УХВАЛА

22 липня 2020 року

м. Київ

Справа № 916/2813/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Кондратова І.Д., Стратієнко Л.В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2020

(головуючий суддя Поліщук Л.В., судді Будішевська Л.О., Таран С.В.)

та ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.12.2019

(головуючий суддя Шаратов Ю.А., судді Щавинська Ю.М., Невінгловська Ю.М.)

у справі № 916/2813/18

за позовом ОСОБА_2

до 1. ОСОБА_1 , 2. ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Приватне підприємство "НІКА-2"

про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.12.2019 у справі №916/2813/18, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2020, відмовлено у прийнятті додаткових рішень за клопотаннями ОСОБА_1 від 10.12.2019 та ОСОБА_3 від 09.12.2019 про розподіл судових витрат.

13 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2020 (повний текст складено 17.06.2020) та ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.12.2019 у справі №916/2813/18.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплене і у частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною 2 статті 304 Господарського процесуального кодексу України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

У пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини") умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм законодавства можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження здійснюється судом після розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

Вичерпний перелік ухвал судів, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не обмежує доступу особи до процесу правосуддя та не є перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" у праві на звернення до касаційного суду зумовлено виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким має на меті забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Можливість перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення судом апеляційної інстанції встановлено пунктом 19 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України. Проте відповідно до пункту 2 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України касаційний перегляд вказаних ухвал процесуальним законодавством не передбачений.

Ухвала суду першої інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення, що визначена в пункті 19 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України, після її перегляду в апеляційному порядку не належить до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2020 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.12.2019, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відтак викладене в касаційній скарзі клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судом не розглядається.

Керуючись статтями 234, 255, 287, 293, 304 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №916/2813/18 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2020 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 23.12.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді І. Кондратова

Л. Стратієнко