СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2020 р. Справа № 905/1922/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Терещенко О.І. , суддя Сіверін В.І.

при секретарі судового засідання Новіковій Ю.В.

за участі представників сторін:

позивача - адвокат Калінчук А.В.

відповідача - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу ТОВ "Корум Дружківський машинобудівний завод", м. Дружківка, (вх.№908Д/1) на рішення господарського суду Донецької області від 25.02.2020 у справі №905/1922/19 (повний текст якого складено та підписано 02.03.2020 суддею П.В. Демідова у приміщенні господарського суду Донецької області)

за позовом ТОВ "Хімічна компанія Єврохім", м. Київ,

до ТОВ "Корум Дружківський машинобудівний завод", м. Дружківка,

про стягнення грошових коштів за договором поставки в сумі 228 560,00 грн. - основного боргу, 15905, 78 грн. - пені, 1403, 45 грн. - 3% річних;

та за зустрічним позовом ТОВ "Корум Дружківський машинобудівний завод", м. Дружківка,

до ТОВ "Хімічна компанія Єврохім", м. Київ,

про стягнення штрафу у сумі 21474,00 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Хімічна компанія Єврохім", звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Корум Дружківський машинобудівний завод" про стягнення грошових коштів за договором поставки в сумі 228 560,00 грн. - основного боргу, 15 905, 78 грн. - пені, 1 403, 45 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги заявник обґрунтовує невиконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки № КДРМ3/197-19 від 22 січня 2019 року, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 228 560,00 грн. та виникли підстави для нарахування штрафних санкцій.

14 листопада 2019 року відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про стягнення штрафу у розмірі 21 474, 00 грн.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано простроченням поставки товару позивачем, внаслідок чого виникли підстави для нарахування штрафу в порядку п. 6.2.1 договору.

Рішенням господарського суду Донецької області від 25.02.2020 у справі №905/1922/19 позовні вимоги ТОВ "Хімічна компанія Єврохім" до ТОВ "Корум Дружківський машинобудівний завод" про стягнення грошових коштів за договором поставки в сумі 228560,00 грн. - основного боргу, 15905, 78 грн. - пені, 1403, 45 грн. - 3% річних - задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Корум Дружківський машинобудівний завод" (84205, Донецька обл., місто Дружківка, вулиця Соборна, будинок 7, ) на користь ТОВ "Хімічна компанія Єврохім" (01103, м. Київ, бульвар Дружби Народів, будинок 24/2, квартира 49, ) основний борг у розмірі 228560, 00 грн., пеню у розмірі 15230, 22 грн., 3 відсотки річних у розмірі 1349, 31 грн., судовий збір у розмірі 2028, 61 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ТОВ "Корум Дружківський машинобудівний завод" до ТОВ "Хімічна компанія Єврохім" про стягнення штрафу у сумі 21474,00 грн. - задоволено.

Стягнуто з ТОВ "Хімічна компанія Єврохім" (01103, м. Київ, бульвар Дружби Народів, будинок 24/2, квартира 49, ) на користь ТОВ "Корум Дружківський машинобудівний завод" (84205, Донецька обл., місто Дружківка, вулиця Соборна, будинок 7, ) штраф у розмірі 21474,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Вирішено провести зустрічне зарахування сум, які підлягають стягненню в межах цього рішення та стягнути з ТОВ "Корум Дружківський машинобудівний завод" (84205, Донецька обл., місто Дружківка, вулиця Соборна, будинок 7, ) на користь ТОВ "Хімічна компанія Єврохім" (01103, м. Київ, бульвар Дружби Народів, будинок 24/2, квартира 49, ) заборгованість в сумі 223 773,14 грн.

ТОВ "Корум Дружківський машинобудівний завод", м. Дружківка, із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 25.02.2020 у справі № 905/1922/19 і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ "Хімічна компанія Єврохім" відмовити. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на ТОВ "Хімічна компанія Єврохім".

