РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.07.2020Справа № 910/6491/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства "Нібулон" (54002, обл. Миколаївська, м. Миколаїв, Каботажний Спуск, будинок 1; ідентифікаційний код 14291113)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815)

про стягнення 22 153, 19 грн.

без виклику (повідомлення) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства "Нібулон" з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в якому позивач просить суд стягнути з відповідача штраф за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 45 653, 87 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

02.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 45 653, 87 грн оскільки відсутні негативні наслідки для позивача, а порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських правовідносин.

Крім того, відповідач у даному відзиві зазначає, що претензії позивача по залізничним накладним № 41963708, 42655936, 42008391 частко визнані та у відповідній частині задоволені.

03.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме належним чином завірену копію акта загальної форми станції Знам`янка № 14456 від 22.10.2019.

11.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому позивач зазначає, що відповідачем частково було визнано вимоги позивача по накладним № 42008391, 41963075 та 42655936.

Також позивач у своїй відповіді зазначає, що не визнана частина претензій відповідачем полягала в тому, що останній здійснюючи власний розрахунок суми штрафу виходив із суми, зазначеної в п. 31 накладної без урахування ПДВ, що на думку позивача є помилковим оскільки плата за послуги перевезення з позивача стягується саме в розмірі збільшеному на розмір ПДВ.

Крім того, позивач у своїй відповіді на відзив просить суд зменшити суму позовних вимог на 23 500, 68 грн (в частині стягнення 5 814,18 грн по накладній № 42008391; 3 230, 10 грн по накладній № 41963075; 14 4556, 40 грн по накладній № 42655936) та відповідно стягнути з відповідача 22 153, 19 грн.

Суд, враховуючи викладене, дійшов висновку прийняти таку заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, яка фактично викладене в прохальній частині відповіді на відзив, оскільки остання не суперечить вимогам ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, а подальший розгляд справи здійснювати з урахуванням такого зменшення.

15.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив зазначає, що ним не спростовується факт прострочення терміну доставки вантажу однак наголошує, що з боку відповідача були порушені зобов`язання щодо вивезення вантажу зі станції впродовж доби.

Також у своїх запереченнях відповідач звертає увагу, що штраф нараховується саме від розміру провізної плати без врахування ПДВ, а тому вимоги позивача задоволенню не підлягають.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.08.2019 за залізничною накладною № 42008391 залізницею прийнято до перевезення порожні вагони, а саме: № 95931572, № 95931432, № 95931424, № 95931523, № 95931507, № 95931531.

18.08.2019 за залізничною накладною № 41963075 залізницею прийнято до перевезення порожні вагони, а саме: № 95931473, № 95931655, № 95931663, № 95931481, № 95931515, № 95931440, № 95931465, № 95931416, № 95931630, № 95931671.

03.09.2019 за залізничною накладною № 42507723 залізницею прийнято до перевезення порожні вагони, а саме: № 95410833, № 95410775, № 95410809, № 95410551, № 95407672, № 95407664, № 95407649.

07.09.2019 за залізничною накладною № 42655936 залізницею прийнято до перевезення порожні вагони, а саме: № 95931689, № 95931457, № 95931648, № 95931622, № 95931440, № 95931465, № 95931416, № 95931630, № 95931671, № 95931473, № 95931655, № 95961663, № 95931481, № 95931515.

20.10.2019 за залізничною накладною № 41258823 прийнято до перевезення порожні вагони, а саме: № 95606224, № 95606307, № 95606216, № 95606588, № 95606364, № 95606562, № 95606521, № 95605358, № 95606018, №95606133.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що відповідачем було прострочено термін доставки товару:

- за залізничною накладною № 42008391 на 6 діб у зв`язку з чим позивачем нараховано відповідачу штраф в розмірі 6 977, 02 грн;

- за залізничною накладною № 42507723 на 4 доби у зв`язку з чим позивачем нараховано відповідачу штраф в розмірі 8 139, 85 грн.;

- за залізничною накладною № 41963075 на 2 доби у зв`язку з чим позивачем нараховано відповідачу штраф в розмірі 3 876, 12 грн;

- за залізничною накладною № 42655936 на 4 доби у зв`язку з чим позивачем нараховано відповідачу штраф в розмірі 17 347, 68 грн;

- за залізничною накладною № 41258823 на 4 доби у зв`язку з чим позивачем нараховано відповідачу штраф в розмір 9 313, 20 грн.

