РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.07.2020Справа № 910/1277/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання Зарудньої О.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Хрипти Володимира Івановича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ніса" (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, буд. 28А; ідентифікаційний код 25270048)

про стягнення 7 619, 33 грн,

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Шевченко І.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулась Фізична особа-підприємець Хрипта В.І. з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ніса" про стягнення 7 619, 33 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним на виконання умов договору № 69/19 від 05.12.2019 та заявки № 56 на транспортно-експедиційні послуги від 05.12.2019 було надано відповідачу послуги перевезення на загальну суму 69 000, 00 грн.

Однак, позивач зазначає, що відповідачем лише частково було здійснено оплату за отримані послуги у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 7 619, 33 грн, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Хрипти Володимира Івановича залишено без руху, позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліку шляхом подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

17.02.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача, в якій ним зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

24.03.2020 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує щодо дійсності наведених позивачем обставин та не погоджується з усіма аргументами та правовими підставами позову. Відповідач вказує, що копія заявки на транспортно-експедиторські послуги № 56 від 05.12.2019, наданої позивачем суду, за невідомих відповідачу причин містить невірні дані, а саме, змінені дані щодо узгодженої кількості паллет (вказано 14 замість 17) та ваги вантажу (14 500 кг замість 16 300 кг). Як про це вказує відповідач, дана заявка не відповідає дійсній заявці, узгодженій сторонами.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ніса" надано копію заявки № 56 від 05.12.2019, в якій сторонами узгоджено кількість паллет 17 та вагу вантажу 16 300 кг.

02.04.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2020 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 27.05.2020.

Також вказаною ухвалою зобов`язано позивача та відповідача надати суду оригінал заявки № 56 від 05.12.2019.

12.05.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява з приводу ухвали суду від 21.04.2020 та клопотання про розгляд справи без участі представника.

20.05.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача повторно надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

21.05.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача повторно надійшла заява з приводу ухвали суду від 21.04.2020.

27.05.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення від відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2020 підготовче засідання відкладено на 17.06.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.07.2020.

18.06.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про розгляд справи на наявними документами за відсутності представника позивача.

02.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

07.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про розгляд справи на наявними документами за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні 08.07.2020 представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимоги, просив суд відмовити в позові.

Представник позивача у судове засідання не в`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Водночас, надіслав до суду клопотання про розгляд справи на наявними документами за відсутності представника позивача.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 08.07.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

05.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ніса" (далі - замовник) та Фізичною особою-підприємцем Хриптою Володимиром Івановичем (далі - виконавець) укладений договір доручення транспортного експедирування № 69/19 за умовами якого встановлено обов`язок виконавця організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним виконавцем або замовником, зобов`язання виконавця залучити до виконання перевезення третіх осіб, та укласти від свого імені або від імені замовника договір перевезення вантажу, або здійснити перевезення власним транспортом. Цим договором замовник доручає виконавцю розрахуватися з виконавцем перевезення (перевізником, або іншою експедиторською компанією) коштами, які надходять на рахунок виконавця за перевезення включно транспортно-експедиторські послуги. в разі необхідності виконавець уповноважений замовником зробити попередню оплату вартості перевезення власними коштами згідно з рахунком виконавця.

Пунктом 9.1. передбачено, що даний договір набирає сили з моменту його підписання і діє до 31.12.2020.

Як про це зазначає позивач 05.12.2019 на адресу перевізника електронною поштою, надійшла заявка № 56 на транспортно-експедиційні послуги.

За умовами заявки, перевізником мало бути здійснене перевезення за маршрутом м. Джемона-дель-Фріулі (Італія) - м. Київ. Ціна перевезення, відповідно пункту заявки "Порядок і форма оплати" склала - 69 000,00 грн.

Позивач зазначає, що рахунок та інші документи для здійснення оплати, 24.12.2019 були направлені замовнику перевезення Укрпоштою, рекомендованим листом № 965 з описом вкладення.

