УХВАЛА

27 липня 2020 року

м. Київ

Справа № 922/3994/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснов Є.В.- головуючий, Мачульський Г.М., Кушнір І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2014. за апеляційною скаргою прокуратури Харківської області, м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області ухвалене 03.12.2013

та матеріали касаційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2014 у справі

за позовом Першого заступника прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради, м. Харків до Фізичної особи-підприємця Гурованової Елеонори Луківни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Департаменту земельних відносин Харківської міської ради про стягнення 2 917 651,19грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.12.2013 у справі № 922/3994/13 у задоволені позовних вимог Першого заступника прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до Фізичної особи-підприємця Гурованової Елеонори Луківни про стягнення 2 917 651,19грн. було відмовлено в повному обсязі.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2014 у апеляційну скаргу прокуратури Харківської області було задоволено, а рішення Господарського суду Харківської області скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Першого заступника прокурора м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради до Фізичної особи-підприємця Гурованової Е. Л. про стягнення 2917651,19грн. задоволені в повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.06.2014 залишено без змін постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2014.

ОСОБА_1 , зазначаючи себе правонаступником Відповідача - Фізичної особи-підприємця Гурованової Е. Л., звернулась до Східного апеляційного господарського суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2014. Разом з означеною заявою було подано до суду: - клопотання про заміну Відповідача у справі - Фізичну особу-підприємця Гурованову Е. Л. її правонаступником - ОСОБА_1 , мотивоване смертю 23.01.2018 Гурованової Е. Л. , обставини про що встановлені у постанові Верховного Суду від 22.01.2020р. у справі № 638/11790/16-а, та набуттям ОСОБА_1 частки спадщини; - клопотання про забезпечення рівності учасників справи в частині однакової ставки судового збору (повинна дорівнювати нулю як за подання позовної заяви прокурором); - клопотання про поновлення процесуального строку на звернення з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2014, мотивоване посиланням на практику Європейського суду з прав людини - заявник вказала, що оскільки звернення до суду пов`язане із поновленням її порушеного права на мирне володіння грошовою сумою в розмірі 2 917 651,19грн, застосування встановленого національним процесуальним законом суттєвого формального обмеження на строк звернення до суду для поновлення цього права повністю нівелює вагомість цього права, а також зазначила, що протягом значного часу (приблизно два роки) справа №638/11790/16а знаходилась у Верховному Суді та була розглянута лише у січні 2020.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 клопотання ОСОБА_1 про заміну Відповідача у справі №922/3994/13 було задоволено частково, замінено у справі № 922/3994/13 Відповідача - Фізичну особу-підприємця Гурованову Е. Л. на її правонаступника - ОСОБА_1 в частині 1 458 825,60грн. задоволених позовних вимог. Відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на звернення з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2014 у даній справі. Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2014 залишено без розгляду та повернуто заявнику.

ОСОБА_1 25.05.2020 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 (колегія суддів: Попков Д. О., Пушай В. І., Стойка О. В.) в якій просила скасувати зазначену ухвалу в частині відмови у поновленні процесуального строку на звернення до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2014.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2020 справу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Краснов Є. В. - головуючий, Мачульський Г. М., Кушнір І.В.

Касаційна скарга не відповідала вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у зв`язку з чим ухвалою Верховного Суду від 17.06.2020 було залишено касаційну скаргу без руху та надано строк до 16.07.2020 для усунення недоліків.

04.07.2020 скаржник направив до Суду документи щодо усунення недоліків, які були передані головуючому 07.07.2020. З урахуванням наданих документів скаржником, колегія суддів приходить до висновку про те, що скаржник усунув недоліки в повному обсязі.

Також, в травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з заявою про перегляд постанови Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2014 у справі № 922/3994/13 за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що він є правонаступником відповідача - Фізичної особи-підприємця Гурованової Елеонори Луківни. Просив постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2014 скасувати та ухвалити нове рішення, яким рішення Господарського суду Харківської області від 03.12.2013 залишити без змін.

Разом з заявою подано до суду клопотання про заміну відповідача у справі - Фізичну особу-підприємця Гурованову Елеонору Луківну її правонаступником - ОСОБА_2 , яке мотивоване тим, що Гурованова Елеонора Луківна померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказані обставини встановлені Верховним Судом, про що зазначено в постанові від 22.01.2020 у справі № 638/11790/16-а. ОСОБА_2 було допущено до участі у зазначеній справі як правонаступника.

Також було надано клопотання про поновлення процесуального строку, в якому заявник просив поновити процесуальний строк на звернення до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2014, яке мотивоване посиланням на практику Європейського суду з прав людини щодо мирного володіння грошовою сумою у розмірі 2 917 651,19 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 клопотання ОСОБА_2 про заміну відповідача у справі № 922/3994/13 задоволено частково, замінено у справі № 922/3994/13 відповідача - Фізичну особу-підприємця Гурованову Елеонору Луківну (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на її правонаступника - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) в частині задоволених позовних вимог у розмірі 1 458 825,60 грн. У задоволені клопотання ОСОБА_2 про поновлення процесуального строку на звернення з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2014 відмовлено. Заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2014 залишено без розгляду.