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм процесуального та матеріального права, а також посилається на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

Так, апелянт зазначає, що ТОВ "Хімічна компанія Єврохім" як на підставу стягнення заборгованості посилалась на договір №КДРМЗ/197-19 від 22.01.2019, підписаний ТОВ «КОРУМ ГРУП» в інтересах ТОВ "Корум Дружківський машинобудівний завод". Однак, як зазначає апелянт, договір поставки №КДРМЗ/197-19 від 22.01.2019 підписано ТОВ «Корум Груп» та ТОВ "Хімічна компанія Єврохім", підставою для укладання дого вору ТОВ «Корум Груп» є, договір доручення №СG/005-19 від 02.01.2019, укладений з ТОВ «Корум Дружківський машинобудівний завод» однак даний договір в матеріалах справи відсутній. Судом першої інстанції у позивача даний договір витребувано не було. ТОВ «Корум Дружківський машинобудівний завод» наполягало на відсутності у нього зазначеного договору. У зв`язку з чим, ТОВ «Корум Дружківський машинобудівний завод» 14.01.2020 було подано заяву про залучення до розгляду справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Відповідач наполягав на наданні пояснень ТОВ «Корум Груп» з приводу підписання договору поставки №КДРМЗ/197-19, щодо підписання первинних документів, а саме, хто підписував дані документи, ким делеговано право підпису, чи були заявки на укладання даного договору, куди саме поставлявся товар за договором. Але, ухвалою господарського суду Донецької області від 14.01.2020 було відмов лено у задоволенні заяви про залучення до розгляду справи третьої особи ТОВ «Корум Груп», яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Суд першої інстанції відхилюючи заяву скаржника, звільнив ТОВ "Хімічна компанія Єврохім"/позивача від обов`язку доказування обставин, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, порушивши вимоги пункту 1 статті 74 Господар ського процесуального кодексу України. Отже, на думку відповідача, судом неповно та не об`єктивно з`ясовані дійсні обставини спірних правовідносин між сторонами.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2020 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою у справі № 905/1922/19. Встановлено строк для подання відзиву. Призначено справу до розгляду на 12.05.2020.

30.04.2020 від директора ТОВ "Хімічна компанія Єврохім" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти апеляційної скарги заперечує, просить її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, посилаючись на те, що судом першої інстанції повно та всебічно досліджені усі фактичні обставини справи, яким надана належна правова оцінка.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.05.2020 оголошено про перерву у розгляді справи до 03.06.2020.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2020 оголошено про перерву у розгляді справи до 24.06.2020.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2020 оголошено про перерву у розгляді справи до 08.07.2020.

В свою чергу, в матеріалах справи міститься повідомленням Східного апеляційного господарського суду від 08.07.2020 про те, що у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-доповідача Слободіна М.М., який визначений протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2020 для розгляду справи №905/1922/18, та відсутністю правових підстав, визначених частиною 9 статті 32 ГПК України, для передачі справи для повторного автоматизованого розподілу, розгляд справи, призначений на 08.07.2020 на 09:30 год., призначено на іншу дату - 22.07.2020 об 10:30 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 призначено розгляд справи на 22.07.2020.

В судове засідання 22.07.2020 представник ТОВ "Корум Дружківський машинобудівний завод" не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання.

Натомість, представник ТОВ "Корум Дружківський машинобудівний завод" звернувся з клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням карантину відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19".

Розглянувши зазначене клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для чого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

На день вирішення даного клопотання постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392, з 01.06.2020 послаблено протиепідемічні заходи та, зокрема, дозволено перевезення пасажирів залізничним транспортом в усіх видах внутрішнього сполучення (приміському, міському, регіональному та дальньому) між регіонами; міжобласні пасажирські перевезення автомобільним транспортом між регіонами.

А тому, беручи до уваги те, що заявником не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 77-79 ГПК України неможливості прибуття представника в судове засідання 22.07.2020, а також те, що на день розгляду скарги відновлено перевезення пасажирів залізничним транспортом, в тому числі, між регіонами та міжобласне пасажирське перевезення автомобільним транспортом; інших документів та пояснень, ніж ті, що містяться в матеріалах справи, заявником не надано, підстав для відкладення розгляду справи не має.

Отже, в задоволенні клопотання представника ТОВ "Корум Дружківський машинобудівний завод" про відкладення розгляду справи слід відмовити, оскільки інших обставин, які б вказували на існування об`єктивних перешкод для розгляду справи, заявником не наведено та судом не встановлено.

Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності зазначеного представника, за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає частковому скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 січня 2019 року між ТОВ "Корум Дружківський Машинобудівний завод" (далі - Покупець або позивач) та ТОВ "Хімічна компанія Єврохім" (далі - Постачальник або відповідач) від імені та за рахунок якого діяло ТОВ "Корум Груп", укладено договір поставки № КДРМЗ/197-19 (далі - договір), за змістом п. 1.1 якого в порядку та на умовах, передбачених цим договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію виробничо-технічного призначення (далі - продукція), в асортименті, кількості, в терміни, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими сторонами у цьому договорі та специфікаціях до нього, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору покупець зобов`язується прийняти і оплатити продукцію, що поставляється в його власність, відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 4.1 договору поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в терміни, погоджені сторонами в специфікаціях до цього договору.

Умови поставки продукції - DDP, згідно "Інкотермс-2010", з урахуванням умов і обмовок, що містяться в цьому договору і/або відповідних специфікаціях. (п. 4.2 договору)

П. 4.7 договору встановлено, що датою поставки продукції вважається дата її передачі покупцеві, вказана представником покупця у відповідних товаросупроводжуючих документах, наданих постачальником.

Зобов`язання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження покупця в погоджене місце призначення поставки в належній кількості, якості, комплектності, асортименти та в строки, погоджені сторонами в договорі і специфікаціях до нього. Зобов`язання покупця вважаються виконаними з моменту оплати поставленої продукції. (п. 4.9 договору)

Ціни на продукцію встановлюються сторонами у специфікаціях. (п. 5.2 договору)

Згідно з п. 5.4. договору розрахунки за продукцію, поставлену за цим договором здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом сорока чотирьох календарних днів від дати поставки продукції на підставі отриманого покупцем рахунку і за умови належним чином оформленої податкової накладної, а також надання постачальником документів, передбачених розділом 4 цього договором.

У разі невиконання або неналежного виконання будь-якої із сторін прийнятих на себе за цим договором зобов`язань, вона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі, сплачує штрафні санкції. (п. 6.1 договору)

У разі прострочення поставки (не поставки, недопоставки) продукції постачальник сплачує штраф у розмірі 5 % від вартості продукції, що поставляється за відповідною специфікацією (п. 6.2.1 договору).

Відповідно до п. 6.8 договору покупець у випадку несвоєчасної оплати продукції, на письмову вимогу постачальника, сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, але не більше 5 відсотків від простроченої суми.

П. 6.12 договору встановлено, що спірні питання, не врегульовані шляхом переговорів, передаються на розгляд господарського суду.

Цей договір може бути скріплений печатками сторін, вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх грошових зобов`язань. (п. 8.1 договору)

Договір складено, підписано та скріплено печатками сторін без зауважень.

На підтвердження виконання договірних зобов`язань за договором позивач надав до матеріалів справи видаткові накладні № 24 від 23.05.2019 на суму у розмірі 5 400, 00 грн. (з урахуванням ПДВ), № 23 від 23.05.2019 на суму у розмірі 88 800, 00 грн. (з урахуванням ПДВ), № 26 від 06.06.2019 на суму у розмірі 60 720, 00 грн. (з урахуванням ПДВ), № 28 від 06.06.2019 на суму у розмірі 13 080, 00 грн., № 27 від 06.06.2019 на суму у розмірі 1 800, 00 грн., № 36 від 19.07.2019 на суму у розмірі 183 120, 00 грн. (з урахуванням ПДВ), № 29 від 06.07.2019 на суму у розмірі 3 600, 00 грн., № 42 від 10.07.2019 на суму у розмірі 65 400, 00 грн. (з урахуванням ПДВ), № 37 від 19.07.2019 на суму у розмірі 1 800, 00 грн. (з урахуванням ПДВ), № 43 від 10.07.2019 на суму у розмірі 104 640, 00 грн. (з урахуванням ПДВ), № 47 від 23.07.2019 на суму у розмірі 3 600, 00 грн. (з урахуванням ПДВ), № 48 від 23.07.2019 на суму у розмірі 5 400, 00 грн. (з урахуванням ПДВ).

Зазначені накладні складено та підписано контрагентами належним чином.

З викладених вище видаткових накладних вбачається, що постачальник передав а покупець прийняв товар, зазначений у накладних без зауважень. Видаткові накладні складено та підписано належним чином. Також позивачем надано усі копії довіреностей представників покупця, які отримували товар.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що право власності на товар перейшло від постачальника до покупця в день складання та підписання видаткових накладних відповідно до приписів спірного договору.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що склались між сторонами, колегія суддів дійшла висновку, що вони пов`язані із поставкою.

За приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таке імперативне врегулювання договірних відносин усуває будь-які сумніви щодо юридичного значення умов договору: вони є юридично обов`язковими, гарантують право учасникам договірних відносин бути впевненими в тому, що кожна зі сторін має виконувати умови договору належним чином, а цивільні права, що ґрунтуються на його умовах, підлягають захисту в тій же мірі і в той же спосіб, що і права, які прямо передбачені актами цивільного законодавства або випливають із них.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач неналежним чином здійснював свої зобов`язання за договором, оплату товару за договором не виконав, у зв`язку з чим позивач правомірно вимагає стягнути з відповідача заборгованість за несплачену вартість товару.

Позивачем зазначено, що відповідачем виконано грошові зобов`язання за договором частково, внаслідок чого залишилась непогашена прострочена заборгованість у розмірі 228 560, 00 грн. Відповідачем не спростовано вимоги позивача, у зв`язку з чим колегія суддів вважає позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості правомірними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім основної заборгованості позивач просив стягнути пеню у розмірі 15 905, 78 грн. та 3 % річних у розмірі 1 403 грн.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.ст.611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом.

Особливості регулювання відповідальності за порушення грошових зобов`язань у відносинах суб`єктів господарювання визначаються приписами статей 534, 549-552 ЦК України, статей 229-234 ГК України та статей Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Відповідно до ст. ст. 1,3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з наведеного вище, п.п. 5.4,6.8 договору сторонами узгоджено відповідальність покупця за невиконання зобов`язань з оплати за поставлену продукцію у вигляді нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. При визначені періоду нарахування пені, колегією суддів враховано, що сторони дійшли згоди, що розрахунки здійснюються покупцем протягом сорока чотирьох календарних днів від дати поставки товару.

Позивачем до матеріалів справи наданий розрахунок штрафних санкцій, згідно якого останнім нараховано пеню у розмірі 6 341, 77 грн. за період з 3 серпня 2019 року по 21 серпня 2019 року на суму боргу у розмірі 358 320, 00 грн., пеню у розмірі 92, 26 грн. за період з 22 серпня 2019 року по 23 серпня 2019 року на суму боргу у розмірі 49 520, 00 грн., пеню у розмірі 2 658, 78 грн. за період з 24 серпня 2019 року по 5 вересня 2019 року на суму боргу у розмірі 219 560, 00 грн. та пеню у розмірі 6 812, 97 грн. за період з 6 вересня 2019 року по 7 жовтня 2019 року на суму боргу у розмірі 228 560, 00 грн.

За змістом статей 253, 254 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, пеня за період з 24 серпня 2019 року (святковий день) по 5 вересня 2019 року підлягає коригуванню в частині початку строку її нарахування, а саме з 27 серпня 2019 року (перший робочий день).

Крім того, у розумінні статті 230 Господарського кодексу України штрафні санкції нараховуються на кожне господарське зобов`язання окремо.

Перевіривши розрахунок позивача в частині пені належним чином, колегією суддів встановлено, що пеня у визначений позивачем строк складає суму у розмірі 15 230, 22 грн., а тому колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені частково.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегією суддів встановлено, що розмір 3% річних за визначений період складає 1 349, 31 грн. Відсотки річних відкореговано з наведених вище підстав.

Стосовно тверджень відповідача за зустрічним позовом, викладених в запереченнях на позов та у апеляційній скарзі, щодо відсутності у нього первинних документів, на підставі яких позивач за зустрічним позовом стягує спірну заборгованість, колегія суддів зазначає, що за змістом укладеного між сторонами договору поставки, останній підписаний з боку відповідача повіреним - ТОВ "Корум Груп". Саме через те, що в укладанні договору приймало участь ТОВ "Корум Груп", відповідач спростовує факт наявності у нього первісних документів , на підставі яких стягується заборгованість, у зв`язку з чим ставить їх під сумнів.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що приймання товару за договором здійснювалось відповідачем в особі його представників за довіреностями. При дослідженні доказів в ході судового розгляду, судом першої інстанції на підставі оригіналів договору, видаткових накладних та довіреностей була вставлена повна відповідність наданих позивачем до матеріалів справи письмових доказів, якими підтверджені обставини, яки потребують доведенню в межах цієї справи.