За даними сервісу відстеження Укрпошти, що обліковується в мережі Інтернет за адресою https://track.ukrposhta.ua/tracklng_UA.html, вказане відправлення було вручене адресату 03.01.2020 об`єктом поштового зв`язку Київ 51 з індексом 03151.

Відтак, позивач вказує, що з наступного дня, 04.01.2020, п`ятий банківський день, визначений кінцевим днем для проведення оплати, минув 13.01.2020, однак, перевезення було оплачене лише частково в сумі 61 380, 67 грн.

Обґрунтовуючи необхідність звернення до суду з даним позовом, позивач вказує, що оскільки, Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ніса" було частково оплачено за здійснене перевізником перевезення, та враховуючи, що кінцевий день оплати минув 13.01.2020, то за таких обставин Фізична особа-підприємець Хрипта Володимир Іванович вважає, що відповідачем було прострочено виконання грошового зобов`язання в часині неоплаченої суми платежу, що становить 7 619, 33 грн.

Із поданого відповідачем відзиву вбачається, що останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, вказуючи, що перевізником зобов`язання були виконані частково, у зв`язку з чим, Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ніса" й було сплачено суму в розмірі 61 380, 37 грн. Решта суми, яка і є предметом позову, є безпідставною та не є погодженою з відповідачем.

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно п. 2.1. договору у своїй діяльності сторони керуються положеннями дійсного договору, чинним законодавством України, Митною Конвенцією про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП), Конвенцією про договір міжнародних перевезень вантажів (КДПГ), Європейською угодою про дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ).

Умовами п. 2.2. та 2.3. договору сторони погодили, що виконання перевезень у рамках діючого договору, оформляється окремою заявкою на конкретне перевезення. Доповнення і заявки є невід`ємною частиною договору. Фактом виконання кожного перевезення являється товарно-транспортна накладна (ТТН, CMR), або її копія з відмітками отримувача про прийняття вантажу. По закінченню організації та виконання перевезення сторони підписують відповідний акт виконаних робіт.

Позивач вказує, що 05.12.2019 на адресу перевізника, електронною поштою надійшла заявка № 56 на транспортно-експедиційні послуги. За умовами заявки, перевізником мало бути здійснене перевезення за маршрутом м. Джемона-дель-Фріулі (Італія) - м. Київ. Ціна перевезення, відповідно пункту заявки "Порядок і форма оплати" склала 69 000, 00 грн.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що виконавець взяв на себе обов`язки організувати перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів автомобільним транспортом на території України і за її межами відповідно до заявок замовника.

Вартість транспортно-експедиторських послуг/винагороди виконавця за цим договором вираховується окремо по виконанню кожної заявки на перевезення, і є різницею між сумою яка надходить на поточний рахунок експедитора згідно його рахунку до замовника, та сумою рахунку виконавця: транспортної або іншої організації експедитору за виконання перевезення, в разі, коли виконавець залучає до виконання доставки вантажу замовника третіх осіб (п. 5.2. договору).

Відповідно до ч. 13 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

На підтвердження укладення договору перевезення, у відповідності до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України сторонами складені коносаменти у вигляді міжнародних товаротранспортних накладних CMR № 2019/12923 та CMR № 2019/12895.

Так, у графі 11 вказаних накладним визначено, вага вантажу, зокрема, CMR № 2019/12923 - 2 579 кг та CMR № 2019/12895 - 11 930 кг.

Суд звертає увагу, що позивачем підтверджується факт сплати суми в розмірі 61 380, 37 грн.

Водночас, суд не погоджується з доводами позивача, що відповідачем зобов`язання були виконані частково, з огляду на наступне.

Згідно п. 9.3. договору будь які зміни до даного договору дійсні лише за умови, якщо вони зроблені в письмовій формі і підписані належним чином.

Суд вказує, що позивачем до позовної заяви було надано заявку № 56 від 05.12.2019 на транспортно-експедиційні послуги.

В означеній заявці містяться наступні відомості: найменування грузу - зварювальні матеріали - всього 14 паллет, вага 114500, 00 кг, дата погрузки 06-09.12.2019 до 10:00, строк доставки 13-16.12.2019 до 10:00, порядок і форма оплати - 69 000, 00 грн б/н при вивантаженні.

