ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2020 Справа № 912/2725/19

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів - Кощеєва І.М., Подобєда І.М.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Удача" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.01.2020 у справі №912/2725/19 (суддя Бестаченко О.Л., повне рішення складено 04.02.2020)

за позовом Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)", Кіровоградська область, Устинівський район, с. Інгульське

до Приватного підприємства "Удача", Кіровоградська область, Устинівський район, с. Ганно-Требинівка

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

- рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 27.01.2020 у справі №912/2725/19 позов Державного підприємства (далі-ДП)"Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" задоволено, визнано недійсним з моменту укладення договір проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції № Г-00110/17 від 03.03.2017, укладений між позивачем та Приватним підприємством (далі-ПП)"Удача";

- приймаючи рішення, господарський суд, з посиланням на обставини, встановлені рішеннями Господарського суду Кіровоградської області від 16.08.2018 у справі №912/866/18 та від 15.12.2019 у справі №912/2394/19, виходив з того, що договір № Г-00110/17 від 03.03.2017 укладено в результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною з огляду на наявність договору підряду №Г-18 від 23.01.2017, умови якого є тотожними з умовами спірного договору, у зв"язку з чим, договір № Г-00110/17 слід визнати недійсним з моменту вчинення на підставі ст.232 Цивільного кодексу України, а також з того, що вказаний договір, не може бути визнаний фіктивним, оскільки при його укладенні сторони не мали наміру не виконувати зобов"язання за цим договором щодо оплати вартості робіт;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ПП "Удача" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та на порушення ним норм процесуального права просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та відмовити в задоволенні позову;

- у поданій скарзі йдеться про те, що відповідач не погоджується з висновками господарського суду щодо укладення спірного договору внаслідок зловмисної домовленості представника позивача з відповідачем з огляду на наявність договору підряду №Г-18 від 23.01.2017, про те, що зобов"язання за договором № Г-00110/17 від 03.03.2017 виконані відповідачем належним чином, між тим позивач не визнає за собою заборгованості за цим договором, вказуючи на його фіктивність, безтоварність та укладення внаслідок зловмисної домовленості представника позивача з відповідачем, зазначаючи при цьому, що всі сільськогосподарські роботи з вирощування сільськогосподарської продукції в інтересах підприємства позивача здійснювалися ПП"Удача" на підставі договору підряду №Г-18 від 23.01.2017 та додаткової угоди №86 від 25.09.2017, про те, що за вказаним договором відповідач виконав лише два види робіт, передбачені додатком №2 до нього, що підтверджується відповідними актами здачі-приймання від 03.05.2017, але він також виконував комплекс сільськогосподарських робіт й на підставі спірного договору, доказами чого є акти виконаних робіт до нього, видаткові накладні та податковий облік господарських операцій, про те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували виконання тотожного з оспорюваним договором комплексу робіт за договором підряду №Г-18 на одній і тій самій земельній ділянці, тому є безпідставними висновки суду стосовно виникнення у державного підприємства зобов"язання ще раз оплатити вартість робіт, які вже були оплачені за іншим договором, а також про відсутність у справі доказів того, що ОСОБА_1 ? особа, яка на час підписання оспорюваного договору та актів виконаних робіт була директором підприємства позивача, притягалася до дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності за вчинення дій, які наносять шкоду цьому підприємству і які могли підтвердити його зловмисну домовленість щодо укладення спірного договору;

- одночасно скаржником подано заяву про зупинення провадження у даній справі до закінчення розгляду та набрання законної сили судовими рішеннями у справах №912/4024/19 та №912/946/20;

- заява обґрунтована тим, що рішення у вказаних справах може мати преюдиціальне значення для розгляду даної справи, оскільки предметом дослідження у справі №912/4025/19 є обставини щодо виконання/невиконання робіт за договором №Г-18 від 23.01.217 і додаткової угоди до нього та встановлення усіх спірних відносин сторін стосовно обробітку земельних ділянок загальною площею 3468га, у складі яких знаходиться земельна ділянка, виконання робіт на якій є предметом розгляду у даній справі, а у справі №912/946/20 предметом розгляду є вимоги про визнання недійсним договору №Г-18 з підстав того, що він є фіктивним в частині зобов"язань ПП"Удача" виконати певний комплекс підрядних робіт, які були передбачені іншими договорами, укладеними між тими ж сторонами, зокрема і договором, який є предметом розгляду у справі №912/2725/19;

- позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити це рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що у скарзі ПП"Удача" намагається спростувати обставини, які встановлені судовими рішеннями у справах №912/866/18 та №912/2394/19, на необґрунтованість доводів скаржника про те, що при укладенні договору підряду №Г-18 від 23.01.2017 сторони дійшли згоди про відсутність необхідності розривати договір в цілому, а виконувати його частково, оскільки на підтвердження цих доводів відповідачем не надано жодних доказів, на те, що про існування договору №Г-00110/17 від 03.03.2017, так само як і про інші договори датовані 03.03.2017 позивачу стало відомо лише після звернення відповідача у травні 2019 року з позовами про стягнення коштів за цими договорами, на те, що ДП"Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" у відносинах з відповідачем виходило виключно з наявності договору №Г-18, який у передбаченому законом порядку недійсним не визнавався, на те, що спірний договір підписувався директором підприємства позивача ОСОБА_2 . лише з метою отримання частини коштів за цим договором від власника ПП"Удача" ОСОБА_3 , на те, що оплата за договором №Г-00110/17 не була здійснена виключно у зв"язку із звільненням ОСОБА_2 з посади директора, на безпідставність доводів скаржника щодо втрати ним доступу до земельної ділянки, визначеної договором та, у зв"язку з цим, неможливість збору вирощеного врожаю на вказаній земельній ділянці, оскільки рішенням місцевого господарського суду у справі №912/866/18 встановлені обставини щодо виконання договору зі збору врожаю соняшника у 2017 році на полях підприємства позивача ПП"Удача" і факт такого виконання підтверджено відповідними доказами, на те, що скаржником не надано усіх договорів проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції, які за твердженням останнього укладені сторонами 03.03.2017, вказані договори судами при розгляді справи не досліджувалися, тому ці твердження не можуть бути прийняті до уваги, на те, що позивачем доведена технічна неможливість підприємства відповідача здійснити роботи, зазначені в актах виконаних робіт у ті строки та з використанням тієї техніки, про яку воно зазначало у своїх поясненнях, а також на правомірність висновків суду першої інстанції про те, що договір №Г-00110/17 укладено на підставі зловмисної домовленості представника державного підприємства ОСОБА_2. та ПП"Удача", оскільки відповідно до доказів, які містяться в матеріалах справи спірний договір стосується виконання за плату робіт на тій самій земельній ділянці, щодо якої раніше було укладено оплатний договір №Г-18 на виконання тих самих робіт ;

- проти заяви скаржника про зупинення провадження у справі позивач заперечує.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов"язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.03.2017 ДП"Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)"(замовником) та ПП"Удача" (підрядником) укладено договір проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції № Г-00110/17, відповідно до п.1.1 якого підрядник прийняв на себе зобов`язання виконати наступний вид робіт, направлений на вирощування сільськогосподарської продукції на земельній ділянці площею 24га, яка розташована на полі №45 (Завтурове), що знаходиться у користуванні замовника: боронування, культивація, сівба, коткування, внесення мінеральних добрив, внесення засобів захисту рослин, збирання врожаю, дискування, оранка, подрібнення рослинних решток, перевезення зібраного врожаю на замовлення замовника, а замовник зобов`язався прийняти роботу та оплатити її вартість у строки та на умовах, що визначаються цим договором та додатками до нього.

Згідно з п.1.2, 1.4, 1.5 договору об`єм робіт, що будуть виконуватись підрядником, визначається актами виконаних робіт, які є обов`язковими додатками до цього договору. Після завершення кожного виду робіт підрядник надає замовнику акт з зазначенням виду виконаних робіт, площі земельної ділянки та витрат на проведення даного виду робіт. Строк виконання робіт, зазначених у цьому договорі визначається замовником у період після підписання цього договору, загальний термін дії договору становить три роки. Перелік робіт може змінюватися за рішенням замовника враховуючи вид сільськогосподарської культури та інших обставин.