Крім того із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем на адресу відповідача стосовно кожної зазначеної вище накладної направлялися претензії за несвоєчасну доставку вантажу, а саме: № 17322/3-19/27 від 06.11.2019 щодо накладної № 42008391, № 1731/3-19/27 від 06.11.2019 щодо накладної № 42507723, № 17313/3-19/27 від 06.11.2019 щодо накладної № 41963075, № 177319/3-19/27 від 06.11.2019 щодо накладної № 42655936, № 20151/3-19/27 від 26.12.2019 щодо накладної № 41258823. Докази направлення таких претензій містяться в матеріалах справи.

Згідно відзиву відповідача претензія позивача № 17313/3-19/27 від 06.11.2019 на суму 3 876, 12 грн за залізничною накладною № 41963075 визнана такою, що підлягає задоволенню в розмірі 3 230, 10 грн, про що свідчить наказ № /1219/-17313/3-19/27 від 12.05.2020; претензія позивача № 177319/3-19/27 від 06.11.2019 на суму 17 347, 68 грн щодо залізничної накладної № 42655936 визнана такою, що підлягає задоволенню в розмірі 14 456, 40 грн, про що свідчить наказ № /1219/-17319/3-19/27 від 12.05.2020; претензія позивача № 17322/3-19/27 від 06.11.2019 на суму 6 977, 02 грн за залізничною накладної № 42008391 визнана такою, що підлягає задоволенню в розмірі 5 814, 18 грн, про що свідчить наказ № /1219/-17322/3-19/27 від 12.05.2020.

Відтак, відповідач зазначає, що загальна сума, яка була ним визнана в розмірі 23 500, 68 грн згідно платіжного доручення № 2757809 від 19.05.2020 на суму 23 500, 68 грн була перерахована позивачу.

В іншій частині вимог по частково визнаним претензіям відповідачем було відмовлено з тієї підстави, що позивачем неправомірно було нараховане ПДВ по розміру провізної плати, оскільки відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф у відсотковому співвідношенні до розміру провізної плати. Згідно додатку № 3 Правил оформлення перевізних документів змір провізної плати визначений в графі № 31 залізничної накладної.

Додатково відповідач у своєму відзиві посилається на лист Державної фіскальної служби України від 14.11.2016 № 24499/6/99-99-15-0302-15 відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України база оподаткування ПДВ операцій з постачання товарів/послуг визначається, виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів: до складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг; до складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Відтак, якщо сума грошових коштів, отримана платником податку від експедитора або вантажовласника, є виключно компенсацією за штрафні санкції, що були попередньо сплачені підприємством у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням договірних зобов`язань, визначених у цивільно-правовому договорі, укладеному з іншим платником податку, то така сума грошових коштів до бази оподаткування ПДВ не включається.

У поданій відповіді на відзив позивач заперечує щодо часткового визнання відповідачем претензій по залізничним накладним № 41963708, 42655936, 4200839 та нарахування суми штрафу на суму без ПДВ, оскільки, відповідач на свої послуги нараховує ПДВ, відповідно включає їх до вартості послуг.

Що стосується залізничної накладної № 41258823 відповідач зазначає, що позивачем не було враховано акту загальної форми ст. Знам`янка (який відповідачем додатково було долучено до матеріалів справи 03.06.2020), який дає право відповідачу на збільшення терміну доставки вантажу та про який є відмітка в графі № 49 залізничної накладної про збільшення терміну доставки вантажу з незалежних від залізниці причин згідно п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів.

Відтак, враховуючи те, що відповідачем фактично допущено прострочення доставки вагонів на одну добу та інформаційний лист Вищого господарського суду України "Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів" від 04.04.2012 № 01-06/420/2012 якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Також відповідач у своєму відзиві вказує, що ним було відмовлено позивачу у задоволенні претензії № 17317/3-19/27 від 06.11.2019 щодо залізничної накладної № 42507723, оскільки відповідно до актів загальної форми станції Михайленки № 236, № 250 підтверджують, що одержувачем не було вивезено вантаж впродовж доби після отримання повідомлення про прибуття вантажу, а тому відповідно ч. 2 ст. 116 Статут залізниця звільняється від сплати штрафу.

Відповідно до ч 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Приписами статті 307 Господарського кодексу України унормовано, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Частиною 1 ст. 919 Цивільного кодексу України закріплено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України).

Згідно приписів статті 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Пунктом 6 Статуту поміж іншого передбачено, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частинами 1, 2, 5 пункту 23 Статуту закріплено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до п. 41 Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (п. 41 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1. Правил).

