ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" липня 2020 р. Справа № 911/1813/20

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С" про забезпечення позову

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп"

про стягнення 3 191 676,61 гривень

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "С.К.С" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" 3191676,61 грн заборгованості за договором №1І037852 від 01.04.2018.

Вказані вище вимоги обґрунтовано неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" грошових зобов`язань з оплати товарів, поставлених і переданих йому за договором на загальну суму 5 063 315,28 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.07.2020 у справі №911/1813/20, зокрема, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 11.08.2020.

23.07.2020 через канцелярію Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С" надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп" в межах суми 3 191 676,61 гривень, які знаходяться на банківському рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп": р/р № НОМЕР_1 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» МФО 380805, а також на грошові кошти, які знаходяться на інших рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Астерс Груп", відкритих в АТ «Райффайзен Банк Аваль» () та/або в інших банківських установах.

В обґрунтування відповідної заяви позивач посилається на те, що станом на час подання позову та відповідної заяви відповідач в порушення законодавчих та договірних положень не сплатив відповідну суму заборгованості в розмірі 3 191 676,61 гривень, що свідчить про те, що відповідач в майбутньому може ухилятися і від виконання рішення суду.

Також позивач вказав, що на момент подання заяви про забезпечення позову в провадженні господарських судів перебували/перебувають справи про стягнення заборгованості, в яких відповідачем виступає ТОВ "Астерс Груп", а тому останнє перед своїми контрагентами має велику заборгованість, що в порядку виконання наявних та прийнятих в майбутньому рішень у вказаних справах, може потягти витрачання коштів на погашення заборгованості саме перед контрагентами відповідача, а не перед позивачем.

В розрізі вказаних вище обставин позивач зауважив, що наявність великої кількості судових проваджень, в яких відповідачем виступає ТОВ "Астерс Груп", свідчить про недобросовісність останнього та його нестабільний фінансово-економічний стан.

Наведені обставини, на думку заявника, свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Поряд з тим, позивач вказав, що згідно викладених у постановах Верховного Суду правових позицій:

- умовою застосування забезпечення позову є обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утриднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог;

- виконання рішення у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів;

- наявність інших судових справ майнового характеру, в яких скаржник є відповідачем, дає підстави вважати, що у разі задоволення позовних вимог у таких судових справах можуть виникнути обставини, які істотно ускладнять виконання судового рішення;

- застосований захід забезпечення позову має бути безпосередньо пов`язаним та співмірним з предметом позову.

Приписами ст. ст. 136, 137, 140 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З системного аналізу вищевказаних процесуальних приписів слідує, що забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Отже, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Однак, заявником не обґрунтовано та доказово не підтверджено наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходу забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти ТОВ "Астерс Груп", а саме: вчинення ТОВ "Астерс Груп" будь-яких дій, спрямованих на витрачання/списання коштів з рахунків, у тому числі не для здійснення розрахунків з позивачем, тощо.

Так, підставою для забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути та/або зменшитись, тоді як наведені у заяві припущення позивача про складний фінансовий стан відповідача доказово не обґрунтовані.

Наведені ж позивачем обставини та доводи щодо ухилення ТОВ "Астерс Груп" від сплати заборгованості є спірним предметом дослідження за позовом у даній справі, а тому не є достатніми підставами для вжиття заходів забезпечення позову у розумінні ст. 136 ГПК України, тоді як саме лише посилання заявника на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Посилання позивача на наявність інших судових проваджень майнового характеру, учасником яких є відповідач, не є тією обставиною, яка свідчить про вчинення відповідачем навмисних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, як наслідок - неможливість чи істотне ускладнення в майбутньому виконання судового рішення. Розгляд у суді інших справ, в яких ТОВ "Астерс Груп" виступає відповідачем, не свідчить про його скрутний фінансовий стан.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2019 у справі №904/4511/19, залишеній без змін постановою Верховного Суду від 03.04.2020.

Посилання ж позивача на пов`язаність обраного ним заходу забезпечення позову та його співмірність з предметом позову не є виключною підставою для вжиття відповідного заходу, оскільки, як вказано судом вище, припущення позивача про утруднення виконання рішення, як і обставини, які свідчать про такі утруднення, мають бути обґрунтованими та доказово доведеними.

З огляду на вказане, не є підставами для вжиття заходів забезпечення позову доказово не підтверджені припущення позивача про можливе виникнення в майбутньому обставин, які істотно ускладнять виконання судового рішення.

За таких обставин, враховуючи доказову необґрунтованість доводів позивача стосовно обставин утруднення виконання рішення суду та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С" про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "С.К.С" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала складена та підписана 27.07.2020, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду у строки та порядок відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема