Справа № 909/690/19
УХВАЛА

23.07.2020 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., розглянувши матеріали заяви Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" (вх. № 10560/20 від 22.07.2020 року) про видачу дублікату наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 20.09.2019 року у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна",

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька",

про стягнення 69 982, 99 грн страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 30.08.2019 року задоволено позов Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" про стягнення 69 982, 99 грн страхового відшкодування.

На виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.08.2019 року видано наказ № 1114 від 20.09.2019 року та надіслано на адресу позивача (стягувача).

22.07.2020 року через канцелярію Господарського суду Івано-Франківської області, надійшла заява стягувача - Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" (вх. № 10560/20 від 22.07.2020 року) про видачу дублікату наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 20.09.2019 року у справі № 909/690/19.

Заявник стверджує, що він не звертався до виконавчої служби, оскільки ним втрачено оригінал наказу у даній справі.

Тобто, судовий наказ № 1114 від 20.09.2019 року у даній справі не був пред`явлений до примусового виконання.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини першої статті 326 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.1 ст. 327 ГПК України).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").

Судом встановлено, що виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.08.2019 року по справі № 909/690/19 не відбулось, оригінал наказу № 1114 від 20.09.2019 року стягувачем втрачений, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості пред`явити його для примусового виконання до органів виконавчої служби.

Пунктом 19.4. розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України встановлено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

ГПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Позивач звернувся до суду із заявою про видачу дубліката наказу із дотриманням строків і порядку, передбаченому вимогами ГПК України.

За таких обставин, заява про видачу дублікату наказу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 234, 326, 327, п. 19.4. перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" (вх. № 10560/20 від 22.07.2020 року) про видачу дублікату наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 20.09.2019 року у справі № 909/690/19 - задовольнити.

Видати дублікат наказу Господарського суду Івано-Франківської області № 1114 від 20.09.2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.07.2020 року.

Суддя О.М. Фанда