грн.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя А.В. Яковенко