ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2020 р. Справа№ 910/28483/14

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 21.07.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу

Державного підприємства "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Верховної Ради України

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 11.03.2020р.

про повернення скарги Державного підприємства "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Верховної Ради України"

на дії Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції у місті Києві

у справі № 910/28483/14 ( суддя С.О. Турчин)

за позовом Державного підприємства Готельний комплекс "Національний" управління справами Верховної Ради України

до Публічного акціонерного товариства "Златобанк"

про зобов`язання виконати умови договору та про стягнення 51 622,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст скарги на рішення ДВС Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби

Державне підприємство "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Верховної Ради України" звернулось 10.03.2020 до Господарського суду міста Києва зі скаргою на рішення ДВС Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, щодо повідомлення від 26.02.2020 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Зазначена скарга обґрунтована тим, що державний виконавець, складаючи 26.02.2020 повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, не звернув увагу на документи, додані до заяви, а саме ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2020, завіреною печаткою суду, в якій, крім рішення про видачу дублікату наказу, встановлено та зазначено про поновлення строку Державному підприємству Готельний комплекс "Національний" Управління справами Верховної Ради України для пред`явлення наказу до виконання.

Скаржник вважає, що дії державного виконавця щодо винесення повідомлення від 26.02.2020 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є протиправними, оскільки у державного виконавця були відсутні підстави для складення зазначеного повідомлення на підставі п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 у справі № 910/28483/19 скаргу Державного підприємства "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Верховної Ради України" на дії Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції у місті Києві повернуто скаржнику без розгляду.

Зазначена ухвала вмотивована тим, що скарга не містить прізвище та ініціали судді та доказів направлення скарги відповідачу відповідно до вимог ст. 170 ГПК України.

Суд першої інстанції встановив, що скаржником в підтвердження надіслання даної скарги заявником додано опис вкладення у цінний лист від 06.03.2020, з якого вбачається, що скарга та додані до неї документи були направлені відповідачу на адресу: 01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 17/52. Однак, з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що адресою місцезнаходження відповідача є 03186, м.Київ, бульвар Чоколівський, будинок 19.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Державне підприємство "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Верховної Ради України звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 у справі № 910/28483/14 скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 у справі № 910/28483/14 постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи.

Скаржник зазначає, що він звернувся із скаргою у відповідності до вимог ст.ст. 339-345 ГПК України, у скарзі вказаний номер справи № 910/28483/14. Щодо зазначення прізвища судді по справі, таке зазначення не є можливим, оскільки здійснення правосуддя скарги та заяви стягувача з 2018 року розглядали судді Господарського суду м.Києва: Марченко О.В., Пукшин Л.Г., Ломака В.С., Князьков В.В.., Балац С.В., Сівакова В.В., Ягічева Н.І., Кирилюк Т.Ю., Привалов А.І., Морозов С.М., Удалова О.Г., Бойко Р.В.

Наступною підставою повернення судом першої інстанції скарги без розгляду, є та обставина, що в поштовому описі цінного листа від 06.03.2020 р., який доданий до скарги, що відправлена ПАТ «Златобанк» зазначена адреса: 01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 17/52. Апелянт звертає увагу суду на те, що до скарги: додана поштова квитанція, в якій зазначена адреса ПАТ «Златобанк»: 03186, м.Київ, бульвар Чоколівський, будинок, 19, що є достовірним доказом відправлення листа із скаргою на адресу ПАТ «Златобанк», однак суд першої інстанції не звернув увагу на зазначений доказ, що є порушенням принципу об`єктивності та неупередженості ст.13 ГПК. Також витягом з пошукової системи Укрпошти підтверджується, що ПАТ «Златобанк» 13.03.2020р. отримав відправлення 856.

Крім того, з аналізу ст.13 Закону України «Про поштовий зв`язок» п.2 Правил надання послуг поштового зв`язку вбачається, що квитанція або касовий чек (в яких зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дату та вид послуги, її вартість, адресат) є доказами надіслання відповідного поштового відправлення (постанова Верховного Суду від 22.02.2019 у справі № 910/7308/16), а отже висновок судді Турчин С. О. щодо надання неналежного доказу направлення скарги відповідачу, є помилковим та свідчить про надто надмірне дотримання судом правил процесуального законодавства, надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства, що у даному випадку фактично позбавило скаржника можливості реалізувати своє право на оскарження неправомірних дій суб`єкта оскарження.

Явка представників учасників справи.

