РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.07.2020Справа № 915/2390/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Дікергофф /Україна/ (вул. Пирогівський шлях, буд. 26, м. Київ, 03083) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кортес-ЛТД» (вул. Дегтярівська, буд. 21А, м. Київ, 04119) про стягнення 711167,80 грн,

без виклику сторін

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду міста Києва за підсудністю з Господарського суду Миколаївської області надійшла зазначена позовна заява та передана судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кортес-ЛТД» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дікергофф /Україна/» за договором поставки №МБ-1727 від 01.09.2017 заборгованість у розмірі 344531,15 грн, з якої: 125775,97 грн - заборгованість за договором, 86911,96 грн - пеня, 13758,95 грн - штраф, 18072,27 грн - інфляційне збільшення суми боргу, 100012,00 грн - штрафна санкція у розмірі суми ПДВ, що не включено до складу податкового кредиту позивача, з вини відповідача;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кортес-ЛТД» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дікергофф /Україна/» за договором поставки № МБ-1728 від 01.09.2017 заборгованість у розмірі 366636,65 грн, з яких: 105429,71 грн - заборгованість за договором, 71983,52 грн - пеня, 10588,93 грн - штраф, 16124,44 грн - інфляційне збільшення суми боргу, 162510,05 грн - штрафна санкція у розмірі суми ПДВ, не включеного до складу податкового кредиту позивача, з вини відповідача;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кортес-ЛТД» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дікергофф /Україна/» витрати по сплаті судового збору у розмірі 10667,52 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.01.2020 позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дікергофф /Україна/» залишена без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

16.01.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви з доданими до неї документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2020у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, запропоновано позивачу у строк не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, відповідачу визначено строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив (у разі подання такого) для подання заперечень на відповідь на відзив.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі позивачем отримано 14.02.2020.

Відповідачу копію ухвали суду про відкриття провадження у справі направлено за юридичною адресою (вул. Дегтярівська, буд. 21А, м. Київ, 04119) відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому Кодексом для вручення судових рішень.

За приписами ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Днем вручення судового рішення є день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 4 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За умовами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до п. 99 постанови КМУ від 05.03.2009 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку» рекомендовані поштові відправлення, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату. У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і не вручена підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення, інші причини, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Тобто неотримання відповідачем поштової кореспонденції, надісланої судом за належною адресою, залежало виключно від суб`єктивної поведінки сторони.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що неотримання копії ухвали суду про відкриття провадження у справі відповідачем є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо його належного отримання, тобто є власною волею відповідача.

Таким чином, відповідач у справі був належним чином повідомлений про розгляд справи у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, тому справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно з ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Дікергофф /Україна/ (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кортес-ЛТД» (постачальник) укладено Договір поставки №МБ-1727 від 01.09.2017 та Договір поставки №МБ-1728 від 01.09.2017.

Відповідно до п. 1.1. договорів постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність і сплатити товар, найменування, ціна за одиницю, кількість, а також строки поставки та інші характеристики якого вказуються в Специфікаціях. Специфікації, оформлені належним чином, підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками сторін, складають невід`ємну частину цього договору. В специфікаціях, крім вищевказаних даних, можуть також вказуватися інші умови, які мають відношення до поставки товару, у т.ч. істотні.

За умовами п. 3.1. договорів ціна товару встановлюється в національній валюті України - гривні і тлумачиться відповідно до умов поставки, зазначених в Специфікаціях.

Згідно з п. 3.3., 3.4. договорів оплата за товар, що поставляється за цим договором, здійснюється покупцем в національній валюті України на підставі відповідного рахунку-фактури, отриманого від постачальника, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Умови та строки оплати товару визначаються сторонами у специфікаціях.

Пунктом 4.2. договорів сторони домовились про те, що датою поставки товару за цим договором вважається дата отримання товару покупцем відповідно до умов поставки, зазначених в Специфікаціях. Поставка товару підтверджується видатковою накладною, яку уповноважені представники сторін зобов`язані підписати в момент поставки, а якщо це неможливо - безпосередньо, після поставки товару.

Умови, підстави і порядок відповідальності за порушення сторонами своїх зобов`язань за цим договором визначається Загальними умовами закупівель товарів, робіт та послуг ТОВ з ІІ «Дікергофф /Україна/» (п. 5.1. договорів).

Відповідно до п. 7.1. договорів, вони підписані уповноваженими представниками сторін, скріплений печатками сторін і набувають чинності з 01 вересня 2017 року і діють до 31 грудня 2017 року, а в частині оплати та виконання гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання.

