ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

м. Чернівці

29 липня 2020 року Справа № 926/1610/20

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Желіка Б.Є., розглянувши матеріали

за позовом Чернівецької міської ради

до відповідачів:

1) ОСОБА_1 , м. Тернопіль

2) ОСОБА_2 , м. Тернопіль

про стягнення безпідставно збережених коштів від орендної плати за землю в сумі 169046,64 грн,

В С Т А Н О В И В :

Чернівецька міська рада звернулась до Господарського суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідачів по 84523,32 грн безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за землю.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачі з 24 квітня 2007 року є власниками нерухомого майна, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0263 га за кадастровим номером :06:003:0075 за адресою: м. Чернівці, вул. Сучавська, 10, яка належить територіальній громаді м. Чернівці. Позивач повідомляв відповідачів про необхідність оформлення права користування вказаною земельною ділянкою, втім останні ухилились від укладення відповідного договору оренди землі, внаслідок чого за період з 27.11.2016 по 26.11.2019 безпідставно зберегли у себе кошти від орендної плати за землю в сумі позову, які підлягають солідарному стягненню з них відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 липня 2020 року дану позовну заяву передано до провадження судді Желік Б.Є. та присвоєно єдиний унікальний номер справи 926/1610/20.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви Чернівецької міської ради до розгляду та відкриття провадження у справі, суд дослідив, що відповідачами у позовній заяві (зокрема у вступній та прохальній частинах) вказані фізичні особи, що не є підприємцями. При цьому, Чернівецька міська рада зазначає, що зареєстрованим місцем проживання відповідачів є м. Тернопіль.

У зв`язку з цим суд у порядку частини шостої статті 176 Господарського процесуального кодексу України постановив ухвалу від 13 липня 2020 року, якою звернувся до Управління ДМС у Тернопільській області із запитом щодо доступу до персональних даних громадян України ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та зобов`язав зазначене Управління ДМС протягом п`яти днів з моменту отримання запиту суду надати інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів.

У відповідь 27 липня 2020 року на адресу суду надійшла інформація від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області, з якої слідує, що гр. ОСОБА_1 з 19.01.2000 зареєстрований проживанням у АДРЕСА_1 , а гр. ОСОБА_2 зареєстрований проживанням у АДРЕСА_2 з 07.12.1990.

Враховуючи отриману інформацію про зареєстроване місце проживання відповідачів, суд зазначає, що відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтями 27-30 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено правила щодо територіальної юрисдикції (підсудності) господарських справ.

Так, за загальним правилом, яке викладене у частині першій статті 27 ГПК України, позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Частиною другою вказаної статті внормовано, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Своєю чергою, положеннями частини третьої статті 30 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як зазначено вище, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідачів, які зареєстровані проживанням у м. Тернопіль, безпідставно збережених коштів від орендної плати за земельну ділянку, що знаходиться у м. Чернівці.

У позові Чернівецька міська рада наполягає на тому, що даний спір підсудний саме Господарському суду Чернівецької області на підставі частини третьої статті 30 ГПК України, оскільки вважає його таким, що виник з приводу нерухомого майна.

Проте такі твердження позивача суд вважає помилковими, оскільки вони не враховують правові висновки Верховного Суду, які викладені у пунктах 41, 42 постанови від 03 березня 2019 року у справі № 903/432/18, а саме:

1) до спорів, що виникають з приводу нерухомого майна, відносяться спори, вимоги за якими безпосередньо стосуються об`єкта нерухомого майна, і не відносяться спори, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, незалежно від того, що такий договір укладений щодо нерухомого майна. До таких позовів застосовуються загальні правила підсудності;

2) правила виключної підсудності не поширюються на спір щодо стягнення заборгованості по сплаті орендної плати за користування нерухомим майном, пені за несвоєчасну сплату орендної плати за користування нерухомим майном та неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування нерухомим майном після закінчення встановленого договором оренди строку для повернення такого нерухомого майна.

Крім того, згідно висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року в справі № 905/1732/18, правила виключної підсудності (ч. 3 ст. 30 ГПК України) не поширюються на позови, що виникають із зобов`язань щодо прав на нерухоме майно (найм, оренда, застава, іпотека тощо). До таких позовів застосовуються загальні правила підсудності.

Відповідно до частини четвертої статті 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене суд констатує, що на даний спір не поширюються правила виключної підсудності, які передбачені частиною третьою статті 30 ГПК України, а тому позовна заява повинна подаватись за загальними правилами підсудності, тобто до господарського суду за місцем зареєстрованого проживання відповідачів - у даному випадку Господарського суду Тернопільської області.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 статті 31 ГПК України встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

На підставі викладеного, суд вирішив передати матеріали позовної заяви Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів від орендної плати за землю в сумі 169046,64 грн за встановленою підсудністю до Господарського суду Тернопільської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 4, 27, 30, 31, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Передати матеріали позовної заяви Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 , м. Тернопіль та ОСОБА_2 , м. Тернопіль про стягнення безпідставно збережених коштів від орендної плати за землю в сумі 169046,64 грн - за встановленою підсудністю до Господарського суду Тернопільської області для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню окремо від рішення суду в порядку та строк, передбачені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 29 липня 2020 року.

Суддя Б.Є. Желік