Згідно з п. 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Пунктом 2.10. Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до п. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Згідно п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем частково були визнані вимоги позивача на загальну суму 23 500, 68 грн щодо залізних накладних: № 41963075 визнана такою, що підлягає задоволенню сума штрафу в розмірі 3 230, 10 грн, № 42655936 визнана такою, що підлягає задоволенню сума штрафу в розмірі 14 456, 40 грн, № 42008391 визнана такою, що підлягає задоволенню сума штрафу в розмірі 5 814, 18 грн.

Факт перерахування відповідачем на рахунок позивача суми штрафу в розмірі 23 500, 68 грн підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 2757809 від 19.05.2020.

Таким чином, враховуючи часткову сплату відповідачем за вказаними накладним коштів та з огляду на клопотання позивача про зменшення розміру позовних на таку сплачену суму, суд розглядає вимоги позивача щодо залізних накладних № 41963075, № 42655936, № 42008391 саме в частині, яка не була визнана відповідачем, відповідно сум штрафу в розмірі - 646, 02 грн, 2 891, 28 грн та 1 162, 84 грн.

Враховуючи мотиви відповідача, викладені у відзиві та заперечення позивача щодо порядку нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вагонів, суд зазначає, що відповідно до п. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у відсотковому співвідношені від розміру провізної плати, яка зазначена п. 31 відповідних залізних накладних.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити про доцільність посилання відповідача у відзиві на постанову Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 910/1524/19, якою відповідно встановлено, що Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду відступила від правових позицій Верховного Суду у постановах від 27.02.2019 у справі №910/9765/18, від 09.09.2019 у справі №910/14170/18 та від 12.09.2019 у справі №910/10427/18 щодо обчислення суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею, виходячи із загальної суми платежів, сплаченої відправником на користь залізниці та відображеної у графі 34 залізничної накладної, та зауважила на необхідності здійснення розрахунків штрафу в порядку пункту 116 Статуту залізниць України у відсотковому співвідношенні від суми провізної плати, зазначеної у графі 31 залізничної накладної, залежно від кількості днів прострочення у доставці вантажу.

Відтак, з огляду на викладене вище, враховуючи правове обґрунтування відповідачем своєї позиції, враховуючи висновок Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 910/1524/19, суд зазначає, про законність дій відповідача щодо часткового задоволення претензій позивача № 17313/3-19/27 від 06.11.2019 за залізничною накладною № 41963075, № 177319/3-19/27 від 06.11.2019 за залізничною накладною № 42655936 та № 17322/3-19/27 від 06.11.2019 за залізничною накладної № 42008391 та сплати штрафу на загальну суму 23 500, 68 грн.

Зважаючи на викладене відмова відповідача в частині сплати позивачу штрафів в сумі 646, 02 грн за залізничною накладною № 41963075, суми 2 891, 28 грн за залізничною накладною № 42655936 та в частині суми 2 325, 67 грн за залізничною накладною № 42008391 є правомірною та такою, що відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки, штраф за несвоєчасну доставку вантажу, в тому числі пустих вагонів здійснюється в залежності від розміру провізної плати, яка зазначається в п. 31 відповідної накладної, а не суми, яку було сплачено позивачем та яка включає в себе додаткові збори.

Суд зазначає, що штраф за вказаними вище накладними було нараховано у зв`язку із прострочення відповідачем строку доставки вагонів наступним чином: за залізничною накладною № 41963075 за прострочення доставки на дві доби було застосовано штраф у розмірі 10 % від провізної плати; за залізничною накладною № 42655936 за прострочення доставки на чотири і більше діб було застосовано штраф у розмірі 30 % від розміру провізної плати; за залізничною накладною № 42008391 за прострочення доставки на чотири і більше діб було застосовано штраф у розмірі 30 % від розміру провізної плати.

Що стосується залізничної накладної № 41258823 від 20.10.2019 судом встановлено, що згідно відмітки відповідача вагони було прийнято до перевезення 20.10.2019.

Так, враховуючи відстань перевезення - 532 км та правила обчислення терміну доставки, пусті вагони відповідно до залізничної накладної № 41258823 повинні були бути доставлені до пункту призначення у строк до 25.10.2019, проте, як вбачається із п. 51 даної залізничної накладної згідно календарного штемпеля вантаж прибув 29.10.2019, а тому позивач зазначає про прострочення терміну доставки на 4 доби.

Водночас, відповідач посилається на те, що в п. 49 залізничної накладної № 41258823 від 20.10.2019 зазначено, що згідно акту № 14456 від 22.10.2019 термін доставки збільшено на 3 доби.

Із наданого відповідачем акту № 14456 від 22.10.2019 вбачається, що останній складено на станції Знаменка, операторами СТЦ ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та містить підписи вказаних осіб. Також з акту вбачається, що підставою збільшення терміну доставки було зумовлено тимчасовою перервою в перевезенні не з вини залізниці, а з причин накопичення вагонів, на які діє конвенційна заборона.