Як передбачено у п. 149 Загальних умов закупівель товарів, робіт та послуг Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дікергофф /Україна/» (далі - Загальні умови) у випадку порушення термінів поставки товару/надання послуг/виконання робіт контрагент сплачує підприємству, на його вимогу, неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми простроченого зобов`язання, за кожен календарний день прострочення, починаючи з наступного дня від погодженої сторонами дати поставки товару/надання послуг/виконання робіт.

Якщо контрагент прострочить терміни поставки товару/надання послуг/виконання робіт більше, ніж на 30 календарних днів, підприємство має право додатково стягнути з контрагента штраф в розмірі 7% від суми простроченого зобов`язання (п. 150 Загальних умов).

Специфікацією №2, що є Додатком №2 до Договору поставки №МБ-1727 від 01.09.2017 сторони погодили: товар - щебінь гранітний у кількості 800,00 т загальною вартістю 252000,00 грн з ПДВ. Строк поставки: з 02 жовтня 2017 по 31 жовтня 2017 року.

Специфікацією №3, що є Додатком №3 до Договору поставки №МБ-1727 від 01.09.2017 сторони погодили: товар - щебінь гранітний у кількості 1600,00 т загальною вартістю 536064,00 грн з ПДВ. Строк поставки: з 21 листопада 2017 по 30 грудня 2017 року.

Специфікацією №1, що є Додатком №1 до Договору поставки №МБ-1728 від 01.09.2017 сторони погодили: товар - щебінь гранітний у кількості 2000,00 т загальною вартістю 610080,00 грн з ПДВ. Строк поставки: з 01 вересня 2017 по 16 жовтня 2017 року.

Специфікацією №2, що є Додатком №2 до Договору поставки №МБ-1728 від 01.09.2017 сторони погодили: товар - щебінь гранітний у кількості 1500,00 т загальною вартістю 457560,00 грн з ПДВ. Строк поставки: з 28 вересня 2017 по 30 жовтня 2017 року.

Специфікацією №3, що є Додатком №3 до Договору поставки №МБ-1728 від 01.09.2017 сторони погодили: товар - щебінь гранітний у кількості 5000,00 т загальною вартістю 1625100,00 грн з ПДВ. Строк поставки: з 21 листопада 2017 по 30 грудня 2017 року.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору поставки №МБ-1727 від 01.09.2017 та відповідно до Специфікацій №2 та №3, ним було здійсненопередоплату в розмірі 252000,00 грн та 577618,80 грн відповідно. Втім, відповідачем товар поставлено з простроченням та не в повному обсязі. Зокрема, за Специфікацією №3 не поставлено товар на суму 125775,97 грн.

Окрім того, позивач вказує, що на виконання умов Договору поставки №МБ-1728 від 01.09.2017 та згідно з Специфікаціями №№1, 2, 3, ним було здійснено передоплату у розмірі 610080,00 грн, 457560,00 грн та 1350887,15 грн відповідно. Тоді як, відповідачем поставлено товар з простроченням та не в повному обсязі. Зокрема, за Специфікацією №3 не поставлено товар на суму 105429,71 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Кортес-ЛТД» своїх зобов`язань за договорами, Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дікергофф /Україна/» було направлено претензії №147 від 30.01.2018, №178 від 30.01.201, №67 від 18.09.2019 та №68 від 18.09.2019.

Так, у претензії №67 від 18.09.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дікергофф /Україна/» просило повернути грошові кошти, отримані у якості передоплати за Договором №МБ-1727 в сумі 125775,97 грн, а також штрафні санкції, а у претензії №68 від 18.09.2019 позивач просив повернути грошові кошти, отримані у якості передоплати за Договором №МБ-1728 в сумі 105429,71 грн, а також штрафні санкції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кортес-ЛТД» відповіді на претензії не надало та суму передоплати не повернуло, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дікергофф /Україна/» звернулося до Господарського суду міста Києва з даним позовом.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладені між сторонами договори за своєю правовою природою є договорами поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, у строк, встановлений цим договором, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним зокрема у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору поставки №МБ-1727 від 01.09.2017 та відповідно до Специфікацій №2 та №3 до даного договору,Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дікергофф /Україна/» було здійснено передоплату в розмірі 252000,00 грн та 577618,80 грн відповідно; на виконання умов Договору поставки №МБ-1728 від 01.09.2017 та згідно з Специфікаціями №№1, 2, 3 до даного договору, було здійснено передоплату у розмірі 610080,00 грн, 457560,00 грн та 1350887,15 грн відповідно, що підтверджується наявними в матеріалах справи дебетовими повідомленнями.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Кортес-ЛТД» було здійснено поставку з простроченням, про що свідчать надані позивачем до матеріалів справи видаткові та товарно-транспортні накладні, а саме:

- за Специфікацією№2 до Договору поставки №МБ-1727 від 01.09.2017 (строк виконання зобов`язання з 02.10.2017 по 31.10.2017): 02.11.2017 поставлено товар на суму 11207,70 грн; 08.11.2017 поставлено товар на суму 10804,50 грн; 14.11.2017 поставлено товар на суму 24343,20 грн; 20.11.2017 поставлено товар на суму 35910,00 грн; 21.11.2017 поставлено товар на суму 22453,20 грн;

- за Специфікацією№3 до Договору поставки №МБ-1727 від 01.09.2017 (строк виконання зобов`язання з 21.11.2017 по 30.12.2017): 15.02.2018 поставлено товар на суму 11907,32 грн; 19.02.2018 поставлено товар на суму 11532,07 грн; 20.02.2018 поставлено товар на суму 11418,17 грн; 21.02.2018 поставлено товар на суму 11491,87 грн; 22.02.2018 поставлено товар на суму 24431,11 грн;

- за Специфікацією №1 до Договору поставки №МБ-1728 від 01.09.2017 (строк поставки товару з 01.09.2017 по 16.10.2017): 17.10.2017 поставлено товар на суму 33328,67 грн; 19.10.2017 поставлено товар на суму 48861,31 грн;

- за Специфікацією №2 до Договору поставки №МБ-1728 від 01.09.2017 (строк поставки товару з 28.09.2017 по 30.10.2017) 02.11.2017 поставлено товар на суму 22518,05 грн; 03.11.2017 поставлено товар на суму 22487,54 грн; 03.11.2017 поставлено товар на суму 22487,54 грн; 06.11.2017 поставлено товар на суму 21828,66 грн; 07.11.2017 поставлено товар на суму 22170,31 грн; 08.11.2017 поставлено товар на суму 35012,50 грн; 09.11.2017 поставлено товар на суму 22237,42 грн; 10.11.2017 поставлено товар на суму 34463,42 грн; 13.11.2017 поставлено товар на суму 69689,44 грн; 14.11.2017 поставлено товар на суму 11048,54 грн; 20.11.2017 поставлено товар на суму 53723,65 грн;

- за Специфікацією №3 до Договору поставки №МБ-1728 від 01.09.2017 (строк поставки товару з 21.11.2017 по 30.12.2017): 15.02.2018 поставлено товар на суму 11206,69 грн; 16.02.2018 поставлено товар на суму 11499,20 грн; 23.02.2018 поставлено товар на суму 23134,92 грн.

Разом з тим,за Специфікацією №3 до Договору поставки №МБ-1727 від 01.09.2017 не поставлено товар на загальну суму 125775,97 грн, а за Специфікацією №3 до Договору поставки №МБ-1728 від 01.09.2017 не поставлено товар на загальну суму 105429,71 грн.

Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України встановлено - якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

У розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25 травня 2018 року у справі № 925/125/14.

Виходячи з аналізу положень статті 693 Цивільного кодексу України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення (п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» № 14 від 17.12.2013).

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дікергофф /Україна/» надіслало на адресу відповідачу претензію №67 від 18.09.2019, в якій просило повернути грошові кошти, отримані у якості передоплати за Договором №МБ-1727 в сумі 125775,97 грн, а також претензію №68 від 18.09.2019, в якій просило повернути грошові кошти, отримані у якості передоплати за Договором №МБ-1728 в сумі 105429,71 грн.

Вимоги було надіслано засобами поштового зв`язку, проте підприємством зв`язку 04.10.2019 здійснено довідку про неможливість вручення поштового відправлення. Отже, днем пред`явлення вимоги є 04.10.2019, а відповідач був зобов`язаний повернути суму передоплати в строк до 11.10.2019 включно.Втім, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кортес-ЛТД» виплату не здійснило.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач отримавши як попередню оплату за Специфікацією №3 до Договору поставки №МБ-1727 від 01.09.2017 грошові кошти на суму 125775,97 грн, а за Специфікацією №3 до Договору поставки №МБ-1728 від 01.09.2017 грошові кошти на суму 105429,71 грн, не надав доказів належного виконання свого зобов`язання щодо відповідної поставки товару та в порушення норм ст. 693 Цивільного кодексу України не виконав вимогу позивача щодо повернення перерахованих коштів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача попередньої оплати за товар за Договором поставки №МБ-1727 від 01.09.2017 в розмірі 125775,97 грн та за Договором поставки №МБ-1728 від 01.09.2017 в розмірі 105429,71 грн.

