ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"16" липня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/3550/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Кожухарь Є.І.

розглянувши у судовому засіданні позовну заяву Фізичної особи-підприємця Тітаренко Ігоря Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" (04116, м. Київ, вул. Шулявська, буд. 5, ) в особі філії "Інфоксводоканал" (65039, м. Одеса, вул. Басейна, буд. 5, )

про визнання неправомірним нарахування плати за скид понаднормативних стічних вод, -

за участю представників сторін:

від позивача: Титаренко І.А., особисто; Кузьменко В.В., адвокат, діє на підставі ордеру

від відповідача: Никисла О.І., в порядку положень про самопредставництво

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Тітаренко Ігор Анатолійович звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" про визнання неправомірним нарахування Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" 97470,57 грн. плати за скид понаднормативних стічних вод по вул. Отамана Головатого, 149, м. Одеса відповідно до рахунку №501054/68914 від 05.11.2019 на підставі акту відбору проб на контрольний хімічний аналіз стічних вод від 03.10.2019.

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Тітаренко Ігоря Анатолійовича обґрунтовані неправомірним нарахуванням плати за скид понаднормативних стічних вод, у зв`язку з порушенням Правил приймання стічних вод підприємств, установ і організацій в систему каналізації м. Одеса, Інструкції про порядок відбору проб, положень ДСТУ ISO 5667-10-2005, КНД 211.1.0.009-94, недотриманням встановлених стандартів при відборі проб стічних вод та їх дослідження.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 23.12.2019 о 12:00.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.12.2019 заяву Фізичної особи-підприємця Тітаренка Ігоря Анатолійовича за вх.№2-5927/19 про забезпечення позову у справі №916/3550/19 задоволено; забезпечено позов Фізичної особи-підприємеця Тітаренка Ігоря Анатолійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" про визнання неправомірним нарахування Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" 97470,57 грн. плати за скид понаднормативних стічних вод по вул. Отамана Головатого, 149, м. Одеса відповідно до рахунку №501054/68914 від 05.11.2019 на підставі акту відбору проб на контрольний хімічний аналіз стічних вод від 03.10.2019 шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" здійснювати дії по припиненню надання послуг ФОП Тітаренку І.А. в рамках договору №30815 про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення від 08.09.2016 по об`єкту, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Отамана Головатого, 149 - до вирішення спору у справі №916/3550/19.

У підготовчому засіданні 23.12.2019 судом в протокольній формі оголошено перерву до 16.01.2020 о 14:00. У підготовчому засіданні 16.01.2020 судом в протокольній формі оголошено перерву до 29.01.2020 о 16:00.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.12.2019 по справі №916/3550/19 залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.12.2019 по справі №916/3550/19 залишено без змін.

У підготовчому засіданні 29.01.2020 судом в протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст.ст. 177, 185 ГПК України про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.02.2020 о 10:00. У судовому засіданні 18.02.2020 судом в протокольній формі оголошено перерву до 10.03.2020 о 14:30. У судовому засіданні 10.03.2020 судом у протокольній формі оголошено перерву до 17.03.2020 об 11:00. Ухвалою суду від 16.03.2020 у зв`язку з оголошеним загальнодержавним карантином розгляд справи призначено на 07.04.2020 о 13:45.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.03.2020 витребувано у господарського суду Одеської області та/або Південно-західного апеляційного господарського суду справу №916/3550/19 за позовом Фізичної особи-підприємця Тітаренко Ігоря Анатолійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.03.2020 провадження у справі №916/3550/19 зупинено до перегляду ухвали господарського суду Одеської області від 04.12.2019 у справі №916/3550/19 в порядку касаційного провадження та повернення до місцевого господарського суду справи №916/3550/19.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.04.2020 касаційну скаргу залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Одеської області від 04.12.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.01.2020 у справі №916/3550/19 залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 14.05.2020 поновлено провадження у справі №916/3550/19 з 02.06.2020; призначено судове засідання на 02.06.2020 о 13:45. Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.06.2020 відкладено розгляд справи на 24.06.2020 о 10:30.

19.06.2020 за вх.№15812/20 до суду від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданій заяві відповідач посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27.05.2020 по справі №916/1126/19, та просить суд закрити провадження у справі №916/3550/19 з огляду на те, що спір між сторонами не підлягає вирішенню в порядку господарського та будь-якого іншого судочинства.

У судовому засіданні 24.06.2020 у протокольній формі оголошено перерву до 14.07.2020 о 15:30. У судовому засіданні 14.07.2020 у протокольній формі оголошено перерву до 16.07.2020 о 12:30.

16.07.2020 за вх.№18705/20 до суду від позивача надійшли заперечення на заяву відповідача про закриття провадження у справі, в яких позивач просить суд відмовити у задоволенні заяви відповідача з огляду на те, що позовні вимоги у даній справі є не просто встановлення факту, а є вимаганням припинення дій, що створюють загрозу порушення прав шляхом визнання неправомірним відповідного нарахування, як передумови для незаконного припинення надання послуг за договором.

У судовому засіданні 16.07.2020 позивач просив суд відмовити у задоволенні заяви відповідача про закриття провадження у справі.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.07.2020 наполягав на задоволенні заяви, просив суд закрити провадження у справі №916/3550/19.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Так, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненими цими діяннями наслідкам.