До того ж, звертаючись із зустрічною позивною заявою, відповідач долучив до позову копії договору, видаткових накладних, які засвідчені ним як копії, зроблені з оригіналів. При цьому на наданій копії договору поставки мається відмітка відповідача про те, що договір є його екземпляром.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє заперечення відповідача щодо наявності обґрунтованих сумніві в справжності наданих позивачем доказів.

Стосовно зустрічних позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 21 474, 00 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Відповідач обґрунтовує вимоги про стягнення штрафу п. 6.2.1 договору, згідно якого у разі прострочення поставки продукції постачальник сплачує покупцеві штраф у розмірі 5 відсотків від вартості продукції, що поставляється за відповідною специфікацією.

В матеріалах справи наявні специфікація № 2 від 27 травня 2019 року на суму у розмірі 62 520, 00 грн., за умовами якої строк поставки становить до 1 червня 2019 року, специфікація № 4 від 31 травня 2019 року на суму у розмірі 184 920, 00 грн., за умовами якої строк поставки становить до 13 червня 2019 року, специфікація № 5 від 3 липня 2019 року на суму у розмірі 113 040, 00 грн., за умовами якої строк поставки становить до 8 липня 2019 року та специфікація № 6 від 4 липня 2019 року на суму у розмірі 69 000, 00 грн., за умовами якої строк поставки становить до 12 липня 2019 року.

Як вбачається з видаткових накладних, які у свою чергу є підтвердженням виконання зобов`язань постачальника з поставки продукції, товар за специфікацією № 2 було поставлено 6 червня 2019 року, товар за специфікацією № 4 було поставлено 19 червня 2019 року, товар за специфікацією № 5 було поставлено 10 липня 2019 року, товар за специфікацією № 6 було поставлено 10 та 23 липня 2019 року.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, зокрема, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Виходячи з наведеного вище, враховуючи, що позивачем під час судового засідання в суді першої інстанції від 3 лютого 2020 року було визнано зустрічні позовні вимоги стосовно стягнення штрафу за договором, а також враховуючи умови стягнення пені (за прострочення поставки (не поставки, недопоставки) п. 6.2.1 договору) колегія суддів дійшла висновку про задоволення зустрічних позовних вимог.

Таким чином, заперечення апелянта, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують вищенаведених судових висновків, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення та відхиляються як необґрунтовані.

Однак, дослідивши матеріали справи і проаналізувавши рішення суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно проведення зустрічного зарахування сум, які підлягають стягненню в межах цього рішення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 601 ЦК України зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Як вбачається з матеріалів справи, такої заяви в них не міститься.

З пояснень представника позивача за первісним позовом, зафіксованих аудіозаписом судового засідання, жодною зі сторін спору заяви про зарахування не подавалося і іншій стороні не направлялося.

За викладених умов, з огляду на приписи ч.2 ст. 601 ЦК України, здійснення заліку є безпідставним.

Більше того, зі змісту оскарженого рішення вбачається, що залік зроблений саме судом (абз.6 резолютивної частині оскарженого рішення), а не учасниками господарських правовідносин. Оскільки такі повноваження суду не передбачені ані приписами матеріального, ані приписами процесуального права, та й загалом залік є частиною господарської діяльності суб`єктів господарювання, яку суд не може здійснювати замість них, та з огляду на положення ч.2 ст. 6, ч.2 ст. 19 Конституції України така дія суду є неприпустимою. В цій частині колегія суддів вважає за необхідне застосувати ч.4 ст. 269 ГПК України та скасувати рішення у вказаній частині.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування рішення суду першої інстанції в частині проведення зустрічного зарахування сум між ТОВ "Хімічна компанія Єврохім" та ТОВ "Корум Дружківський машинобудівний завод".

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ "Корум Дружківський машинобудівний завод" на рішення господарського суду Донецької області від 25.02.2020 у справі №905/1922/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 25.02.2020 у справі №905/1922/19 скасувати в частині проведення зустрічного зарахування сум між ТОВ "Хімічна компанія Єврохім" та ТОВ "Корум Дружківський машинобудівний завод".

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 25.02.2020 у справі №905/1922/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний тест постанови апеляційного суду складено 27.07.2020.

Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя О.І. Терещенко

Суддя В.І. Сіверін