Відповідно до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до п. 3 Правил складання актів, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності:

- утрати документів, прикладених відправником до накладної;

- затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства;

- неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача;

- неочищення зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напівватонів після наливу і зливу;

- подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані;

- відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (далі - ЗГІГІ) на вагоні (контейнері), якщо в перевізних документах є відмітка про пломби (ЗПГІ). пошкодження пломб (ЗГІГІ) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками;

- пошкодження або втрата наданих залізницею перевізних пристосувань; відмови вантажовласника від підписання: облікової картки виконання плану перевезень вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами);

- самовільного зайняття залізницею вагонів і контейнерів, що належать підприємствам, організаціям, установам або орендовані ними;

- затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням вантаж) , а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил;

- в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

Відтак, з огляду на те, що затримка доставки вагонів за залізничною накладною № 41258823 відбулася не з вини залізниці, суд приймає до уваги акт № 14456 від 22.10.2019, яким було продовжено термін доставки на три доби.

Разом з тим, суд вказує, що даний акт ніким не оскаржувався, та відповідно є чинним.

Враховуючи те, що вагони за залізничною накладною № 41258823 повинні були прибути 25.10.2019, проте, з огляду на продовження терміну такої доставки на 3 доби згідно акту № 14456 від 22.10.2019, суд дійшов висновку, що прострочення терміну доставки вантажу за вказаною накладною відбулося на одну добу. У зв`язку з чим, відсутні підстави для нарахування штрафу в цій частині, оскільки це не передбачено ст. 116 Статуту.

Що стосується залізничної накладної № 42507723 від 03.09.2019, судом встановлено

що згідно відмітки відповідача вагони було прийнято до перевезення 03.09.2019.

Враховуючи відстань перевезення - 686 км та правила обчислення терміну доставки, пусті вагони відповідно до залізничної накладної № 42507723 повинні були бути доставлені до пункту призначення у строк до 25.10.2019, проте, як вбачається із п. 51 даної залізничної накладної згідно календарного штемпеля вантаж прибув 29.10.2019, а тому, позивач зазначає про прострочення терміну доставки на 4 доби.

Частиною 1 ст. 116 Статуту штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до п. 8 Правил видачі вантажу, після проведення розрахунків за перевезення вантажу, оформленого накладною у паперовому вигляді, накладна видається одержувачу під розписку в примірнику накладної, що залишається у залізниці. Оформлення видачі вантажу, що прибув з електронною накладною (із накладенням електронною цифрового підпису), здійснюється згідно з додатком №3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644. зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084.

Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в пап вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування, та підтверджується пам`ятками про подавання вагонів.

Отже факт вивезення вантажу з території станції підтверджується пам`яткою про подавання вагонів.

Із пункту 52 залізничної накладної № 42507723 від 03.09.2019 вбачається, що вантаж було видано позивачу 13.09.2019.

Про прибуття вагонів позивача було повідомлено 13.09.20 о 01:00 (п. 49 залізничної накладної № 42507723).

Водночас, як вбачається із наданого відповідачем акту № 236 від 13.09.2019 затримка вагонів за залізничною накладною № 42507723 на станції призначення відбулася з вини клієнта, тобто позивача. Вагони не подані під навантаження - зайнятість місця навантаження. Даний акт підписано комерційним агентом Щербатюком Т.О.

Згідно акту № 250 від 14.09.2019 зазначено, що вагони подані під навантаження. Час початку затримки вагонів 13.09.2019 01:00. Час закінчення затримки вагонів 17:40 14.09.2019.

Відтак, з огляду на встановлені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що позивачем не було вивезено вантаж, а саме пусті вагони у кількості семи штук за залізничною накладною № 42507723 упродовж доби після отримання повідомлення про прибуття вантажу, у зв`язку з цим відповідач звільняється від сплати штрафу в розмірі 8 139, 85 грн. відповідно до п. 1 ст. 116 Статуту.

Крім того, вказані обставини не спростовуються позивачем у відповіді на відзив, а навпаки визнаються (сторінка 2 відповіді на відзив).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи докази, які містяться в матеріалах справи та пояснення сторін, суд дійшов висновку відмовити позивачу у задоволенні позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства "Нібулон" (54002, обл. Миколаївська, м. Миколаїв, Каботажний Спуск, будинок 1; ідентифікаційний код 14291113) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) про стягнення 22 153, 19 грн - відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 13.07.2020

Суддя Д.О. Баранов