09.06.2020 у судове засідання з`явився представник скаржника (позивача), вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційний господарський суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 у даній справі та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Представники боржника (відповідача) та Солом`янського РВДВС міста Києва ЦМУЮ у місті Києві в судове засідання не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, про причини неявки апеляційний господарський суд не повідомлено.

За приписами частини першої ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(«Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника скаржника (позивача), враховуючи, що явка представників учасників справи в судові засідання не була визнана обов`язковою, судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, відповідач на власний розсуд періодично отримує поштову кореспонденцію та надсилає клопотання на адресу апеляційного суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представників боржника (відповідача) та Солом`янського РВДВС міста Києва ЦМУЮ у місті Києві.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Державне підприємство Готельний комплекс "Національний" управління справами Верховної Ради України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Златобанк" про зобов`язання виконати умови договору та стягнення 51 622,12 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.02.2015 у справі № 910/28483/14 (суддя Головатюк Л.Д.) припинено провадження в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача виконати платіжне доручення від 06.01.2015 про перерахування 1 200 000 грн. та стягнення з відповідача пені в сумі 4 800 грн.; в іншій частині позов Підприємства задоволено; зобов`язано Товариство переказати кошти за платіжними дорученнями Підприємства від 17.11.2014 №1498, від 17.12.2014 №1530, від 21.11.2014 №1515, від 21.11.2014 № 1516, від 28.11.2014 №1518, від 10.12.2014 №1523, від 10.12.2014 №1524, від 17.12.2014 №1530, від 06.01.2015 № 1 та № 2; стягнуто з Товариства на користь Підприємства пеню в сумі 46 822,12 грн. та судовий збір в сумі 3 045 грн. Зазначене рішення залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 у справі № 910/28483/14.

27.05.2015 на виконання вищевказаного рішення видано накази.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.08.2015 у справі №910/28483/14 рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 змінено; викладено пункт 3 резолютивної частини рішення в такій редакції: " 3. Зобов`язати Публічне акціонерне товариство "Златобанк" переказати кошти за платіжними дорученнями Державного підприємства - Готельного комплексу "Національний" Управління справами Верховної Ради України №1498 від 17.11.2014, №1515 від 21.11.2014, №1516 від 21.11.2014, №1518 від 28.11.2014, №1523 від 10.12.2014, №1524 від 10.12.2014, №1530 від 17.12.2014, №1 та №2 від 06.01.2015."; в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 у справі №910/28483/14 залишено без змін.

14.09.2015 Господарським судом міста Києва на виконання постанови Вищого господарського суду України від 05.08.2015 у справі №910/28483/14 видано наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/28483/14 від 22.03.2018 визнано поважною причину пропуску Державним підприємством Готельний комплекс "Національний" Управління справами Верховної Ради України строку для пред`явлення до виконання наказів Господарського суду міста Києва від 14.09.2015 у справі № 910/28483/14 та поновлено строк. Зазначена ухвала залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2018 у справі № 910/28483/14.

10.02.2020 Господарським судом міста Києва задоволено заяву Державного підприємства - Готельного комплексу "Національний" Управління справами Верховної Ради України про видачу дублікату наказу суду від 14.09.2015, виданого на виконання постанови Вищого господарського суду України від 05.08.2015, яка набрала законної сили 05.08.2015 зі справи № 910/28483/14.

Стягувач звернувся до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження на виконання судового наказу № 910/28483/14 від 14.09.2015.

26.02.2020 старшим державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції розглянуто заяву щодо примусового виконання наказу № 910/28483/14 виданого 14.09.2015 Господарським судом міста Києва та винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.6 частини 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки стягувачем не надано підтверджуючі документи щодо поновлення строку на пред`явлення наказу до виконання.

10.03.2020 Державне підприємство "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Верховної Ради України" звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на рішення ДВС Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, щодо повідомлення від 26.02.2020 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, в якій заявлено вимоги про визнання дій Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у місті Києві в особі державного виконавця Комової Дарії Юріївни щодо винесення повідомлення від 26.02.2020 про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання - неправомірним; визнання повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26.02.2020 Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у місті Києві в особі державного виконавця Комової Дар`ї Юріївни - недійсним; зобов`язання Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у місті Києві усунути порушення для відкриття виконавчого провадження на підставі дублікату наказу № 910/28483/14 від 14.09.2015 про зобов`язання Публічного акціонерного товариства «Златобанк» переказати кошти за платіжними дорученнями Державного підприємства Готельний комплекс «Національний» Управління справами Верховної Ради України № 1498 від 17.11.2014, № 1530 від 17.12.2014, № 1515 від 21.11.2014, № 1516 від 21.11.2014, № 1518 від 28.11.2014, № 1523 від 10.12.2014, № 1524 від 10.12.2014, № 1530 від 17.12.2014, № №1 та № 2 від 06.01.2015.