Водночас, відповідач заперечує щодо наданої позивачем заявки № 56 від 05.12.2019 на транспортно-експедиційні послуги, та вказує, що копія заявки на транспортно-експедиторські послуги № 56 від 05.12.2019 за невідомих причин містить невірні дані, а саме, змінені дані щодо узгодженої кількості паллет (вказано 14 замість 17) та ваги вантажу (14 500 кг замість 16 300 кг).

Відповідач стверджує, що надана позивачем заявка не відповідає дійсній заявці, узгодженій сторонами, і, вочевидь, була в односторонньому порядку відредагована позивачем.

Як про це вказує відповідач, за умовами узгодженої заявки, Фізична особа-підприємець Хрипта Володимир Іванович прийняв зобов`язання щодо перевезення вантажу (зварювальних матеріалів - всього 17 паллет) вагою 16 300 кг за оплату у розмірі 69 000 грн. Заявку № 56 від 05.12.2019 на транспортно-експедиційні послуги з вказаними погодженими умовами відповідачем було додано до відзиву.

Відтак, відповідач стверджує, що позивачем лише частково було виконане зобов`язання, а саме, надано послуги щодо перевезення 14 500 кг вантажу (зварювальних матеріалів - всього 14 паллет, що відповідає близько 89% узгодженого вантажу).

У зв`язку з чим, відповідачем й було сплачено на рахунок позивача № 860 від 18.12.2019 вартість фактично наданих позивачем послуг, яку розраховано за формулою 69 000/16 300*14 500 = 61 380, 37 грн.

Суд погоджується з доводами відповідача, що заявка, що була надана до суду позивачем на обґрунтування своїх вимог, не погоджена з відповідачем.

Адже, у наданій позивачем заявці вказано, що вага вантажу становить 114 500, 00 кг, тоді як сам позивач посилається на те, що ним було перевезено вантаж вагою 14 500,00 кг.

Втім, у поданих поясненнях позивач зазначає, що зайча цифра "1" є опискою.

Твердження позивача, що ним було допущено технічну помилку в заявці, зокрема вказано зайву цифру "1" не приймаються судом до уваги, оскільки, відсутні будь які належні та допустимі докази, які б свідчили про вжиття позивачем заходів щодо виправлення такої помилки.

Крім того, суд вказує, що позивачем не спростовано доводів відповідача стосовно того, що саме заявка № 56 від 05.12.2019 на транспортно-експедиторські послуги, найменування грузу - зварювальні матеріали - всього 17 паллет, вага 16300, 00 кг, дата погрузки 06-09.12.2019 до 10:00, строк доставки 13-16.12.2019 до 10:00, порядок і форма оплати - 69 000, 00 грн б/н при вивантаженні з доказами її відправлення електронною поштою з програми Microsoft Outlook, адже, саме цей файл дозволяє переглянути електронний лист позивача від 05.12.2019 та файл РDF, який доводить, що позивач надсилав відповідачу саме заявку, в якій зазначено вагу 16300, 00 кг та кількість паллет - 17.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

За умовами п 3.5. договору обов`язком замовника зокрема є робити своєчасну оплату за умови доставки вантажу і виконання виконавцем своїх зобов`язань.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, з огляду на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту погодження відповідачем заявки № 56 від 05.12.2019 на транспортно-експедиційні послуги, найменування грузу - зварювальні матеріали - всього 14 паллет, вага 114500, 00 кг, дата погрузки 06-09.12.2019 до 10:00, строк доставки 13-16.12.2019 до 10:00, порядок і форма оплати - 69 000, 00 грн б/н при вивантаженні, а судом у свою чергу таких обставин не встановлено.

У зв`язку з чим, суд визнає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та не підтвердженими належними засобами доказування, а відтак, такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Хрипти Володимира Івановича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Ніса" (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, буд. 28А; ідентифікаційний код 25270048) про стягнення 7 619, 33 грн - відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102, 00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500, 00 грн. позивачу не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 20.07.2020

Суддя Д.О. Баранов