ОСОБА_2 11.06.2020 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 (колегія суддів: Білоусова Я. О., Пуль О., А.. Тарасова І. В.) в якій просив скасувати зазначену ухвалу в частині відмови у поновленні процесуального строку на звернення до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2014.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2020 справу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Краснов Є. В. - головуючий, Мачульський Г. М., Кушнір І.В.

Касаційна скарга не відповідала вимогам статті 290 ГПК України у зв`язку з чим ухвалою Верховного Суду від 30.06.2020 було залишено касаційну скаргу без руху та надано строк до 04.08.2020 для усунення недоліків.

17.07.2020 скаржник направив до Суду документи щодо усунення недоліків, які були передані головуючому 20.07.2020. З урахуванням наданих документів скаржником, колегія суддів приходить до висновку про те, що скаржник усунув недоліки в повному обсязі.

З огляду на те, що скаржниками усунуто недоліки касаційних скарг в строк, встановлений судом, вони вважаються поданими у день їх подання та є такими, що відповідають вимогам статті 290 ГПК України.

Касаційні скарги поданні в межах строку у відповідності до чинного на момент звернення законодавства.

Перевіривши матеріали касаційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що скарги подані із дотриманням вимог статей 287- 291 ГПК України.

За змістом частин 1, 4 статті 294 ГПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій повідомляється про дату, час і місце розгляду скарги, а також про витребування матеріалів справи. В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

За правилами пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини 2 статті 287 ГПК України, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Приймаючи до уваги обґрунтування скаржниками підстав касаційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку про те, що матеріали касаційних скарг є достатніми для відкриття касаційного провадження на підставі абзацу 2 частини 2 статті 287 ГПК України.

Згідно з частиною 5 статті 301 ГПК України перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанції (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Разом з тим, до касаційних скарг додані клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати, оскільки розгляд даної справи стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, яке підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Касаційні скарги, зокрема, обґрунтовані тим, що суд умисно ухилився від застосування до розглянутих правовідносин правил міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою, завідомо протиправно надавши перевагу нормам національного права, правилам міжнародного договору. Разом із заявами про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2014 подані клопотання про поновлення процесуального строку на подання цієї заяви із обґрунтуванням права на поновлення цього строку з посиланням на норми міжнародного договору, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Зокрема, на думку заявників, норми пункту 1 частин 2, 3 статті 321 ГПК України, штучно обмежують право особи на перегляд завідомо незаконного судового рішення за нововиявленими обставинами, суттєво суперечать міжнародному договору. Суд зобов`язаний застосовувати імперативні норми частини 2 статті 3, частини 8 статті 11 ГПК України.

При цьому скаржники звертають увагу Суду, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що процесуальний строк, в поновленні якого було відмовлено судом апеляційної інстанції, був пропущений скаржниками не з власної вини, а виключно внаслідок надмірно тривалого розгляду національними судами справи № 638/11790/16-а, за результатом розгляду якої і виникли обставини, які на думку заявників, є підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає про те, що у процесі прийняття рішення про поновлення строку звернення до суду, судами повинні застосуватись визначальні критерії, за якими суд може визнати причини попуску строку поважними, а підстави для його поновлення виправданими з метою досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи. Зокрема, аналіз практики ЄСПЛ дозволяє виокремити такі фундаментальні обґрунтування на користь прийняття рішення про поновлення пропущеного строку звернення до суду: 1) щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (справа «Белле проти Франції»); 2) ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»); 3) відповідні процесуальні норми не можуть тлумачитися в манері, яка не враховує конкретних обставин справи (справа «Станьо проти Бельгії»).

Скаржники звертають увагу на те, що імперативні норми частини 2 статті 3, частини 8 статті 11 ГПК України, якими встановлено обов`язковість застосування правил міжнародного договору у разі невідповідності національного правового акту цьому міжнародному договору ігноруються національним судами у даному випадку.

Згідно зі статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відмовляючи у задоволенні клопотання Скаржників про поновлення процесуального строку на звернення з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції зазначив про те, що оскільки особа звернулась до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2014р. у справі № 922/3994/13, яка набрала законної сили більше ніж три роки до дати такого звернення, клопотання про поновлення строку для звернення з заявою про перегляд постанови за нововиявленими обставинами не підлягає задоволенню - строк, визначений в частині 2 статті 320 ГПК України (стаття113 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017), не може бути поновлений апеляційним судом не залежно від причин поважності його пропуску, що також узгоджується зі змістом частини 1 статті 119 цього Кодексу.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Bellet v. France (Белле проти Франції), § 36; Nunes Dias v. Portugal (Нун`єш Діаш проти Португалії) (dec.) стосовно правил, що регламентують сповіщення). Правила, які регламентують етапи і терміни подачі заяви на судовий розгляд спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і відповідність нормам, а саме, принципу правової визначеності (Canete de Goni v. Spain (Кан`єте де Гоньі проти Іспанії), § 36). Враховуючи вищезазначене, правила, що стосуються предмета спору чи застосування цих правил, не повинні перешкоджати сторонам у отриманні доступного судового захисту (Miragall Escolano v. Spain (Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії); Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic (Звольський та Звольстка проти Чехії), § 51).

Надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог щодо компенсації (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" (Perez de Rada Cavanilles v. Spain) від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998-VIII, с. 3256- 57, п. 49). Отже, було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції рішення у справі: Miragall Escolano v. Spain (Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії) § 38, 39, 25.11.1999 та 13.01.2000).

Таким чином, суди відмовляючи у поновленні процесуального строку, який був пропущений не з вини заявника повинні утримуватись від формального підходу при вирішенні даного питання з огляду на наявну судову практику ЄСПЛ.

Відповідно до частини 5 статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Перевіривши матеріали справи, вивчивши касаційні скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки у дана справа стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, щодо можливості переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами з підстави визначеної частиною 1 статті 320 ГПК України поза межами присічного строку встановленого частиною 2 статті 321 ГПК України, внаслідок тривалого розгляду спору національними судами, оскільки вказане питання може виникнути у невизначеній кількості справ.

Крім того, подібні проблеми у правозастосуванні виникли у схожій ситуації у справі № 2-1606/07 провадження № 14-662звц19.

У листопаді 2006 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ДВС Житомирського РУЮ, ДВС Богунського РУЮ, ДВС Корольовського РУЮ, третя особа - ОСОБА_5 , у якому з урахуванням уточнень просив визнати дії державних виконавців неправомірними та стягнути з останніх у рахунок відшкодування моральної шкоди 150 тис. грн. За результатами розгляду даного позову рішенням апеляційного суду Житомирської області від 13.02.2008 апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 09.11.2007 скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено за безпідставністю. Ухвалою Верховного Суду України від 09.07.2008 касаційна скарга ОСОБА_4 відхилена. Рішення апеляційного суду Житомирської області від 13.02.2008 залишено без змін.

07.10.2019 до суду касаційної інстанції надійшла заява ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду Житомирської області від 13.02.2008 та ухвали Верховного Суду України від 09.07.2008 за виключними обставинами з підстав, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 423 ЦПК України.

Обґрунтовуючи наявність підстави для перегляду судових рішень, ОСОБА_4 посилається на рішення ЄСПЛ від 20.06.2019 у справі «Котенко та інші проти України», ухвалене за результатами розгляду, у тому числі, його заяви № 2575/09.

11.11.2019 Великою Палатою Верховного Суду розглянувши питання поновлення провадження за заявою особи про перегляд Верховним Судом за виключними обставинами судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 2 частини 3 статті 423 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з встановленням Європейським судом з прав людини порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні зазначеної справи, своєю ухвалою відкрила провадження за виключними обставинами та призначила справу до розгляду.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку про наявність підстав про перегляд заяви ОСОБА_4 поза межами процесуальних строків, внаслідок встановлених порушень Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи більше ніж через 10 років.

З огляду на викладене справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Враховуючи порядок подання касаційної скарги відповідно до статті 289 ГПК України, касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Враховуючи приписи статей 289, 294, 302 ГПК України, колегія суддів вважає за необхідне витребувати матеріали справи із місцевого господарського суду та після їх надходження до Касаційного господарського суду, справу № 922/3994/13 Господарського суду Харківської області разом із касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 та касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 290, 291, 294, 295, 302, 303 ГПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 та ОСОБА_2 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 у справі № 922/3994/13.

2. Витребувати матеріали справи № 922/3994/13 із Господарського суду Харківської області.

3. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи та Господарському суду Харківської області.

4. Справу № 922/3994/13 разом із касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 29.04.2020 та ОСОБА_2 на ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 у даній справі передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

5. Передачу справи № 922/3994/13 на розгляд Великої Палати Верховного Суду здійснити після надходження матеріалів справи із Господарського суду Харківської області.

6. Повідомити учасників справи про можливість подати процесуальні документи (заяви, клопотання, відзиви тощо) через особистий кабінет в системі "Електронний суд" або на електронну адресу із застосуванням власного електронного підпису, з урахуванням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" і "Про електронні довірчі послуги".

7. Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://supreme.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Є. Краснов

Суддя Г. Мачульський

Суддя І. Кушнір