Оскільки пунктом 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача:

-18072,27 грн інфляційних втрат за період з 31.12.2017 по 28.11.2019 за Договором поставки №МБ-1727 від 01.09.2017;

- 16124,44 грн інфляційних втрат за період з 31.12.2017 по 28.11.2019 за Договором поставки №МБ-1728 від 01.09.2017.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат суд зазначає, що він є невірним у зв`язку з наступним.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору (п. 1.1. постанови ПленумуВищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

За приписом частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Внаслідок відмови позивача від господарського зобов`язання, що виражено у претензіях №67, 68 від 18.09.2019, у відповідача 04 жовтня 2019 року виникло грошове зобов`язання щодо повернення сум передоплати, яке Товариство з обмеженою відповідальністю «Кортес-ЛТД» було зобов`язановиконати в строк до 11.10.2019 включно, про що зазначалося вище.

Таким чином, за перерахунком суду обґрунтованою є вимога позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кортес-ЛТД»:

- 1007,09 грн інфляційних втрат за період з 12.10.2019 по 28.11.2019 за Договором поставки №МБ-1727 від 01.09.2017;

- 844,18 грн інфляційних втрат за період з 12.10.2019 по 28.11.2019 за Договором поставки №МБ-1728 від 01.09.2017.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

При цьому, частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 149 Загальних умов передбачено, що у випадку порушення термінів поставки товару контрагент сплачує підприємству, на його вимогу, неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми простроченого зобов`язання, за кожен календарний день прострочення, починаючи з наступного дня від погодженої сторонами дати поставки товару.

Якщо контрагент прострочить терміни поставки товару робіт більше, ніж на 30 календарних днів, підприємство має право додатково стягнути з контрагента штраф в розмірі 7% від суми простроченого зобов`язання (п. 150 Загальних умов).

Оскільки відповідач допустив прострочення поставки товару позивачу, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та п. 149, 150 Загальних умов, позивачем нараховано та заявлено до стягнення:

- 86911,96 грн пені за період з 01.11.2017 по 28.11.2019 та 13758,95 грн штрафу за Договором поставки №МБ-1727 від 01.09.2017;

- 71983,52 грн пені за період з 17.10.2017 по 28.11.2019 та 10588,93 грн штрафу за Договором поставки №МБ-1728 від 01.09.2017.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17 та ін.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В той же час розрахунок пені є невірним, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дікергофф /Україна/» не дотримано положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, а також не взято до уваги, що день поставки товару не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені.

Отже, за перерахунком суду обґрунтованою є вимога позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кортес-ЛТД»:

- 24773,48 грн пені за період з 01.11.2017 по 30.06.2018 та 13758,95 грн штрафу за Договором поставки №МБ-1727 від 01.09.2017;

- 21770,73 грн пені за період з 17.10.2017 по 30.06.2018 та 10588,93 грн штрафу за Договором поставки №МБ-1728 від 01.09.2017.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі суми ПДВ, не включеного до складу податкового кредиту, суд зазначає наступне.

Як передбачено частиною 1 статті 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Звертаючись до суду з даним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дікергофф /Україна/» зазначає, що стягнення суми ПДВ, не включеного до складу податкового кредиту є саме штрафною санкцією, тоді як штрафними санкціями, за приписами статті 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Суд звертає увагу позивача, що стягнення сум ПДВ, не включеного до складу податкового кредиту є саме збитками, а відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Отже, оскільки суд позбавлений можливості самостійно змінювати предмет позову, а для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, які має довести позивач, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі суми ПДВ, не включеного до складу податкового кредиту позивача. При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Дікергофф /Україна/» не позбавлене права звернутися до господарського суду з окремим позовом про стягнення збитків в порядку ст. 22 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням витрат зі сплати судового збору в цій частині на відповідача на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кортес-ЛТД» (04119, м. Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 21А, ідентифікаційний код 39902420)на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Дікергофф /Україна/ (03083, м. Київ, вулиця Пирогівський шлях, будинок 26; ідентифікаційний код 31029255) за Договором поставки №МБ-1727 від 01.09.2017:125775 (сто двадцять п`ять тисяч сімсот сімдесят п`ять) гривень 97 копійок основного боргу, 24773 (двадцять чотири тисячі сімсот сімдесят три) гривні 48 копійок пені, 13758 (тринадцять тисяч сімсот п`ятдесят вісім) гривень 95 копійок штрафу, 1007 (одну тисячу сім) гривень 09 копійок інфляційних втрат; за Договором поставки №МБ-1728 від 01.09.2017: 105429 (сто п`ять тисяч чотириста двадцять дев`ять) гривень 71 копійку основного боргу; 21770 (двадцять одну тисячу сімсот сімдесят) гривень 73 копійки пені, 10588 (десять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) гривень 93 копійки штрафу, 844 (вісімсот сорок чотири) гривні 18 копійок інфляційних втрат; а також 4559 (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 23 копійки витрат зі сплати судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п.п.17.5 п. 17 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата складення та підписання повного тексу рішення24.07.2020

Суддя В.О.Демидов