Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2020 р. Справа № 906/125/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

секретар судового засідання: Смоляк Л.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Самелюк Л.О. (адвокат, ордер серії КС №511131 від 29.01.20)

від відповідача: Грищенко І.С. (адвокат, ордер серії КС №532630 від 06.02.20)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Белойл Комодіті"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко"

про стягнення 1 011 684,80 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Белойл Комодіті" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" про стягнення 1011684,80грн. заборгованості за договором поставки №02/02-04-19 від 01.04.2019, з яких: 829702,53грн. - основного боргу, 16041,77грн. - доставки з урахуванням пені та штрафних санкцій, 64996,73грн. - пені, 125210,24грн. - штрафу, 31959,81 грн. - користування чужими грошима, 6090,10грн. - 3% річних, 473,77грн. - інфляційних. Також просить стягнути з відповідача судовий збір та понесені видатки на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови договору поставки №02/02-04-19 від 01.04.2019 в частині своєчасної та в повному обсязі оплати вартості поставленого товару.

26.02.20 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.83), в якому відповідач позов не визнає посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні підписані відповідачем заявки, якими погоджено кількість, асортимент, ціну, порядок оплати та умови поставки товару; умовами договору не передбачено оплати відповідачем вартості транспортних послуг та нарахування штрафних санкцій за прострочення їх оплати.

30.07.20 до суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог в частині сятгнення основоної суми боргу, у зв`язку із частковою проплатою боргу, тому просить стягнути з відповідача залишок основної суми боргу в розмірі 679702,53грн.

Подальший розгляд справи здійснюється виходячи із суми боргу, яка зазначена у заяві про зменшення розміру позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні позовні підтримав з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. Зазначив, що згодом буде подано розрахунок витрат на правову допомогу.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав викладенимх у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕЛОЙЛ КОМОДІТІ" (постачальник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЦЕФЕЙ-ЕКО" (покупець/відповідач) укладено договір Поставки №02/02-04-19, за умовами якого постачальник передає у власність покупцю нафтопродукти, а покупець приймає і сплачує їх вартість.

Згідно п.3.2,3.4 договору, кількість та об`єм поставки кожної партії товару визначається в заявках покупця та товарно-транспортних накладних на товар. Фактична кількість поставленого товару відображається в перевізних документах та є підставою для здійснення остаточних розрахунків між сторонами.

На виконання умов договору позивач 26.09.19 виставив рахунок №1483 про сплату 765861,44грн. з ПДВ, з яких вартість дизельного палива - 751261,44 грн. з ПДВ та транспортні послуги - 14600,00 грн. з ПДВ.

Гарантійним листом №003 від 26.09.19 відповідач зобов`язався сплатити отриманий товар в розмірі 765861,44грн. згідно рахунку №1483 до 02.10.19 (а.с.24).

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу паливо дизельне на суму, яка разом з транспортними послугами, становить 765861,44грн., що підтверджується видатковою накладною №1590 від 27.09.2019, довіреністю №10512 від 26.09.2019.

Згідно п.6.3 договору, покупець зобов`язується оплатити товар на умовах 100% попередньої оплати на підставі рахунку-фактури постачальника протягом одного банківського дня з моменту отримання рахунку. Ціна Товару зазначена у рахунку-фактурі є остаточною і є дійсною виключно протягом 1 (одного) банківського дня з моменту виставлення рахунку. У разі прострочення строку оплати рахунку-фактури, ціна на Товар визначається за поточними цінами діючими на день оплати, що встановлені Постачальником.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк оплати настав одразу з отриманням товару, тобто 27.09.2019.

Проте, відповідач свої зобов`язання щодо оплати виконав частково, внаслідок чого станом на день звернення позивача з позовом до суду сума боргу становила 605861,44грн. (765861,44-160000).

Після подачі позову до суду (03.02.20), відповідач сплатив частину боргу в розмірі 150000,00грн., що підтверджується платіжними дорученнями №27 від 08.07.20, №180 від 20.07.20.

Таким чином, станом на день розгляду справи, сума боргу становить 455861,44грн. (605861,44-150000).

За нормами ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим,сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням п.6.5.1 договору, відповідно до якого у разі прострочення оплати товару на один календарний день, ціна неоплаченої частини товару збільшується на 0,04грн. за літр за кожен день прострочення.

Вказану умову договору, виходячи з її змісту, суд розцінює як завуальовану форму відповідальності у вигляді пені, тому обраховуючи суму боргу суд виходить з вартості майна на момент його поставки, яка відображена у видатковій накладній №1590 від 27.09.19, з розрахунку: 765861,44-00=455861,44

Таким чином, позов в частині стягнення основного боргу підлягає задоволенню частково, в розмірі 455861,44грн.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що позивачем не надано заявки на товар.

Заявка на придбання товару - це договір поставки на підставі якого формується механізм поставки товару на основі поданої заявки від покупця. Процедура закупівлі являє собою процедуру, під час якої замовник за допомогою документів бронює продукцію, що знаходиться у постачальника.

Як вбачається з Гарантійного листа №003 від 26.09.19, ТОВ " Цефей-Еко" чітко зазначило асортимент, кількість, ціну товару та адресу поставки. Інші умови поставки визначено у договорі поставки.

Вказаний Гарантійний лист має усі ознаки заявки на товар, тому заперечення відповідача щодо відсутності заявки на товар є безпідставними.

Позивач просить стягнути з відповідача 16041,77грн. вартості доставки товару з врахуванням пені та штрафних санкцій.

Заперечуючи щодо вказаної вимоги відповідач зазначив, що умовами договору не передбачено оплати вартості доставки товару і сплату штрафних санкцій за несвоєчасну її оплату.

Сума видаткової накладної №1590 від 27.09.19 та рахунку №1483 від 26.09.19 складається з суми товару та вартості його доставки.

Разом з тим, у гарантійному листі №003 від 26.09.19, відповідач узгодив вартість перевезення, зобов`язавшись оплатити виставлений рахунок №1483 на суму 765861,44грн., куди входить і вартість перевезення.

Таким чином, посилання відповідача на відсутність у нього обов`язку оплатити перевезення товару є безпідставним.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, позивач на підставі п.7.3, 7.5 договору просить стягнути з відповідача пеню за затримку оплати товару та транспортних послуг, що згідно розрахунку позивача становить 65764,13грн. (767,40+64996,73)(а.с.34,36) та на підставі п.7.3.1, 7.5.1 договору просить стягнути з відповідача штраф, що згідно розрахунку позивача становить 127643,57грн. (2433,33+125210,24)(а.с.34,36).

Пеня обрахована позивачем за період з 29.09.19 по 27.01.20.

За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до положень п.7.3. Договору, у випадку ненадходження від покупця повної оплати за відвантажений Товар, покупець зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення виконання грошового зобов`язання.

Пунктом 7.3.1. Договору, визначено, що у разі несплати неустойки у вигляді пені передбаченої п. 7.3. протягом 10 календарних днів, Постачальник має право нарахувати штраф у розмірі 20% вартості відвантаженого товару.

Пунктом 7.5. Договору визначено, що у випадку порушення Покупцем термінів оплати за транспортні послуги, Покупець сплачує Постачальнику неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ що діяла у період прострочення за кожен день прострочення оплати за послуги перевезення Товару.

Положеннями пункту 7.5.1 договору, визначено, що у разі несплати неустойки у вигляді пені передбаченої пунктом 7.5. протягом 10 календарних днів, Постачальник має право нарахувати штраф у розмірі 20% вартості транспортних послуг.

Пеня нарахована позивачем виходячи з того, що вартість товару щоденно збільшується відповідно до пункту 6.5.1 Договору. Однак суд визнав умову цього пункту такою, що є завуальованою формою пені, тому суд обрахував розмір пені виходячи з вартості товару та поставки з ПДВ, які зазначені в товарній накладній. Пеня розрахована судом за заявлений позивачем період, тобто з 29.09.2019 по 27.01.2020 з урахуванням часткових проплат за допомогою комп`ютерної програми «Законодавство». За таких умов розмір пені, на яку має право позивач, є більшим за розмір пені, яку позивач заявив до стягнення, тому суд задовольняє позов в частині стягнення пені повністю.

Виходячи з умов договору розмір штрафу має становити 153172,88 грн. (765861,44х20%=153172,88). Позивачем заявлено до стягнення 127643,57, тому суд задовольняє позов в частині стягнення штрафу повністю.

Відповідно до ст. ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

В позовній заяві (з урахуванням розрахунку позовних вимог) позивачем заявлена вимога про стягнення 482,97грн. інфляційних та 6160,39 грн. 3% річних за час затримки оплати за товар та за транспортні послуги.

Річні та інфляційні нараховані позивачем виходячи з того, що вартість товару щоденно збільшується відповідно до пункту 6.5.1 Договору. Однак суд визнав умову цього пункту такою, що є завуальованою формою пені, тому суд обрахував розмір річних та інфляційних виходячи з вартості товару та поставки з ПДВ, які зазначені в товарній накладній. Річні та інфляційні розраховані за заявлений позивачем період, тобто з 29.09.2019 по 27.01.2020 з урахуванням часткових проплат. За таких умов розмір річних та інфляційних, на які має право позивач, є більшим за розмір річних та інфляційних, які позивач заявив до стягнення, тому суд задовольняє позов в частині стягнення річних та інфляційних повністю.

Оскільки вартість товару та вартість транспортування визначені в одій накладній та в одному рахунку, а проплата відповідачем здійснювалась з посиланням на рахунок, тому не можливо розмежувати за що саме була оплата. В зв`язку з цим суд не розмежовує в рішенні розмір боргу за товар від боргу за транспортування, так само і не розмежовує пеню, річні та інфляційні.

Крім того, у позові (з урахуванням письмового розрахунку позовних вимог) позивач просить стягнути з відповідача 32332,51 грн. за користування чужими коштами на підставі ст.536, ст.1048,ст.1057 ЦК України.

Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Стаття 1048 ЦК України передбачає нарахування процентів у зобов`язаннях, які виникли за договором позики. Стаття 1057 ЦК України передбачає нарахування процентів у зобов`язаннях, які виникли за комерційним кредитом.

Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України).

Оскільки розмір процентів за користування чужими грошовими коштами не встановлено а ні договором поставки, а ні законом для договору поставки, вказана вимога позивача не підлягає задоволенню.

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач докази сплати боргу не надав.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. На користь позивача підлягає стягненню 455861,44 грн. основного боргу, 65764,13 грн. пені, 127643,57 грн. штрафу, 6160,39 грн. річних, 482,97 грн. інфляційних.

При розподілі судових витрат суд враховує те, що позивач зменшив розмір позовних вимог в зв`язку з тим, що відповідач сплатив частину основного боргу після подачі позову, тому витрати, пов`язані з оплатою судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі правомірно заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 236, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цефей-Еко" (11772, Житомирська область, с. Броники, вул. Весела, буд. 7; код 42414840) на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "Белойл Комодіті" (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 51Б,оф. 105; код 41197323) :

- 455861,44 грн. основного боргу,

- 65764,13 грн. пені,

- 127643,57 грн. штрафу,

- 6160,39 грн. річних,

- 482,97 грн. інфляційних,

- 12088,69 грн. судового збору.

3. Відмовити в позові в частині стягнення 355772,30грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 04.08.20

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3-сторонам (рек. з повідом.)