ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2020 справа № 914/897/20

За позовом: Комунального підприємства Червоноградський ринок, м. Червоноград Львівської області

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Тимчишина Петра Івановича, м. Червоноград Львівської області

про стягнення 3 172, 91 грн заборгованості.

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Чорної І.Б.

Представники:

від позивача: Бердар C.В. - представник;

від відповідача: не з`явився.

На розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа № 914/897/20 за позовом Комунального підприємства Червоноградський ринок до Фізичної особи - підприємця Тимчишина Петра Івановича про стягнення 3 172, 91 грн заборгованості.

Ухвалою суду від 17.04.2020 було відкрито провадження у справі № 914/897/20 за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено, зважаючи на запровадження карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), що про дату та час судового засідання учасників справи буде повідомлено додатково ухвалою суду.

Ухвалою суду від 13.05.2020 вирішено судове засідання проводити 01.06.2020.

Розгляд справи було відкладено з підстав викладених у відповідних ухвалах суду.

В судове засідання, яке відбулося 20.07.2020 представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та усних поясненнях.

В судове засідання, яке відбулося 20.07.2020 представник відповідача не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений про дату та час розгляду справи, оскільки ухвали суду, які були скеровані на адресу відповідача зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, на адресу суду не поверталися.

Відповідно до приписів п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 20.07.2020 оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення у справі.

Позиція позивача.

Комунальне підприємство Червоноградський ринок (надалі позивач, орендодавець) звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Тимчишина Петра Івановича (надалі відповідач, орендар ) про стягнення 3 172, 91 грн заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на укладений між сторонами у справі типовий договір № 1262 оренди торговельного місця на КП Червоноградський ринок від 09.03.2019, на підставі якого позивач надає відповідачу в оренду торговельне місце площею 4,32 кв.м., яке відображено на Схемі розташування торговельних місць на ринку (додаток № 1 до договору) за № 1071.

Позивач зазначає, що відповідач неналежно виконував умови договору щодо сплати орендної плати, зокрема не здійснював щомісячну оплату наданих йому послуг за періоди квітень - травень 2019 року, липень - грудень 2019 року. При цьому, лише 06.06.2019 одноразовим платежем у розмірі 2 000 грн. ФОП Тимчишин П.І. погасив заборгованість за квітень-травень 2019 року і сплатив нараховану йому за цей період пеню, а також попередньо вніс плату за червень 2019 і частково липень 2019 (погашено 354 грн. 54 коп. із 527 грн. 26 коп.). Таким чином, станом на 07.04.2020 заборгованість за договором за період 09.03.2019 - 01.03.2020 складає 2 809,04 грн.

12.12.2019 представником позивача було надіслано на адресу відповідача повідомлення про розірвання договору та звільнення торговельного місця та акт звірки взаєморозрахунків, однак, відповідач заборгованість не погасив.

Оскільки відповідач вимоги позивача не виконав, останній звернувся з цим позовом до суду та просить стягнути з відповідача 2 809, 04 грн - основного боргу, 7, 15 грн - інфляційних втрат, 38, 65 грн - 3 % річних, 318, 07 грн - пені та відшкодувати судові витрати, зокрема 3 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив.

Обставини справи встановлені судом.

09.03.2019 між Комунальним підприємством Червоноградський ринок та Фізичною особою - підприємцем Тимчишин Петром Івановичем укладений типовий договір № 1262 оренди торговельного місця на КП Червоноградський ринок.

За умовам п. 1.1. договору передбачено, що орендодавець надає орендарю в оренду торговельне місце площею 4,32 кв.м., яке відображено на Схемі розташування торговельних місць на ринку (додаток № 1 до договору) за № 1071.

Відповідно до п. 1.2 договору, торговельне місце надається орендареві для реалізації та зберігання товару. Орендар набуває право користування торговельним місцем з дня підписання цього договору (п. 1.4 договору).

Відповідно до п.п. 3.2.2. п. 3.2 договору, орендар зобов`язаний у встановлений договором строк сплачувати орендодавцю передбачені цим договором платежі.

Пунктами 4.1 і 4.2 договору встановлено, що розмір плати за оренду торговельного місця, з врахуванням тарифу 122,05 грн./кв.м, становить 527,26 гр. з ПДВ щомісяця, починаючи з квітня 2019 р. Загальний розмір оплати за цим договором становить 527,26 грн щомісяця.

