УХВАЛА

28 липня 2020 року

м. Київ

Справа № 922/3792/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. - головуючого, Краснова Є.В., Случа О.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Істрейт"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.06.2020

та рішення Господарського суду Харківської області від 24.02.2020

за позовом Харківської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Істрейт"

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2020 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Істрейт" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 (повний текст складено 10.06.2020) та рішення Господарського суду Харківської області від 24.02.2020 у справі № 922/3792/19, поданого через Східний апеляційний господарський суд разом з клопотанням про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду 08.07.2020.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з наступного.

В якості обґрунтування наявності підстав для відкриття касаційного провадження, скаржник вказує пункт 1 частину другу статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Зазначені доводи скаржник обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, оскільки при винесені оскаржуваних судових рішеннях не були враховані правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 922/96/19, від 08.10.2019 у справі № 904/4737/18, від 18.03.2020 у справі № 639/5391/18, щодо необхідності підтвердження даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки Витягом із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки ( частина друга статті 20 Закону України "Про оцінку земель"), а також, відсутність підстав для застосування розрахунків позивача, які зроблені не на підставі відповідних Витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та у яких відсутня інформація щодо джерел зазначених в розрахунках показників.

При цьому, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, передбачених підпунктами "а" - "г" цієї норми.

Згідно із частиною п`ятою статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини сьомої зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення грошових коштів у сумі 736 652,99 грн, що становить менше 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 051 000,00 грн станом на 01 січня 2020 року), а відтак у розумінні наведених положень Господарського процесуального кодексу України ця справа не підлягає касаційному оскарженню.

Разом з тим, скаржником у скарзі не наведено обґрунтувань, які б свідчили про наявність підстав для відкриття касаційного провадження в малозначних справах, передбачених підпунктами "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Всі доводи скаржника, які викладені у касаційній скарзі, фактично зводяться до необхідності перегляду та переоцінки доказів, досліджених судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У контексті викладеного Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з Рекомендацією №R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 держави-члени мають вжити заходів щодо визначення кола питань, виключених із права на апеляцію та касацію, для недопущення будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Як вбачається із прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм законодавства можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: Levages Prestations Services v. France від 23.10.1996; Brualla Gomes de la Torre v. Spain від 19.12.1997).

Таким чином, підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Істрейт" відсутні.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 922/3792/19 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Істрейт".

З огляду на викладене та керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною Товариства з обмеженою відповідальністю "Істрейт" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 та рішення Господарського суду Харківської області від 24.02.2020 у справі № 922/3792/19.

2. Касаційну скаргу та додані до неї документи (у тому числі платіжне доручення №2112 від 12.06.2020 про сплату судового збору в сумі 22 099,58 грн) повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Зуєв

Судді Є.В. Краснов

О.В. Случ