Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2020 р. м. Рівне Справа № 918/484/20

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Чорного Віктора Васильовича

до відповідача Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України"

про стягнення заборгованості в сумі 67 514 грн. 37 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Сапожнік О.В. (ордер ЧЦ № 16388 від 10.06.2020 р.);

Від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів

Фізична особа-підприємець Чорний Віктор Васильович (далі - позивач) звернувся до господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 67 514 грн. 37 коп.

В обґрунтування позовної заяви Фізична особа-підприємець Чорний Віктор Васильович посилається на неналежне виконання Державним підприємством "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України" зобов`язань за виконання робіт від 10 липня 2019 року № 10-07/2019/1, що у свою чергу призвело до виникнення заборгованості в сумі 56 660 грн. 50 коп. та штрафних санкцій, а саме 9 507 грн. 99 коп. інфляційних втрат, 1 345 грн. 88коп. 3% річних, вказані суми позивач просить стягнути з відповідача.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на ст.ст. 20, 173-175, 193, 216-218, 230, 231, 264 - 265 ГК України, ст.ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 4,12,20,42,46,162-164,171,172,176,247 ГПК України.

В судовому засіданні 20 липня 2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та просив суд задоволити позов у повному обсязі.

Відповідач не скористався наданим йому законом правами подати письмові заперечення проти позову, або будь-які інші письмові заперечення по суті спору.

Суд зазначає, що до матеріалів справи (до позовної заяви) залучені належні докази виконання позивачем вимог ст. 172 ГПК України - надіслання відповідачам копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення на адресу місця проживання відповідача, яка також є офіційною адресою його місця проживання згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про відкриття судом провадження у справі - відповідна ухвала суду надсилалася на адресу місцезнаходження відповідача, яка також є офіційною адресою його місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Ухвала суду про порушення провадження у справі, ухвала суду про відкладення розгляду справи, відповідачем отримані, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення адресату.

З огляду на викладене, Державне підприємство "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України" вважається повідомленим про розгляд справи № 918/484/20 належним чином, оскільки судом виконано всі покладені на нього обов`язки, а відповідач проявив протиправну процесуальну бездіяльність.

З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, надання відповідачу можливості для подання відзиву на позов, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за наявними у справі матеріалами.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даного спору, останній не скористалися свої процесуальним правом на подачу відзиву або будь-яких інших пояснень, тому вважає можливим здійснювати розгляд справи по суті.

В судове засідання 20 липня 2020 року відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника.

Заяви та клопотання у справі

17 червня 2020 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому останній просить суд забезпечити проведення судового засідання призначеного на 30 червня 2020 року в режимі відеоконференції.

26 червня 2020 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання, в якому останній просить суд забезпечити проведення усіх наступних судових засідань в режимі відеоконференції та відкласти розгляд справи.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 28 травня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/484/20, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 29 червня 2020 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 02 червня 2020 року виправлено описку, допущену в ухвалі Господарського суду Рівненської області від 28 травня 2020 року у справі № 918/484/20 та пункт 3 резолютивної частини викладено в наступній редакції : "3. Судове засідання для розгляду справи по суті призначити на "30" червня 2020 р. об 09:30 год."

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 30 червня 2020 року відкладено розгляд справи по суті на 20 липня 2020 року.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин

10 липня 2019 року між Фізичної особи-підприємця Чорного Віктора Васильовича (далі - виконавець) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України" (далі - замовник) укладено договір виконання робіт № 10-07/2019/1 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується своєчасно організувати та якісно виконати роботи по внесенню засобів захисту рослин, згідно технології УМО (ультра мало об`ємне опилення), які належать Замовнику орієнтовною площею 1813,33 га.

Пунктом 3.1. договору визначено, що вартість робіт за цим договором складає 130 грн. 00 коп. без ПДВ за 1 гектар обробленої площі.

Згідно із пунктом 3.2. договору Замовник сплачує Виконавцю авансову передоплату у розмірі 30 % від загальної вартості наданих послуг, що становить 70 720 грн. 00 коп.

У відповідності до пункту 3.3. договору остаточний розрахунок за фактично виконані роботи Замовник проводить на підставі Актів прийому - передачі виконаних робіт, які підписуються уповноваженими представниками сторін, протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання Актів прийому-передачі виконаних робіт.

Пунктом 5.1. договору визначено, що прийняття робіт Замовник здійснює на підставі Актів прийому-передачі виконаних робіт, які підписуються уповноваженими представниками Сторін, а роботи вважаються прийнятими Замовником в тій частині, що вказана в Акті.

У випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством (пункт 6.1. договору).

Пунктом 9.1. договору визначено, що договір набуває чинності з дати його підписання та закінчує строк дії повним виконанням Сторонами своїх договірних зобов`язань.

Як зазначає позивач умови договору останній виконав належним чином, що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт за договором про виконання робіт (послуг) № 10-07/2019/1 від 22 липня 2019 року на загальну суму 127 380 грн. 50 коп., що у свою чергу призвело до виникнення у відповідача зобов`язання по здійсненні оплати по договору.

Водночас, в порушення вимог договору, відповідач оплату в розмірі визначеному згідно акту прийому-передачі виконаних робіт за договором про виконання робіт (послуг) № 10-07/2019/1 від 22 липня 2019 року на залишкову суму у розмірі 56 660 грн. 50 коп. за мінусом попередньої оплати в розмірі 70 720 грн. 00 коп. не оплатив, що у свою чергу призвело до виникнення боргу в сумі 56 660 грн. 50 коп.

З метою досудового врегулювання вирішення спору, позивачем направлено відповідачу вимоги про сплату заборгованості договором про виконання робіт, однак вказані вимоги залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Враховуючи викладені обставини та прострочення у розрахунках за договором, позивач просить стягнути з відповідача основний борг, інфляційні втрати та три проценти річних.

Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Джерела права й акти їх застосування

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Господарський договір за загальним правило викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ч. 1 ст. 181 ГК).

Відповідно до ч. 8 ст. 181 ГК у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

У пункті 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними роз`яснено, що визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону.

У відповідності до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У силу вимог ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76 -78 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення і висновок суду

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Аргументуючи позовні вимоги позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору виконання робіт № 10-07/2019/1 від 10 липня 2019 року.

В якості доказів вказаних обставини суду надано наступні докази, а саме: копію договору про виконання робіт № 10-07/2019/1 від 10 липня 2019 року; копію акту прийому-передачі виконаних робіт від 22 липня 2019 року; копію банківської виписки по рахунках Фізичної особи-підприємця Чорного В.В.

На підставі вказаних доказів судом встановлено, а саме: факт виникнення між сторонами договірних відносин по виконання робіт; факт надання позивачем послуг відповідачу та належне виконання останнім умов договору; факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань по оплаті за договором; факт виникнення основної заборгованості та нарахування штрафних санкцій у вигляді пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Як вбачається із матеріалів справи договір про виконання робіт № 10-07/2019/1 від 10 липня 2019 року відповідачем не підписано, однак відповідач підписав акт прийому- передачі виконаних робіт за договором про виконання робіт (послуг) № 10-07/2019/1 від 22 липня 2019 року.

Матеріалами справи стверджено, що відповідачем на виконання умов договору здійснено передоплату у відповідності до п. 3.2 договору в розмірі 70 720 грн. 00 коп., що підтверджується банківською випискою по рахунках Фізичної особи-підприємця Чорного В.В.

Суд зазначає, що сторони фактично виконували договір, тому з огляду на положення ч. 8 ст. 181 ГК між ними виникли правовідносини з договору про надання послуг.

Отже, з моменту прийняття відповідачем виконаних позивачем послуг (акту прийомупередачі робіт (послуг) від 22 липня 2019 року), у останнього виникло зобов`язання по оплаті вищевказаних послуг.

Судом встановлено, що згідно до акту прийомупередачі робіт (послуг) від 22 липня 2019 року (вказаний документ підписаний та не заперечений відповідачем) станом час звернення позивачем з позовом до суду заборгованість відповідача перед останнім за виконані роботи становить 56 660 грн. 50 коп.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази повної сплати заборгованості відповідачем.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечені відповідачем.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Чорного Віктора Васильовича до відповідача Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України" в частині стягнення основної суми заборгованості 56 660 грн. 50 коп., підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем та підлягають задоволенню.

Окрім того, враховуючи зазначені прострочення у розрахунках за договором, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за не проведення оплати по договору виконання робіт, а саме 9 507 грн. 99 коп. інфляційних втрат та 1 345 грн. 88 коп. 3% річних.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечені відповідачем.

Суд здійснивши власний розрахунок за допомогою системи комплексного інформаційного забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE встановив, що позивачем вірно нараховано суму інфляційних втрат та 3 % річних.

Отже, зважаючи на викладене, до стягнення з відповідача підлягають наступні штрафні санкції, а саме 9 507 грн. 99 коп. інфляційних втрат та 1 345 грн. 88 коп. 3% річних.

Тому позов в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій слід задоволити повністю.

Суд, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача.

Отже, з правовою позицією та аргументами позивача суд погоджується та приймає останні.

Оцінка аргументам відповідача не надавалась, оскільки відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових заперечень.

Докази відхилені судом

Суд докази надані позивачем не відхиляє, а на їх підставі встановлює факт перебування сторін у договірних відносинах та виконання сторонами умов договору.

Відповідачем докази не подавалися.

Порушені права та інтереси позивача

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем зобов`язання в укладених з позивачем правочину порушило інтереси останнього, які полягають у несвоєчасному отриманні оплати за виконані послуги та обумовлює настання передбачених цим правочином та законом правових наслідків у вигляді стягнення суми заборгованості та штрафних санкцій, відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Судові витрати

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем по справі у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 2 102 грн. 00 коп.

У зв`язку із задоволенням позову, та враховуючи, що в результаті неправильних дій відповідача, який не сплатив відповідачу обумовлені договором кошти у встановлений строк, що призвело до необхідності позивачу звертатись до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 2 102 грн. 00 коп. покладається відповідача.

Окрім того, позивач просив суд покласти витрати на правничу допомогу на відповідача.

Однак, позивачем на момент прийняття судом рішення не було надано доказів на підтвердження понесення витрат по оплаті правової допомоги в зв`язку з чим судом не розглянуто дане питання в судовому засіданні. У якості доказів надання правничої допомоги позивачем надано суду лише попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України" (35342, Рівненська обл., Рівненський р-н., с. Біла Криниця, вул. Рівненська, 96, код. 00729574) на користь Фізичної особи-підприємця Чорного Віктора Васильовича (60230, Чернівецька обл., Сокирянський р-н., с. Сербичани, код. НОМЕР_1 ) 56 660 (п`ятдесят шість тисяч шістсот шістдесят) грн. 50 коп. основного боргу, 1 345 (одна тисяча триста сорок п`ять) грн. 88 коп. 3% річних, 9 507 (дев`ять тисяч п`ятсот сім) грн. 99 коп. інфляційних втрат та 2 102 (дві тисячі сто два) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24 липня 2020 року.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 4 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим АДРЕСА_1

3 - відповідачу рекомендованим (35112, Рівненська обл., Млинівський р-н., с. Ярославичі);

4 - відповідачу рекомендованим ( 35130 , Рівненська обл., Млинівський р-н., с. Новоукраїнка, вул. Дружби Народів, 65-а).