Відповідно до п. 4.3 договору, сума платежу, визначена пунктом 4.2 договору, сплачується орендарем готівкою в касу орендодавця або безготівково на його розрахунковий рахунок до 25 числа місяця, що передує місяцю, за який здійснюється оплата. Оплата цього платежу здійснюється незалежно від результатів провадження господарської діяльності орендаря та фактичного використання ним торговельного місця (користування додатковими послугами).

В порушення умов договору, з квітня 2019 року орендар неналежно виконував свої зобов`язання за договором, а саме не здійснював щомісячну оплату наданих йому послуг. 06.06.2019 одноразовим платежем у розмірі 2 000, 00 грн. Тимчишин П.І. погасив заборгованість за квітень-травень 2019 і сплатив нараховану йому за цей період пеню, а також попередньо вніс плату за червень 2019 і частково липень 2019 року (погашено 354 грн. 54 коп. із 527 грн. 26 коп.). Станом на 07.04.2020 заборгованість за договором, за період 09.03.2019 - 01.03.2020 складає 2 809,04 грн.

Оскільки відповідач порушив умови договору щодо здійснення оплати за оренду торговельного місця, позивач 12.12.2019 звернувся із вимогою до відповідача про оплату заборгованості в розмірі 2 809, 04 грн. Відповідач на вимогу позивача жодним чином не відреагував та коштів не сплатив, що стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду.

Норми права та мотиви з яких виходить суд при ухваленні рішення.

Згідно з ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до умов ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 ГК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності із ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України).

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 2 ГПК України, принципами господарського судочинства, є зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи. За умовами ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на вищевикладене, господарським судом були створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції, однак відповідач в судові засідання не з`явився, доводів позовної заяви не спростував, доказів сплати заборгованості не представив.

На підставі наведених обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовної вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в розмірі 2 809, 04 грн.

Щодо стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1 зазначеної постанови Пленуму).

У зв`язку із порушенням відповідачем строків сплати орендної плати визначених у п. 4.2 договору, позивач, керуючись ст. 625 ЦК України, нарахував та заявив до стягнення з відповідача 38, 65 грн 3 % річних та 7, 15 грн - інфляційних втрат.

Суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок встановив, що нарахування 3 % річних та інфляційних втрат проведено вірно, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, правовими наслідками порушення зобов`язання є зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Частиною 1 статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно пункту 6.2 договору сторони погодили, що у випадку прострочення оплати послуг у строк, встановлений договором, орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми заборгованості.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд вважає, що вказане нарахування проведено у відповідності до чинного законодавства, а нарахована сума пені в розмірі 318, 07 грн є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

01.06.2020 представником позивача через канцелярію суду подано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000, 00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ГПК України, однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Стаття 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що відшкодування судових витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

В підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу при його зверненні до господарського суду про стягнення з відповідача заборгованості, представником позивача долучено до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги від 10.03.2020 № 10/03, оригінал ордеру адвоката від 29.05.2020, копія акту про надання правничої допомоги від 19.06.2020, в якому зазначено перелік виконаних робіт, копію рахунку від 19.06.2020 № 1 та копію платіжного доручення про оплату позивачем послуг адвоката від 20.06.2020 № 1 на суму 3 000 грн.

За умовами розділу 4 договору про надання правничої допомоги від 10.03.2020 № 10/03, сторони погодили розмір гонорару адвоката, порядок його обчислення і внесення.

З врахуванням зазначеного в ч. 4 статті 126 ГПК України щодо врахування співмірності витрат на оплату послуг адвоката із ціною позову, складністю справи та наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг (підготовка позовної заяви та складання розрахунку позовних вимог, представництво в судових засіданнях), зважаючи що відповідачем не подано доказів та доводів щодо неспівмірності розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд вважає підставними до відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 3 000, 00 грн.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, суд дійшов висновку витрати позивача на оплату судового збору у розмірі 2 102, 00 грн покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 124, 126, 129, 231, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Тимчишина Петра Івановича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства Червоноградський ринок (80105, м. Червоноград Львівської області, вул. Сокальська, буд. 5, ) суму в розмірі 8 274, 91 грн, з яких:

- 2 809, 04 грн основного боргу;

- 7, 15 грн інфляційних втрат;

- 38, 65 грн 3% річних;

- 318, 07 грн пені;

- 2 102, 00 грн судового збору;

- 3 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 27 липня 2020 року.

Суддя П.Т. Манюк