Відповідно до п.2.2.4 договору замовник зобов"язаний проводити оплату робіт, виконаних підрядником у відповідності до умов цього договору.

В п.п.3.1, 3.4, 3.5 договору сторонами узгоджено, що підрядник починає роботи, які є предметом цього договору, після підписання договору. Замовник зобов`язується надати підряднику доступ до земельної ділянки в обсязі, необхідному для виконання підрядником покладених на нього обов`язків та визначити межі земельних ділянок, на яких мають виконуватися роботи з обробітку земельної ділянки. Замовник щорічно до завершення терміну дії договору в період з 01 до 31 січня надає підряднику перелік культур, які мають буди засіяні на визначеній договором площі та одночасно пропонує погодити вартість виконання окремих видів робіт з врахуванням ринкової вартості послуг з обробітку землі, що викладається у формі додатку до договору. У разі невиконання даної умови підрядник проводить виконання робіт відповідно до переліку робіт попереднього року та самостійно визначає вартість виконаних робіт на основі ринкових цін на такий вид робіт в даному регіоні, які сторонами вважаються автоматично погодженими.

П.п.4.1, 4.3, 4.4 договору передбачено, що загальна вартість виконаних робіт визначається з врахуванням загального об`єму виконаних робіт та часу витраченого на виконання даної роботи, а також витратних матеріалів, які були використані при здійсненні договору. Ціна договору визначається з врахуванням вартості паливно-мастильних матеріалів, хімічних засобів обробітку ґрунту та рослин, вартості посівного матеріалу. Остаточна ціна договору визначається відповідно до актів виконаних робіт з врахуванням ціни на паливно-мастильні матеріали, витратні матеріали, посівний матеріал, мінеральні добрива та інше на момент придбання даним матеріалів підрядником. Розрахунок по договору проводиться щорічно після виконання всіх робіт підрядником відповідно до додатку до даного договору та підписання актів виконаних робіт.

Згідно з п.8.1 цей договір набуває чинність з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов"язань.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками підприємств.

Зі сторони замовника договір підписано особою, яка визначена як директор ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" ОСОБА_2..

17.08.2017 ДП"Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" в особі ОСОБА_2. (замовника) та ПП"Удача"(підрядника) в особі ОСОБА_3. складено акти, якими підтверджено виконання робіт за вищезазначеним договором (а.с. 29-33).

17.08.2017 ПП"Удача" виписано рахунок-фактуру №110 на оплату ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" робіт загальною вартістю 115 571грн 76коп..

30.09.2019 ДП"Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" звернулося з позовом до Господарського суду Кіровоградської області про визнання недійсним з моменту укладення договору проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції №Г-00110/17 від 03.03.2017, укладеного ним з ПП"Удача".

При цьому підприємство посилалося на обставини щодо наявності підстав для визнання спірного договору недійсним, оскільки він суперечить нормам чинного законодавства та укладений внаслідок зловмисної домовленості представника ДП"Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" ОСОБА_2. з ПП"Удача", є безтоварним тобто фіктивним, єдиною метою його укладення було створення умов для незаконного заволодіння коштами підприємства, на те, що представник державного підприємства ОСОБА_2. при укладенні цього договору усвідомлював, що вчиняє правочин всупереч інтересам підприємства, у зв"язку з тим, що внаслідок підписання документів за договором ПП"Удача" отримує можливість вимагати стягнення з підприємства грошових коштів без виконання зазначених у договорі робіт, що підприємство не має права укладати господарські договори стосовно земельної ділянки, право постійного користування якою підприємству не належить, що визначити межі земельної ділянки площею 24га на полі №45 (Завтурове) неможливо і це, у тому числі, унеможливіть здійснення нагляду за виконанням робіт та визначення строків їх виконання, на те, що спірний договір суперечить вимогам ст.316, 317, 319 Цивільного кодексу України, ст.125, 126 Земельного кодексу України, ч.1 ст.3, ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", тому його слід визнати недійсним на підставі ч.1 ст.207 Господарського кодексу України, ч.1 ст.215 та ч.1 ст.232 Цивільного кодексу України.

Матеріали справи свідчать також і про те, що рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 15.12.2019 у справі №912/2394/19 ПП"Удача" відмовлено в задоволенні позову про визнання недійсним договору підряду вирощування товарної сільськогосподарської продукції №Г-18 від 23.01.2017, укладеного між ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" та ПП"Удача".

Вказаним рішення встановлено, що:

"23.01.2017 ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№37)"(замовником) та ПП "Удача"(підрядником) укладено договір підряду вирощування товарної сільськогосподарської продукції №Г-18, відповідно до розділу 1 якого замовник доручив, а підрядник зобов`язався на власний ризик виростити урожай товарної сільськогосподарської продукції у відповідності до умов даного договору та розподілити її відповідно до умов договору.

Згідно з п.3.1 договору предметом підряду (результатом виконаних робіт за даним договором) є вирощений та зібраний урожай товарної сільськогосподарської продукції в заліковій вазі або сплата фіксованого розміру доходу замовнику.

Відповідно до п.4.1 договору підрядник зобов`язався: своїми силами, засобами та за свій рахунок своєчасно провести закупівлю насіння відповідної сільськогосподарської культури, мінеральних добрив, засобів захищу, провести необхідний комплекс робіт згідно технології її вирощування та інших агротехнічних заходів, збирання урожаю (конкретний обсяг робіт сторони врегульовують відповідними додатковими угодами); при виконанні умов даного договору додержуватися встановлених норм діючого законодавства стосовно охорони навколишнього природного середовища та охорони земель, захисних смуг, санітарних та протипожежних норм та правил техніки безпеки; у разі необхідності подавати за 5 днів письмову заявку до замовника на залучення спецконтингенту для виконання робіт за цим договором, проводити оплату виконаної роботи згідно наданих рахунків; допускати для ведення обліку і контролю за ходом виконання підрядних робіт представників замовника; після закінчення терміну дії даного, договору передати замовнику надану земельну ділянку у аналогічному стані в якому вона була передана в момент укладення договору.

Згідно з п.4.2 договору замовник зобов`язався: надати земельну ділянку площею 3468 гектарів в придатному для виконання підрядником умов договору стані із земель які належать замовнику на підставі акту на право постійного користування серії КР №0002 від 09.11.1995, виданого Устинівською районною Радою народних депутатів Устинівського району Кіровоградської області України, нормативна грошова оцінка землі станом на 01 січня 2017 року складає 28 695 гривень за 1 гектар та щорічно змінюється .

П.6.1 договору сторонами узгоджено, що термін остаточних розрахунків та інших змін за даним договором на вимогу сторін може встановлюватися додатковими угодами.

Відповідно до п.8.1 даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2024 .

В п.12.1 договору передбачено, що невід"ємними частинами договору є, у тому числі, додаток №1 "перелік земельних ділянок".

У вказаному додатку наведено перелік земельних ділянок, на яких виконуються підрядні роботи, у тому числі, зазначено поле № 45 площею 168 га Завтурове.

Додатком №2 "Програма робіт" визначено перелік та вартість видів робіт за вказаним договором.".

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 16.08.2018 у справі №912/866/18 ПП "Удача" відмовлено в позові про стягнення з ДП"Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" 4070000грн заборгованості по наданій безвідсотковій поворотній допомозі, 98229грн 45коп. інфляційних втрат та 27762грн трьох процентів річних.

Вказаним рішенням встановлено, що:

"25.09.2017 між ДП "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України №37"(замовником) та ПП "Удача" (підрядником) було укладено додаткову угоду Г-86 до договору підряду №Г-18 від 23.01.2017.

Відповідно до п.1.1 додаткової угоди сторони констатують, що станом на 25.09.2017 об`єм виконаних підрядником робіт відповідно до умов договору №Г-18 від 23.01.2017, який підтверджується актами виконаних робіт складає 17199597грн 06коп.. Крім того, підрядником було надано поворотну фінансову допомогу замовнику в розмірі 4070000грн, таким чином, загальна сума заборгованості замовника перед підрядником складає 21 269 597,06 грн..

Згідно з п.2.1, 2.3 угоди замовник доручає підряднику виконання робіт зі збирання вирощеного врожаю на площі 3193 га. Вартість робіт зі збирання врожаю визначена сторонами в розмірі 550 грн за 1 га .

П.п.3.1, 3.2 угоди передбачено, що підрядник зобов`язується своїми силами, засобами та за свій рахунок своєчасно провести збирання вирощеного врожаю сільськогосподарських культур; своїми силами, засобами та за свій рахунок доставити весь об`єм зібраного врожаю на елеватор для зарахування на поточний рахунок замовника до 25.10.2017. Замовник зобов`язався прийняти виконані роботи зі збирання врожаю і оплатити виконані роботи по збиранню врожаю та доставки його на елеватор та наявну на час укладання угоди заборгованість.

В п.4.1 угоди замовник зобов`язався в разі виконання підрядником своїх зобов`язань, передбачених п.3.1 цієї угоди здійснити розрахунок з підрядником в строк до 30.10.2017 в розмірі вартості зарахованої кількості культур до погашення всього розміру заборгованості, зазначеного в п.1.1 цієї угоди та оплати виконаних робіт по даній угоді.

Відповідно до п.5.1 угоди у разі недостатності коштів, виручених від реалізації врожаю, зібраного на площі 3193 га, для погашення всієї заборгованості замовника перед підрядником (сума, зазначена в пункті 1.1. та сума, зазначена в актах виконаних робіт, підписаних відповідно до даної угоди), незалежно від причин такої недостатності, всі зобов`язання замовника перед підрядником вважаються погашеними та підрядник не буде мати ніяких претензій до замовника.

Крім того, факт збору врожаю соняшника на площі 3193га підтверджується позивачем в претензії від 05.02.2018 та представником в судовому засіданні.

Таким чином, позивач здійснив збір врожаю соняшника на полях відповідача.".

Задовольняючи позовні вимоги ДП"Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" у даній справі, господарський суд послався на обставини, встановлені рішеннями господарського суду від 16.08.2018 у справі №912/866/18 та від 15.12.2019 у справі №912/2394/19, на те, що договір № Г-00110/17 від 03.03.2017 зі сторони державного підприємства підписано представником ОСОБА_2., який на час підписання договору обіймав посаду директора підприємства, а тому мав повноваження щодо представництва юридичної особи, з того, що раніше ніж спірний договір вказаним представником було підписано договір підряду №Г-18 від 23.01.2017 і під час дії останнього цією особою підписано договір №Г-00110/17, умовами якого передбачено здійснення робіт на полі, яке вже передано ПП"Удача" для вирощування товарної сільськогосподарської продукції, а комплекс таких робіт збігається з комплексом робіт, які має виконувати підрядник для вирощування товарної сільськогосподарської продукції за договором №Г-18, на те, що підписання представником державного підприємства спірного договору фактично порушило мету діяльності цього підприємства - отримання прибутку і для нього настали несприятливі наслідки у зв"язку з вчиненням оспорюваного правочину, оскільки виникло зобов"язання з оплати вартості робіт, які вже мали бути оплачені за іншим договором, а також на те, що з урахуванням наведених обставин договір №Г-00110/17 від 03.03.2017 слід визнати недійсним з моменту вчинення на підставі положень ст.232 Цивільного кодексу України як такий, що укладений в результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками господарського суду, оскільки вважає ці висновки зробленими без ґрунтовного дослідження обставин справи і при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Ст.202 Кодексу передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

В силу приписів ч.ч.1 -5 ст.203 Кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 ст.215 Кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 вказаної статті якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Наведеними нормами визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину та загальні підстави недійсності правочину, за яких правочин може бути визнаний недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність (оспорюваний правочин).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ст.232 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв`язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.

Підстава для визнання правочину недійсним, яка передбачена в наведеній статті, стосується лише тих правочинів, які вчиняються особою (фізичною або юридичною) не самостійно, а через представника . Представник, вчиняючи правочин, не виражає власну волю - його завдання полягає в тому, щоб донести до контрагента волю особи, яку він представляє. Але через зловмисну домовленість представника й контрагента воля довірителя не доводиться і підмінюється волею представника, що і є підставою для визнання таких правочинів недійсними.

Слід враховувати, що орган юридичної особи, який діє одноособово, не підпадає під поняття представника, як воно випливає зі змісту ст. 237 Кодексу. У зв"язку з цим ст.232 не може застосовуватися у випадках, коли правочин вчиняється органом юридичної особи навіть всупереч інтересам останньої.

Для визнання правочину недійсним на підставі ст.232 Кодексу необхідним є також встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявності домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя.

Зловмисна домовленість ? це умисна змова представника однієї сторони правочину з другою стороною, внаслідок чого настають несприятливі наслідки для особи, від імені якої вчинено правочин.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, позивач мав довести, що представники сторін оспорюваного ним договору, діючи очевидно недобросовісно та зловживаючи правами на шкоду позивачу, мали спільний умисел на використання цього договору виключно з метою заволодіння коштами державного підприємства.

Між тим, як зазначено вище, у визнанні правочину недійсним з відповідної підстави доведенню підлягає не наявність волі довірителя на вчинення правочину, а існування умислу представника, який усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам довірителя, передбачає настання невигідних для останнього наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання.

У даному випадку, з боку ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" спірний договір підписано ОСОБА_2., якого наймано (призначено) на посаду директора підприємства на підставі контракту № 48-15 від 01.09.2015 (т. 1 а.с. 64-71).

На момент підписання даного договору директор підприємства ОСОБА_2. не був представником в розумінні чинного законодавства, а тому позивачем та матеріалами справи не доведено наявності умислу представника, який усвідомлював факт вчинення правочину всупереч інтересам довірителя, передбачав настання невигідних для останнього наслідків та бажав чи свідомо допустив їх настання, а також наявності самої домовленості.

З огляду на викладене підстави, з якими закон пов"язує визнання правочину недійсним внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною відсутні.

Отже в задоволенні позову ДП "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" слід відмовити.

Приймаючи рішення, господарський суд наведеного не врахував, що призвело до помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позову.

Тому рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню як таке, що прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Щодо доводів скаржника та наведених ним в апеляційній скарзі правових підстав для скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд зазначає наступне.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна предмета і підстав позову не допускається.

Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Водночас і посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку з цим апеляційний господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15).

З цих підстав колегія суддів відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування вимог апеляційної скарги у даній справі, оскільки апеляційним судом здійснено іншу правову кваліфікацію спірних правовідносин та застосовано інші норми матеріального і процесуального права, які викладені в мотивувальній частині даної постанови.

Клопотання скаржника про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає, оскільки порушення провадження у справах №912/4025/19 та №912/946/20, предметом розгляду яких є визнання недійсними договору № Г-18 від 23.01.2017 та додаткової угоди до нього від 25.09.2017 не перешкоджає з`ясуванню обставин у справі №912/2725/19, в якій предметом спору є визнання недійсним з моменту укладення договору проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції №Г-00110/17 від 03.03.2017 та не є підставою для зупинення провадження у справі.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у даній справі до вирішення справ №912/4025/19 та № 912/946/20.

Доводи позивача не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді рішення місцевого господарського суду, спростовуються вищевикладеним і не впливають на юридичну оцінку обставин справи.

Керуючись ст. 269, 275, 277, 282 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.01.2020 у справі №912/2725/19 скасувати;

- прийняти нове рішення;

- в задоволенні позову Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" про визнання недійсним договору проведення сільськогосподарських робіт, направлених на виконання дій з вирощування сільськогосподарської продукції №Г-00110/17 від 03.03.2017, укладеного між Державним підприємством "Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№37)" та Приватним підприємством "Удача" відмовити;

- стягнути з Державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№37)" на користь Приватного підприємства "Удача" 2881грн 50 коп. судового збору за апеляційною скаргою, видати наказ;

- видачу наказу доручити Господарському суду Кіровоградської області;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови ;

- повна постанова складена 31.07.2020

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М.Кощеєв

Суддя І.М.Подобєд