Ухвалою від 11.03.2020 Господарський суд міста Києва вказану скаргу боржника повернув без розгляду на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України, оскільки в порушення вимог частин 1та 2 цієї статті 170 ГПК України скаржник не надав доказів надсилання (надання) позивачу (боржнику у виконавчому провадженні) копії цієї скарги та не зазначив прізвище та ініціали судді (суддів) у справі № 10/28483/14.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ГПК України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями".

Конституційне право на судовий захист передбачає, як невід`ємну частину такого захисту, можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Так, оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення передбачено нормами як Закону України "Про виконавче провадження" (ч. 1 статті 74), так і нормами Господарського процесуального кодексу України(ст. 339).

Частиною 2 статті 170 Господарського процесуального кодексу України (в редакції згідно із Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) передбачено, що до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Суд першої інстанції, дослідивши подану стягувачем скаргу ДВС Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва на повідомлення від 26.02.2020 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, встановив, що в підтвердження надсилання копії скарги заявником додано опис вкладення у цінний лист, з якого вбачається, що скарга та додані до неї документи були направлені відповідачу (боржнику) на адресу 01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 17/52. Однак з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що правильною є адреса: 03186, м.Київ, бульвар Чоколівський, будинок, 19.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про поштовий зв`язок», п.2 Правил надання послуг поштового зв`язку вбачається, що квитанція або касовий чек (в яких зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дату та вид послуги, її вартість, адресат) є доказами надіслання відповідного поштового відправлення. (Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22.02.2019 у справі №910/7308/16).

Суд першої інстанції не звернув увагу на накладну № 856 та чек, які є підтвердженням надсилання поштової кореспонденції на адресу ПАТ «Златобанк» на адресу 03186, м.Київ, бульвар Чоколівський, будинок, 19. Таким чином, скаржником було належним чином виконано вимоги ч. 2 ст. 170 ГПК України.

Крім того, суд першої інстанції послався на пункт 3 частини 1 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України та зазначив, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити, зокрема : 3)номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі. Оскільки подана заява не місить прізвище та ініціали судді як того вимагає ст.. 170 ГПК України, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення скарги без розгляду.

Однак, зазначений висновок суду у даному випадку є надмірним формалізмом у трактуванні процесуального законодавства, що обмежило право скаржника на доступ до правосуддя, оскільки стягувач звернувся зі скаргою у відповідності до ст.339-345 ГПК України, зазначив номер справи, а зазначити прізвище судді, який буде розглядати скаргу, не є можливим на момент подання скарги.

Процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності і сторони повинні очікувати їх застосування.

Враховуючи наведене колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що встановлені порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо повернення скарги Державного підприємства "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Верховної Ради України" на дії Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції у місті Києві без розгляду у даній справі призвели до обмеження, передбаченого ст. 129 Конституції України права учасника провадження на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення існуючого спору, порушення судом балансу дотримання суспільного та приватного інтересу та невідповідність дій суду меті законодавця у демократичному суспільстві, який надав особі право на судовий захист, визначивши при цьому чіткі та регламентовані законом підстави для його обмеження.

За таких обставин, апеляційний господарський суд зазначає про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки у суду першої інстанції були відсутні підстави для повернення скарги без розгляду на підставі частини 4 ст. 170 ГПК України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно п. 6 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що місцевий господарський суд припустився порушення приписів Господарського процесуального кодексу України, зокрема ч. 1,2 ст. 170 цього Кодексу, у зв`язку з чим апеляційна скарга Державного підприємства "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Верховної Ради України" підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 у даній справі підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для розгляду та відкриття провадження у справі.

Судові витрати.

У зв`язку зі скасуванням ухвали про повернення скарги Державного підприємства "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Верховної Ради України" без розгляду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст.ст. 129, 344 ГПК України.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 280, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Верховної Ради України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.03.2020р. у справі № 910/28483/14 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 у справі № 910/28483/14 скасувати.

Справу № 910/28483/14 направити до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про прийняття скарги на дії Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції у місті Києві до розгляду та відкриття провадження у справі.

Матеріали справи № 910/28483/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська