ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.07.2020 Справа № 904/4855/17

Розглянувши заяву №01-21/127 від 13.11.2019р. ліквідатора Проскуріна Д.О. про покладення субсидіарної відповідальності солідарно на власника банкрута та його орган управління майном

у справі

за заявою Дочірньої компанії "ГАЗ УКРАЇНИ" Національної акціонерної компанії "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м.Київ

до боржника Орджонікідзевського міського комунального підприємства "ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО", 53300, Дніпропетровська область, місто Орджонікідзе, вул.Тельмана, буд.5,

про визнання банкрутом

Суддя Камша Н.М.

при секретарі судового засідання: Сулима Д.В.

Представники:

від кредитора: Шабатура Ю.І. - представник АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"

від боржника: Проскурін Д.О. - ліквідатор

від Покровської міської ради Дніпропетровської області, Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області: Маглиш А.С.

ВСТАНОВИВ:

Провадження у справі про банкрутство Орджонікідзевського міського комунального підприємства «Орджонікідзетеплоенерго» (надалі ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго», підприємство, боржник, банкрут) перебуває на стадії ліквідації, повноваження ліквідатора виконує арбітражний керуючий Проскурін Д.О.

14.11.2019 ліквідатором подано заяву про покладення субсидіарної відповідальності солідарно на власника банкрута та його орган управління майном, у якій ліквідатор просив залучити до участі у справі Покровську міську раду Дніпропетровської області та Виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області, покласти субсидіарну відповідальність на власника Орджонікідзевського міського комунального підприємства «Орджонікідзетеплоенерго» - Покровську міську раду Дніпропетровської області та його орган управління майном Виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області за зобов`язаннями підприємства, у зв`язку із банкрутством останнього з їх вини через недостатність майна для задоволення вимог кредиторів та просив стягнути солідарно з Покровської міської ради Дніпропетровської області та Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області на користь ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго» грошових коштів у розмірі 135 293 969,89 грн.

Заява обґрунтована наступним.

Згідно Статуту боржника, затвердженого рішенням Орджонікідзевської міської ради від 26.02.2016 № 7 підприємство засноване на власності територіальної громади міста Орджонікідзе (міська комунальна власність), власником якого є Орджонікідзевська міська рада, і знаходиться у безпосередньому управлінні виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради (орган управління майном).

Підприємство створене з метою отримання прибутку за рахунок виробництва та надання послуг, пов`язаних із теплопостачанням та інших послуг (ст.2 Статуту).

Майно підприємства становлять основні фонди та оборотні кошти, цінності, які передані у власність територіальної громади міста Орджонікідзе згідно з рішенням обласної ради від 24.10.2002 № 83, вартість яких відображається у самостійному балансі підприємства (п.5.1 статті 5 Статуту).

Майно підприємства є власністю територіальної громади міста в особі Орджонікідзевської міської ради і закріплюється за ним на праві повного господарського відання. Здійснюючи право повного господарського відання підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та Статуту підприємства (п.5.2 ст.5 Статуту).

Відчуження майна підприємства, що є власністю територіальної громади міста і закріплене за підприємством, здійснюється з дозволу власника у порядку, встановленому чинним законодавством України (п.5.4 статті 5 Статуту).

Власник здійснює свої права по управлінню підприємством безпосередньо або через уповноважений ним орган (п.7.1 ст.7 Статуту).

Підприємство здійснює свою діяльність на підставі господарського розрахунку, самоокупності та самофінансування(п.8.1 ст. 8 Статуту).

На виконання вимог ч.2 ст.41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі Закон про банкрутство) ліквідатор провів аналіз фінансового становища банкрута, за наслідками якого встановлено наступне.

Підприємство тривалий час своєчасно не розраховувалось із кредиторами , нарощувало кредиторську заборгованість, не вживало належних і необхідних заходів для стягнення дебіторської заборгованості, збільшувало збитки, не вживало заходів, пов`язаних із покращенням свого фінансового стану та виходу із кризи.

Поточні зобов`язання підприємства у період здійснення ним статутної господарської діяльності (2014-2016 р.р.) мали стійку тенденцію до збільшення. Так, станом на 01.01.2014 зобов`язання складали 62 598 тис. грн., станом на 31.12.2014 74 463 тис. грн., станом на 31.12.2015 89 530 тис. грн., станом на 31.12.2016 114 280 тис. грн., тобто за три роки поточні зобов`язання підприємства зросли на 51 682 тис. грн., або на 82,6%.

Починаючи з 2014 року кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги зростала в значних розмірах : у 2014 році з 47 402 тис. грн. до 59 276 тис. грн., тобто на 11 874 грн., або на 25 %; у 2015 продовжувала зростати до 71 899 тис. грн.; або на 21,3 % у порівнянні з 2014 роком та станом на 31.12.2016 зросла до 95 552 тис. грн., тобто на 32,9% у порівнянні з 2015 роком, та станом на 31.12.2017 року становила 94 452 тис. грн. За період, що аналізувався, кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги зросла на 48 150 тис. грн., або на 101,6 %.

Показники власного капіталу свідчать про те, що сума власного капіталу підприємства з кожним роком стрімко зменшувалась і мала тенденцію до сталого погіршення.

Зважаючи на вищеозначене, ліквідатором зроблено висновок про те, що у підприємства з 2014 року наявні ознаки критичної неплатоспроможності, що відповідають стану потенційного банкрутства, а саме, мають ознаки поточної неплатоспроможності, а коефіцієнт покриття і коефіцієнт забезпечення власними засобами менші за їх нормативні значення.

Оскільки розраховані показники вказують на зменшення починаючи з 2014 року показника забезпечення зобов`язань боржника всіма активами, оборотними активами, погіршення фінансового стану, вимивання власного капіталу, а також враховуючи поступове щорічне зростання величини кредиторської та дебіторської заборгованості, зростання збитків від здійснення боржником статутної господарської діяльності, вилученням власником майна з господарського відання підприємства, це, за ствердженням ліквідатора, свідчить про наявність ознак навмисного погіршення фінансово-господарського стану підприємства та доведення його до банкрутства.

Детально обставини доведення боржника до банкрутства наведено у Аналізі фінансового становища ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго» від 17.10.2019, що доданий до заяви ліквідатора.

Ліквідатор також наголошував на тому, що Орджонікідзевська міська рада, всупереч вимогам ст.ст. 23, 24, 66, 78, 133, 135, 136 Господарського кодексу України, своїм рішенням від 19.12.2008 № 8 змінила правовий режим майна комунального унітарного комерційного підприємства та вилучила з його господарського відання майнові активи (основні виробничі фонди та оборотні засоби), з подальшим їх переданням на баланс Управління житлово-комунального господарства та будівництва Виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради.

Згідно з рішенням Орджонікідзевської міської ради від 31.03.2015 була повністю припинена статутна господарська діяльність ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго».

Рішенням від 30.03.2016 № 4 міська рада вилучила з господарського відання боржника виробничі фонди та оборотні засоби, з подальшим їх переданням на баланс Управління житлово-комунального господарства та будівництва Виконкому Орджонікідзевської міської ради, у той час, коли розмір кредиторської заборгованості становив понад 96 млн. грн.

Також ліквідатор зазначив, що за рішеннями міської ради вилучене з господарського відання підприємства майно або продавалося або передавалося на баланс іншим, підконтрольним міській раді, юридичним особам, про що детально зазначено у Аналізі фінансового становища боржника від 17.10.2019.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, ліквідатор посилався на ст.78 Господарського кодексу України (далі ГК України), яка передбачає, що комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство). Статутний капітал комунального унітарного підприємства утворюється органом, до сфери управління якого воно належить. Розмір статутного капіталу комунального унітарного підприємства визначається відповідною місцевою радою. Комунальне унітарне підприємство не несе відповідальності за зобов`язаннями власника та органу місцевого самоврядування, до сфери управління якого воно входить. Збитки, завдані комунальному унітарному підприємству внаслідок виконання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, підлягають відшкодуванню зазначеними органами добровільно або за рішенням суду.

Крім того, ліквідатор зазначає, що у відповідності до ст.24 ГК України органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за наслідками діяльності суб`єктів господарювання, що належать до комунального сектора економіки, на підставах, у межах і порядку, визначених законом.

За змістом ст.211 ГК України та ст.5 Закону про банкрутство засновники (учасники) суб`єкта підприємництва, власник майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, у межах своїх повноважень зобов`язані вживати своєчасних заходів щодо запобігання його банкрутству. У разі виникнення ознак банкрутства керівник боржника зобов`язаний надіслати засновникам боржника, власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника відомості щодо наявності ознак банкрутства.

Боржник зобов`язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство при виникненні загрози неплатоспроможності, тобто у разі, виникнення обставин, при яких задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (ч.5 ст.11 Закону про банкрутство).

Ліквідатор також у своїй заяві посилається на окремі дії органу місцевого самоврядування та боржника, які свідчать, на його думку, про намір ухилення від розрахунків з кредиторами та спрямовані на завдання їм шкоди. Зокрема, зазначає, що на виконання рішення Покровської міської ради від 24.02.2017 № 13 між боржником (продавець) та ПП «Універсалсервіс-М» (покупець) 24.04.2017 укладено договір поставки майна, за умовами якого покупець отримав необмежену будь-якими часовими межами відстрочку сплати 95 % вартості майна продавця, право власності на яке переходило до нього з моменту підписання сторонами актів приймання-передачі майна. В результаті виконання цього договору майно залишковою вартістю 8 324 350 грн. було продано за ціною в понад 4 рази нижчою за його залишкову вартість, а саме за 1 818 921,03 грн.

На виконання рішення Покровської міської ради від 23.06.2017 №8 між боржником (продавець) та ПП «Універсалсервіс-М» (покупець) 29.06.2017 укладено договір поставки майна, за умовами якого покупець отримав відстрочку сплати 100 вартості майна, майно реалізоване за ціною, нижчою за його залишкову вартість.

Вищеозначені правочини укладені боржником за рік, що передував порушенню господарським судом провадження у даній справі про банкрутство боржника.

Таким чином, ліквідатор стверджує, що Орджонікідзевська (Покровська) міська рада, як власник боржника, починаючи з 2014 року вбачала кризовий стан підприємства, але не вживала належних, передбачених законом заходів для запобігання банкрутству боржника, а всупереч вимогам законодавства приймала рішення про вилучення у підприємства активів, які були реалізовані або передані на баланс іншим комунальним підприємствам міста.

Ліквідатор наголошує, що внаслідок прийнятого міською радою рішення про децентралізацію теплопостачання міста повністю припинена статутна господарська діяльність підприємства. Вилучення міською радою основних фондів і оборотних активів з балансу підприємства і передача їх третім особам, зміна правового режиму майна унітарного комунального комерційного підприємства, позбавили кредиторів законного права на одержання належних їм коштів за рахунок майна боржника, на які вони мали правомірні очікування в силу положень ст.ст.78, 133, 136, 139, 140, 213 Господарського кодексу України та ст. 42 Закону про банкрутство.

Тому ліквідатор зазначає, що міською радою вчинялись дії, які в подальшому призвели до неплатоспроможності та банкрутства боржника, а також неможливості найбільш повного задоволення вимог кредиторів банкрута. Він вважає міську раду винною у неплатоспроможності підприємства, як власника, що має право давати та давав, обов`язкові для боржника вказівки (рішення) щодо його майна.

З посиланням на ст.42 Закону про банкрутство ліквідатор акцентує увагу на тому, що майнові активи, які належать йому на праві господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси .

Внаслідок прийняття міською радою рішень, усі ліквідні майнові активи боржника були вилучені з його господарського відання та або реалізовані, або передані на баланс іншим комунальним підприємствам, у зв`язку з чим конкурсні кредитори були позбавлені можливості найбільш повного задоволення їх грошових вимог до боржника, зокрема, права на отримання заборгованості за рахунок включення таких активів до ліквідаційної маси банкрута і її подальшої реалізації в межах справи про банкрутство.

Посилаючись на положення ст.ст. 13, 619 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 23, 24, 215 Господарського кодексу України, ст.ст. 5, 23, 24, 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 41 Закону про банкрутство, ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ліквідатор просить покласти субсидіарну відповідальність на власника та орган управління майном боржника.

Розмір відповідальності ліквідатор визначає як різницю між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. Різниця між сумою грошових вимог всіх кредиторів ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго» (171 530 658,12 грн. згідно реєстру вимог кредиторів, затвердженого ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2018 у даній справі) і ліквідаційною масою банкрута (36 236 688, 23 грн. - ринкова вартість майна банкрута, визначена згідно експертного висновку оцінювача) складає 135 293 969,89 грн.

Оскільки предметом субсидіарної відповідальності є грошові кошти місцевого бюджету, обов`язок Покровської міської ради та її Виконавчого комітету ліквідатор вважає неподільним, тому він має виконуватись солідарно.

Рішенням комітету кредиторів банкрута (протокол № 1/8 від 25.10.2019) доручено ліквідатору банкрута подати до господарського суду Дніпропетровської області в порядку, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства, заяву про покладення субсидіарної відповідальності у розмірі 135 293 969,89 грн. на власника та орган управління боржника.

При цьому ліквідатор посилався на судову практику Верховного Суду (постанови від 03.10.2018 у справі № 10/05/5026/1138/2012, від 04.09.2018 у справі № 5023/4388/12, від 18.10.2018 у справі № 923/1297/14).

Крім того, ліквідатор посилався на практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою ЄСПЛ визнавав державу відповідальною за борги підприємства незалежно від їх формальної класифікації у внутрішньодержавному праві. Крім того, ліквідатор акцентував увагу суду на тому, що ЄСПЛ висловив позицію і щодо субсидіарної відповідальності муніципального органу (органу місцевого самоврядування) за зобов`язаннями муніципального підприємства. Так, у пункті 62 рішення у справі «Єршова проти Російської Федерації» ЄСПЛ зазначив, що, враховуючи публічний характер діяльності підприємства, істотний ступінь контролю за його майном з боку муніципальних органів влади і рішень останніх, які мали наслідком передачу майна і подальшу ліквідацію підприємства, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що підприємство не було наділене достатньою організаційною та управлінською незалежністю від муніципальних органів влади. Отже, незалежно від статусу підприємства як самостійної юридичної особи, муніципальна влада і, відповідно держава, мають бути у межах Конвенції визнані відповідальними за діяльність і бездіяльність підприємства.

На виконання ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 29.10.2019 Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області підготовлено висновок про наявність ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неплатоспроможності за підсумками роботи боржника у 2014-2017 роках. У ньому зазначається, зокрема, наступне.

Позитивним фактором у зміцнені фінансового стану є підвищення частки оборотних активів, що зменшує ризик компенсації авансованого капіталу та підвищує його віддачу внаслідок прискорення оборотності оборотних коштів. Підвищення оборотних активів відбулося за рахунок зростання дебіторської заборгованості.

Чистий дохід від реалізації продукції напротязі 2014-2016 років мав тенденцію до зменшення.

Сума власного капіталу зменшилась і має стійку тенденцію до погіршення з 2014 по 2016 роки. Це свідчить про те, що підприємство тривалий час працює збитково, не отримує прибутку.

Кредиторська заборгованість підприємства має тенденцію до різкого зростання, підприємство тривалий термін своєчасно не розраховувалось з кредиторами, працювало в борг, нарощувало кредиторську заборгованість, збільшувало збитки, не вживало заходів, що пов`язані з покращенням фінансового стану.

Коефіцієнт поточної ліквідності значно менший за нормативний, підприємство не спроможне самостійно покрити активами короткострокові пасиви.

Коефіцієнт покриття нижче нормативного значення -1. Це свідчить про те, що підприємство неспроможне ліквідувати борги протягом року.

За період, що аналізувався, коефіцієнт швидкої ліквідності нижче нормативного значення.

Коефіцієнт абсолютної ліквідності у даного боржника має нульове значення, що вказує на неможливість негайно погасити борги.

Коефіцієнт концентрації власного капіталу свідчить про фінансову нестабільність підприємства за період, що аналізується.

За цей же період коефіцієнт фінансової залежності нижче нормативного і станом на 31.12.2017 значно нижчий від нормативного значення(-0,87). Цей показник свідчить про те, що підприємство є повністю фінансово залежним.

Вищим за нормативний є показник маневреності власного капіталу.

Протягом періоду, що аналізується, значення коефіцієнта забезпечення власними засобами значно нижчий, ніж нормативний (0,1). Підприємство втратило можливість своєчасно застосувати позасудові заходи відновлення платоспроможності.

Поточна платоспроможність підприємства мала від`ємне значення та тенденцію до погіршення.

Коефіцієнт Бівера має значення менше нормативного - 0,2. Це свідчить про небажане скорочення частки прибутку, яка спрямовується на розвиток виробництва., що призводить до негативної структури балансу.

Показники рентабельності продукції та основної діяльності станом на 31.12.2017 мають нульове значення, а рентабельність сукупного та власного капіталу від`ємне. Це свідчить про неефективність вкладення коштів у підприємство та нераціональність їх використання.

Аналіз показників дебіторської та кредиторської заборгованості свідчить про те, що підприємство тривалий час не вживало заходів, пов`язаних із стягненням дебіторської заборгованості та не приймало рішень щодо зменшення кредиторської заборгованості, яка значно перевищує дебіторську заборгованість.

Поточні зобов`язання підприємства зросли на 82,6 %.

Кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги також значно зростала, починаючи з 2015 року вона зросла на 59%.

Такі фінансові показники діяльності боржника за висновками Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 05.12.2019 свідчать про наявність ознак навмисного погіршення фінансово-господарського стану та доведення до банкрутства.

Кредитор боржника - Акціонерне товариство «НАК «Нафтогаз України» 06.12.2019 подав пояснення по справі, у яких зазначив, що матеріали справи про банкрутство свідчать про наявність ознак навмисного погіршення фінансово-господарського стану підприємства та доведення його до банкрутства., тому просив суд задовольнити заяву ліквідатора про покладання субсидіарної відповідальності за зобов`язанням боржника солідарно на Покровську міську раду і орган управління виконком Покровської міської ради в розмірі 135 293 969,89 грн.

Як вбачається з Аналізу фінансового становища боржника, підготовленого ліквідатором, за рішенням власника боржника ліквідні майнові активи, що належали боржникові на праві господарського відання і підлягали включенню до ліквідаційної маси, або були реалізовані, або вилучені та передані на баланс інших юридичних осіб, а 31.03.2015 міською радою прийнято рішення про повне припинення статутної господарської діяльності боржника.

Рішенням від 30.03.2016 №4 міська рада вилучила з господарського відання боржника основні виробничі фонди та оборотні засоби, передавши їх на баланс Управління житлово-комунального господарства та будівництва виконкому Орджонікідзевської міської ради, у той час, коли кредиторська заборгованість у боржника становила понад 96 млн. грн.

Кредитор зазначає, що Орджонікідзевська (Покровська) міська рада, починаючи з 2014 року, вбачала кризовий стан підприємства, однак не вживала належних передбачених законом заходів для запобігання його банкрутству.

Посилаючись на положення ст. 619 ЦК України, ст.ст. 77,78 ГК України, судову практику у справах № № 5023/4388/12, 923/862/15, 927/1099/13 матеріали даної справи, кредитор наполягав на тому, що всі обставини, необхідні для покладення субсидіарної відповідальності солідарно на власника банкрута та орган управління його майном встановлено, а причинно-наслідковий зв`язок між прийнятими власником рішеннями та банкрутством підприємства підтверджується матеріалами справи. Вилучення міською радою основних фондів і оборотних активів з балансу підприємства і передача їх третім особам, зміна правового режиму майна унітарного комунального підприємства, на думку кредитора, позбавили кредиторів законного права на одержання належних їм коштів за рахунок майна боржника, на які вони мали правомірні очікування в силу положень ст.ст. 78,133,136,139,140,213 Господарського кодексу України та ст.62 Кодексу України з процедур банкрутства.

Також кредитор послався на практику Європейського суду з прав людини щодо субсидіарної відповідальності муніципального органу (органу місцевого самоврядування) за зобов`язаннями муніципального підприємства - рішення у справі «Єршова проти Російської Федерації».

Покровська міська рада (далі міська рада) направила відзив на заяву ліквідатора до господарського суду Дніпропетровської області 17.02.2020, у якому просила відмовити ліквідатору у задоволенні його заяви повністю.

Покровська міська рада посилалась на ч.1 ст.176 ЦК України, якою визначено, що держава, територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. З огляду на це, підставою для застосування субсидіарної відповідальності для засновників таких юридичних осіб, на думку міської ради, має бути виключно пряма вказівка закону.

Заява ліквідатора банкрута ґрунтується на положеннях ст.78 Господарського кодексу України, якою передбачено, що до комунальних підприємств застосовуються положення законодавства, яке врегульовує діяльність державних комерційних або казенних підприємств при визначенні особливостей здійснення господарської діяльності.

Проте, Покровська міська рада наголошує, що стаття 78 ГК України прямо не встановлює повну субсидіарну відповідальність територіальної громади за зобов`язаннями створеного нею комунального підприємства, оскільки нею врегульовано питання особливостей здійснення господарської діяльності, а не питання підстав та меж відповідальності комунального підприємства. З урахуванням відсутності в Господарському кодексі України прямої норми, яка б передбачала повну субсидіарну відповідальність власника за зобов`язаннями комунального підприємства, такий випадок субсидіарної відповідальності можливий лише з підстав, встановлених іншими законами. Норми закону як підстава субсидіарної відповідальності мають бути нормами прямої дії і не можуть застосовуватися за аналогією закону чи аналогією права. Господарський кодекс України не передбачає норм прямої дії щодо можливості поширення положень про субсидіарну відповідальність держави за зобов`язаннями казенних підприємств на комунальні підприємства. Положення Господарського кодексу України про казенні підприємства поширюються на унітарні комунальні підприємства лише в питаннях особливостей господарської діяльності (а не правового становища та порядку застосування відповідальності до засновників за боргами цих підприємств). Крім того, Покровська міська рада посилається на те, що згідно з ч.2 ст.74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» підстави, види і порядок відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Конституцією України, цим та іншими законами. Тому, через відсутність прямої норми, яка б передбачала відповідальність територіальної громади за зобов`язаннями створеної нею юридичної особи, заява ліквідатора не підлягає задоволенню.

Міською радою відхиляються доводи ліквідатора, викладені в Аналізі фінансового становища банкрута, у якому зроблено висновок про те, що Покровська міська рада як засновник та власник боржника, починаючи з 2014, вбачала кризовий стан неплатоспроможності підприємства, але не вживала належних, передбачених законом заходів для запобігання його банкрутству. Всупереч вимогам закону міська рада приймала рішення про вилучення у підприємства основних фондів і оборотних активів, які в подальшому за її ж рішенням були або реалізовані, або передані на баланс іншим комунальним підприємствам м. Покров. Внаслідок прийнятого міською радою рішення про децентралізацію теплопостачання міста повністю припинена статутна господарська діяльність підприємства. Ці обставини в сукупності, за ствердженням ліквідатора, призвели до банкрутства підприємства і неможливості найбільш повного задоволення вимог його конкурсних кредиторів.

Покровська міська рада наголошує на тому, що не мала умислу на доведення боржника до банкрутства, оскільки протягом 2014-2016 років з міського бюджету було виділено для підтримання статутної діяльності підприємства кошти у сумі 9 387 484,86 грн., що підтверджується доданими реєстрами розподілів виділених бюджетних асигнувань. Кошти виділялись в якості фінансової підтримки, а також на погашення заборгованості із заробітної плати, за використану електроенергію, природний газ, водопостачання.

Прийняття Покровською міською радою рішення від 26.02.2016 №9 «Про децентралізацію теплопостачання в місті Орджонікідзе» за ствердженням органу місцевого самоврядування не було причиною повного припинення статутної господарської діяльності боржника, а прийнято через прийняття доповнень до Закону України «Про теплопостачання», згідно з якими газопостачання об`єктів теплопостачання припинялось у разі порушення теплогенеруючими, теплопостачальними організаціями строку розрахунків за фактично спожитий природний газ.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ліквідатора, кредиторів, учасників провадження, господарський суд прийшов до висновку про необхідність відмови ліквідатору у задоволенні його заяви, враховуючи таке.

Чинним законодавством про банкрутство (ч.2 ст.61 Кодексу про банкрутство) передбачено, що під час здійснення повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника-юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

Зважаючи на вищеозначене, ліквідатор мав право на подачу такої заяви.

Згідно з частиною першою статті 619 ЦК України договором або законом може бути передбачена поряд з відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Підставою для субсидіарної відповідальності за доведення до банкрутства комунального підприємства є доказування того, що стан неплатоспроможності боржника настав саме з вини органу управління. При цьому господарський суд має встановити, які саме дії або бездіяльність та яких саме осіб призвели до доведення до банкрутства і причинно-наслідковий зв`язок між ними. Особа, яку притягують до субсидіарної відповідальності, повинна довести відсутність своєї вини.

Згідно зі ст.ст. 142,143 Конституції України матеріальною основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст. Територіальні громади безпосередньо або через утворені органи місцевого самоврядування управляють майном, що є у комунальній власності.

Аналогічні положення містяться у ст. 327 Цивільного кодексу України.

З метою ефективного управління майном, що належить до комунальної власності, компетентними органами місцевого самоврядування створюються комунальні унітарні підприємства. Майно таких підприємств перебуває у комунальній власності і закріплюється за підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство). Ці положення закріплені у ст. 78 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 176 ЦК України держава, територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Боржник у даній справі є комунальним комерційним підприємством, тобто - суб`єктом підприємництва, тому комунальне майно закріплене за ним на праві господарського відання.

Правовий режим такого майна встановлений ст.136 Господарського кодексу України. Згідно цієї статті право господарського відання визначено як речове право суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках передбачених цим кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно- господарську діяльність підприємства.

Як свідчить Статут боржника, це підприємство створене з метою надання послуг теплопостачання, постачання пари, води та кондиційованого повітря.

Основними напрямками його діяльності було забезпечення безперервного постачання населенню комунально-побутовим та іншим підприємствам, установам, організаціям теплової енергії, розвитку та вдосконалення теплового господарства, задоволення потреб населення та інших споживачів послуг теплопостачання тощо.

Статтею 62 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що всі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до ліквідаційної маси.

Тому, майно, закріплене за банкрутом на праві господарського відання, могло бути включене до ліквідаційної маси і кошти, отримані від його реалізації, мали бути використані для погашення вимог кредиторів.

Не підлягали включенню до ліквідаційної маси, а тому і реалізації в ліквідаційній процедурі, об`єкти комунальної інфраструктури, які у разі банкрутства підлягали передачі територіальній громаді (ч.7 ст.61 Кодексу про банкрутство). Суд вважає, що це положення Кодексу про банкрутство закріплене з метою збереження комунальної інфраструктури сіл, селищ, міст.

Комунальна інфраструктура міста комплекс підприємств, їх майна, що використовується для надання своєчасних послуг населенню в сфері комунальних служб (каналізація і водопостачання, теплопостачання, електропостачання, транспорт і дороги, інженерні комунікації тощо).

Зважаючи на специфіку діяльності боржника і склад його майна, неможливо однозначно стверджувати, що все майно, яке перебувало у його господарському віданні, могло бути реалізовано в ході здійснення ліквідаційної процедури, оскільки воно є об`єктами комунальної інфраструктури міста.

Згідно матеріалів даної справи загальна сума кредиторських вимог, визнаних Господарським судом Дніпропетровської області, становила 171 530 658,12 грн. Ринкова вартість майна, визначена ліквідатором із залученням оцінювача, становить 36 236 688,23 грн. Зважаючи на це, ліквідатор просив стягнути з органів місцевого самоврядування Покровської міської ради та виконкому Покровської міської ради солідарно 135 293 969,89 грн., поклавши на них субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями підприємства у зв`язку з банкрутством останнього з їх вини та недостатністю майна банкрута для задоволення вимог кредиторів.

Ліквідатором подано разом із заявою про покладання субсидіарної відповідальності на органи місцевого самоврядування Звіт балансової комісії про фінансово-економічний стан ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго» (далі -Звіт) як додаток до рішення 5-ої сесії 7-го скликання від 26.02.2016 №8.

У Звіті зазначено, що балансова комісія, створена розпорядженням міського голови від 19.01.2016 № 15-р провела аналіз фінансово-господарської діяльності підприємства, показників діяльності підприємства з 2009 року.

Підприємство працює з1988 року.

До 1997 року підприємство-боржник було постачальником теплової енергії та гарячої води.

З 2001 року у м.Орджонікідзе припинено гаряче водопостачання.

У 2002 році за рішенням власника Дніпропетровської обласної ради майновий комплекс підприємства передано з обласної власності у власність територіальної громади м. Орджонікідзе.

Єдина котельня підприємства експлуатується з 1957 року. Все обладнання використовувалось без заміни з періодичними капітальними та поточними ремонтами та має знос 100 відсотків. У 2006-2014 р.р. проведені капітальні ремонти котельного обладнання, що дозволило забезпечити виробництво теплоносія, однак велика зношеність теплових мереж призвела до значних втрат теплової енергії та погіршення якості послуг. Загальний знос теплових мереж складав більше 70 %, а на деяких ділянках до 98 %, у зв`язку з чим втрати теплоносія із мереж становили 41,5 % при нормативних 3 %. В грошовому виразі втрати, за ствердженням комісії, становили понад 8,9 млн. грн. Протягом 2015 року було зафіксовано біля 190 поривів теплових мереж, 22 аварійні зупинки котельної та 1790 поривів внутрішньобудинкових теплових мереж.

Основними характеристиками фінансового стану підприємства є щорічне скорочення обсягів виробництва теплової енергії та щорічне зростання дебіторської і кредиторської заборгованості.

З 2009 року по 2015 роки обсяг реалізації послуг централізованого водопостачання скоротився на 58 %, кількість споживачів послуг серед населення скоротилась на 70 відсотків, більшість мешканців міста встановили автономне опалення.

55 % об`єктів соціальної сфери та суб`єктів господарювання також відмовились від послуг централізованого теплопостачання.

Станом на 01.01.2016 85% абонентів (населення) є боржниками по сплаті за послуги теплопостачання. Загальна сума дебіторської заборгованості становила на 01.01.2016 23,4 млн. грн.

Комісія також акцентувала увагу на невідповідність діючих тарифів фактичній собівартості послуг.

Так, у 2015 році собівартість послуг по населенню покривалась тарифом на 56 %, рівень покриття по бюджетних установах 88 %.

З оплачених населенням коштів за послуги на розподільчі рахунки у 2015 році на рахунки боржника зараховано лише 6-8 % отриманої оплати.

Тому балансова комісія прийшла до висновку, що багаторічний низький рівень оплати за надані боржником послугу, невідповідність тарифів фактичній собівартості послуг, скорочення обсягів реалізації послуг, застосування розподільчих рахунків призвели до недостатності обігових коштів підприємства.

У 2015 році обсяг боргів досяг критичної межі 96,5 млн., грн., що в 6,4 рази перевищувало річний рівень доходів від реалізації послуг. 86 % від всієї заборгованості борги за енергоносії. Крім того, податкова заборгованість становила 7.5 млн. грн., заборгованість по страховим, пенсійним внескам та ЄСВ 6,1 млн., грн.

З метою скорочення витрат, з 2009 року чисельність працюючих на підприємстві станом на 01.01.2016 скоротилась на 30 %.

При цьому боржник щороку отримував фінансову підтримку з міського бюджету. Розмір таких дотацій становив від 2 до 7 млн. грн. щорічно. За 10 років боржника профінансовано на 41,4 млн. грн., у тому числі за 2015 рік 8.9 млн. грн.

Зважаючи на критичний фінансовий та технічний стан підприємства, рішенням Орджонікідзевської міської ради від 26.02.2016 № 8 визнано МКП «Орджонікідзетеплоенерго» неспроможним виконувати функції надання послуг з виробництва та централізованого постачання теплової енергії.

В період з 24.12.2015 по 24.06.2016 діяв мораторій на банкрутство боржника, рішення щодо якого прийнято на пленарному засіданні Орджонікідзевської міської ради.

Рішенням Орджонікідзевської міської ради від 24.07.2016 № 13 з 01.07.2016 скасовано мораторій щодо процедури банкрутства боржника.

Звертаючись до господарського суду із заявою про покладення на Покровську міську раду та її виконком субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з його банкрутством та недостатністю майна для задоволення вимог кредиторів, ліквідатор стверджував, що банкрутство боржника відбулось саме з вини органів місцевого самоврядування, які є органами управління банкрута.

Між тим, матеріалами справи підтверджується, що з місцевого бюджету м. Орджонікідзе (нині м. Покров) виділялись значні кошти на підтримання діяльності цього комунального підприємства, зокрема, за 2006 -2015 р.р. боржника профінансовано з бюджету на понад 41 млн. грн., за 2014-2016 р.р. сума виділених бюджетних асигнувань становила понад 9.3 млн. грн., що не може бути підтвердженням того, що орган місцевого самоврядування вживав заходи, спрямовані на доведення боржника до банкрутства.

Ці суми органом місцевого самоврядування до відшкодування не заявлені.

Ліквідатором в підтвердження фактів відчуження майна банкрута з дозволу органу місцевого самоврядування подані копії рішень міської ради за період з 14.10.2014 по 27.10.2017 .

Аналіз цих рішень, зокрема, щодо складу майна банкрута, що відчужувалось, свідчить про те, що це майно є об`єктами комунальної інфраструктури і, у випаду банкрутства боржника, не підлягало б продажу, а мало бути передано до комунальної власності територіальної громади міста згідно з вимогами ч.7 ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства.

Так, орган місцевого самоврядування приймав рішення щодо надання дозволу на відчуження таких об`єктів як котельні, теплові мережі, димові труби, будівлі теплопункту, котли, котельне та технологічне обладнання (довідка, що подана ліквідатором 25.06.2020 щодо майна ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго»).

Кошти, що надходили від продажу цього майна боржником, направлялись на погашення вимог кредиторів, зокрема, на погашення заборгованості по заробітній платі, по податках і зборах, обов`язкових платежах. Доказів щодо нецільового використання отриманих коштів боржником (банкрутом) ліквідатором не надано.

Виходячи із системного аналізу доказів, які містяться у справі про банкрутство, господарський суд прийшов до висновку про відсутність вини органів місцевого самоврядування у банкрутстві боржника.

Питання діяльності даного боржника неодноразово розглядалось на пленарних засіданнях Орджонікідзевської міської ради протягом 2014-2017 р.р., вирішувались нагальні проблеми забезпечення послугами з теплопостачання мешканців територіальної громади міста, що підтверджується поданими ліквідатором та учасниками провадження доказами.

Причиною такого фінансового та майнового стану ОМКП «Орджонікідзетеплоенерго», на думку суду, були комплексні проблеми, які накопичувались протягом тривалого часу його існування, та потребували вирішення не тільки на регіональному, але і на державному рівні.

Зокрема, це:

- зношені основні засоби, обладнання, теплові мережі, які мають 100 відсотковий знос та не ремонтувались і не оновлювались попередніми власниками майна , що призвело до зниження якості послуг та, в кінцевого рахунку, до припинення надання послуг теплопостачання боржником;

- скорочення кількості споживачів послуг теплопостачання, внаслідок чого було розбалансовано системи теплопостачання, збільшені витрати, підвищені тарифи;

- низький рівень оплати населення та інших споживачів за надані послуги, наявність значної дебіторської заборгованості (85 % населення - боржники);

- невідповідність діючих тарифів, що встановлювались на державному рівні, собівартості послуг;

- застосування розподільчих рахунків для сплати споживачами вартості наданих послуг, що призвело до перерахування боржнику лише 6-8% від сум, отриманих від споживачів послуг.

Що стосується майна, яке частково передано управлінню житлово-комунального господарства, іншим комунальним підприємствам міста для подальшого використання, то це майно є об`єктами комунальної інфраструктури, тому з урахуванням вимог ч.7 ст.61 Кодексу про банкрутство не могло бути включено до ліквідаційної маси банкрута.

Не спростовуючи висновку Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 06.12.2019 про наявність ознак доведення до банкрутства боржника, господарський суд зазначає, що з поданих доказів неможливо зробити однозначного висновку стосовно вини органів місцевого самоврядування Покровської міської ради та виконкому Покровської міської ради в доведенні до банкрутства боржника.

Зважаючи на це, суд прийшов до висновку про відсутність вини органів місцевого самоврядування у доведенні до банкрутства боржника, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Господарським судом відхиляються посилання ліквідатора та кредитора АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на те, що при розгляді даної заяви слід застосовувати практику Європейського суду з прав людини, зокрема, правову позицію ЄСПЛ, висловлену саме щодо субсидіарної відповідальності саме муніципального органу (органу місцевого самоврядування) за зобов`язаннями муніципального підприємства. Так, у пункті 62 рішення у справі «Єршова проти Російської Федерації» ЄСПЛ зазначив, що, враховуючи публічний характер діяльності підприємства, істотний ступінь контролю за його майном з боку муніципальних органів влади і рішень останніх, які мали наслідком передачу майна і подальшу ліквідацію підприємства, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що підприємство не було наділене достатньою організаційною та управлінською незалежністю від муніципальних органів влади. Тому, незалежно від статусу підприємства як самостійної юридичної особи, муніципальна влада і, відповідно, держава мають бути в межах Конвенції визнані відповідальними за діяльність і бездіяльність підприємства.

Господарський суд не вважає тотожними обставини щодо доведення до банкрутства по даній справі і обставини справи, зазначені в рішенні ЄСПЛ «Єршова проти Російської Федерації», тому відхиляє відповідні доводи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 60, 61 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ліквідатора ОМКП "ОРДЖОНІКІДЗЕТЕПЛОЕНЕРГО" арбітражного керуючого Проскуріна Д.О. від 13.11.2019 про покладення субсидіарної відповідальності на Покровську міську раду Дніпропетровської області та Виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області за зобов`язаннями підприємства та стягнення із них солідарно 135 293 969, 89 грн. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з 29.07.2020 та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду у встановленому порядку.

Повний текст ухвали складено - 30.07.2020.

Суддя Н.М. Камша