При цьому, вимога про встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин. Відповідний правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №905/1926/16.

У постанові Верховного Суду від 17.05.2020 у справі №916/1126/19, на яку посилається відповідач, Верховний Суд встановив, що Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законодавчими актами та договором не передбачено можливості захисту прав та/або інтересів особи у такий спосіб, як визнання неправомірним нарахування плати за скид стічних вод до систем централізованого водовідведення згідно з виставленим рахунком. Фактично заявлений у справі позов містить у собі вимогу про встановлення судом факту, що має юридичне значення (встановлення факту відсутності у абонента обов`язку здійснювати плату за скид ненормативно-очищених стічних вод в міську каналізацію) та не стосується захисту права цивільного, тобто задоволення такої вимоги не є ефективним способом захисту прав позивача.

Верховний Суд у вищевказаній постанові зазначив, що заявлені позивачем вимоги не можуть самостійно розглядатися в окремій справі. Встановлення таких обставин, як правомірність та правильність здійснених відповідачем нарахувань, є предметом доказування при вирішенні та розгляді спору про право, зокрема: про стягнення плати за скид стічних вод до систем централізованого водовідведення при порушенні вимог щодо якості і режиму їх скидання; про припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення (у випадку припинення надання послуг) тощо.

За таких обставин, Верховний Суд у постанові від 17.05.2020 у справі №916/1126/19 дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі за вимогами про визнання неправомірним нарахування плати за скид стічних вод до систем централізованого водовідведення згідно з виставленим рахунком на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

За висновками Верховного Суду у постанові від 17.05.2020 у справі №916/1126/19, оскільки суди першої й апеляційної інстанцій дійшли необґрунтованих висновків про можливість розгляду таких вимог у господарському суді, Верховний Суд визнав необхідним скасувати рішення судів попередніх інстанцій та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 231 ГПК України. При цьому Верховний Суд визначив, що такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку господарського судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду. Натомість, оцінка акту про відбір проб на контрольний хімічний аналіз стічних вод від 19.03.2019, як доказу у справі, та питання правомірності дій відповідача щодо здійснення нарахувань, і як наслідок права у нього на отримання відповідних сум, може бути встановлено у межах відповідного спору про право з використанням належних засобів доказування, а не шляхом задоволення позову у цій справі.

Частиною 4 статті 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 231 ГКП України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд враховує правові висновки Верховного Суду у постанові від 17.05.2020 у справі №916/1126/19 та вважає, що заявлені позивачем вимоги не можуть самостійно розглядатися в окремій справі. Встановлення таких обставин, як правомірність та правильність здійснених відповідачем нарахувань, є предметом доказування при вирішенні та розгляді спору про право, зокрема: про стягнення плати за скид стічних вод до систем централізованого водовідведення при порушенні вимог щодо якості і режиму їх скидання; про припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення (у випадку припинення надання послуг) тощо.

За таких обставин, господарський суд вважає, що провадження у справі №916/3550/19 за позовом Фізичної особи-підприємця Тітаренко Ігоря Анатолійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" про визнання неправомірним нарахування Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" 97470,57 грн. плати за скид понаднормативних стічних вод по вул. Отамана Головатого, 149, м. Одеса відповідно до рахунку №501054/68914 від 05.11.2019 на підставі акту відбору проб на контрольний хімічний аналіз стічних вод від 03.10.2019 - підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 231 ГПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17.05.2020 у справі №916/1126/19, господарський суд роз`яснює, що вимоги про визнання неправомірним нарахувань за скид понаднормативних стічних вод відповідно до виставлених рахунків та згідно актів про відбір проб не підлягають розгляду як в порядку господарського судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду. Натомість, оцінка акту про відбір проб на контрольний хімічний аналіз стічних вод як доказу у справі та питання правомірності дій відповідача щодо здійснення нарахувань та відповідних наслідків - має встановлюватись в межах відповідного спору про право, зокрема, у можливому позові про припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення.

Доводи позивача, що у заявленому позові йдеться не про встановлення юридичного факту, а про припинення дій, що порушують право, не приймаються судом до уваги, оскільки прохальна частина позовної заяви містить обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, який полягає саме у визнанні неправомірним нарахування плати за скид понаднормативних стічних вод, тобто у встановленні факту такої правомірності чи неправомірності, а не у вимогах припинити якісь дії відповідача; обраний позивачем у цій справі спосіб захисту порушеного права повністю збігається з тим, який був обраний у справі №916/1126/19, чому Верховним Судом надана оцінка у постанові від 17.05.2020.

Також суд роз`яснює позивачу, що відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору у разі закриття провадження у справі, зокрема з підстав непідвідомчості спору господарському суду, повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 231, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі №916/3550/19 за позовом Фізичної особи-підприємця Тітаренко Ігоря Анатолійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" про визнання неправомірним нарахування плати за скид понаднормативних стічних вод.

Ухвала набирає законної сили 16.07.2020 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України, з врахуванням положень п.4 Розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України.

Повну ухвалу складено 21.07.2020.

Суддя Ю.С. Бездоля