ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2020 р. Справа№ 925/677/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Ткаченка Б.О.

секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 29.07.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 01.06.2020

у справі № 925/677/20 (головуючий суддя - Кучеренко О.І.)

за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

до 1) Фермерського господарства "Престиж Агролюкс"

2) ОСОБА_1 (1952 р.н.)

3) ОСОБА_1 (1982 р.н.)

про солідарне стягнення 7 107 696,86 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 01.06.2020 Акціонерному товариству "Банк Кредит Дніпро" у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд виходив з того, що вказана заява ґрунтується на припущеннях, без посилання на конкретні обставини та докази, які б свідчили про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду без вжиття заходів до забезпечення позову. Крім того, суд вказав, що при заявлених грошових вимогах у позові заявник просив застосувати арешт майна відповідачів, що не охоплюється предметом спору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Черкаської області від 01.06.2020 у справі № 925/677/20 скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Скаржник стверджує, що незастосування заходів забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження відповідачем-2 майна і, як наслідок, до неефективного захисту прав позивача за захистом яких він звернувся до суду із позовом. За твердженням апелянта, підставами забезпечення позову є відсутність у відповідача-1 майна, невиконання відповідачем-1 обов`язків щодо погашення заборгованості та відмова врегулювання спору в досудовому порядку.

На думку апелянта, заявлені заходи забезпечення не порушують права та охоронювані законом інтереси сторін та інших осіб, є адекватними до позовних вимог та фактичних обставин справи і забезпечують виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач-2 у своєму відзиві, наданому до суду 17.07.2020, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, відповідач-2 вказує, що скаржник не навів доказів того, що ненакладення арешту на майно відповідачів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

ОСОБА_1 звертає увагу, що банк у вказаній заяві не вказав, що в забезпечення виконання кредитного договору йому передано в заставу майно на загальну суму 7 312 283 грн., що є достатнім для задоволення заявлених позовних вимог.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2020 справу №925/677/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., суддів Сулім В.В., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 01.06.2020 у справі №925/677/20 та справу призначено до розгляду на 29.07.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2020 клопотання Фермерського господарства "Престиж Агролюкс" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Доручено Придніпровському районному суду міста Черкаси забезпечити проведення відеоконференції 29.07.2020.

Явка представників сторін

Відповідач-2 та відповідач-3 у судове засідання, призначене на 29.07.2020, не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями, наявними у матеріалах справи.

Враховуючи положення частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка учасників судового процесу обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача-2 та відповідача-3 за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 29.07.2020 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні апеляційної інстанції в режимі відеоконференції 29.07.2020 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У травні 2020 року Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Фермерського господарства "Престиж Агролюкс", ОСОБА_1 (1952 р.н.), ОСОБА_1 (1982 р.н.), в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 08.11.2017 №081117-АТ у розмірі 7 107 696,86 грн., з яких: 5 285 600,00 грн. заборгованості за поточним кредитом, 1 441 560,00 грн. заборгованості за простроченим кредитом, 113 503,22 грн. заборгованості за нарахованими відсотками, 218 152,26 грн. заборгованості за простроченими відсотками, 41 382,49 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 7 498,89 грн. пені за несвоєчасне погашення відсотків та відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем-1 (позичальником) взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 081117-АТ від 08.11.2017 щодо повернення кредиту та сплати відсотків. В забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором між банком та відповідачем-2, відповідачем-3 (поручителями) укладено договори поруки. У зв`язку з чим, заявлено вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості в солідарному порядку.

Одночасно з позовною заявою Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" подало до суду заяву про забезпечення позову, в якій просило суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно:

житловий будинок 65,1 кв.м, за адресою: Черкаська область, Лисянський район, смт. Лисянка, вул. Берегового, буд. 18 складовими частинами якого є: прибудова та ґанок, літ. А-1, а; сарай літ. Б; гараж літ. В; сарай літ. Г; погріб літ. Д; вбиральня, літ. ж; огорожа, літ. 1; хвіртка, 2; колодязь 1/2 частини, 3;

земельна ділянка 0,0715 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :01:002:0417, знаходиться за адресою: Черкаська область, Лисянський район, смт. Лисянка, вул. Берегового, буд. 18;

автомобіль ТОYОТА САМRУ 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

автомобіль GЕЕLУ СК-2 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 01.06.2020 Акціонерному товариству "Банк Кредит Дніпро" у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд вказав, що вказана заява ґрунтується на припущеннях, без посилання на конкретні обставини та докази, які б свідчили про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду без вжиття заходів до забезпечення позову. Крім того, суд вказав, що при заявлених грошових вимогах у позові заявник просив застосувати арешт майна відповідачів, що не охоплюється предметом спору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, наведена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Обрані заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, своєю чергою, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на заявника.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, колегія суддів зазначає, що позивачем не надано доказів вчинення відповідачами конкретних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, в тому числі і дій спрямованих на реалізацію належного відповідачу-2 майна, безпідставного витрачання коштів, приховування активів, тощо.

Посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків, без надання відповідного обґрунтування, в тому числі доказів вчинення відповідачами певних реальних дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення чи зменшення майна, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію викладену в Постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, від 05.09.2019 у справі № 911/527/19, від 10.10.2019 у справі № 904/1478/19, відповідно до якої під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно, суд має виходити із того, що арешт має стосуватися майна, яке належить до предмета спору.

У зв`язку з тим, що предметом даного спору є стягнення грошових коштів, тому зв`язок між обраним позивачем заходом забезпечення позову і предметом позову у даній справі відсутній.

При цьому, колегія суддів зазначає, що 06.02.2020 між банком та відповідачем-1 укладено договори застави рухомого майна на загальну суму 7 312 283 грн., що є достатнім для задоволення заявлених позовних вимог.

Враховуючи вказане вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача-2.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду прийнята у відповідності з вимогами процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 01.06.2020 у справі № 925/677/20 задоволенню не підлягає. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 01.06.2020 у справі № 925/677/20 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 01.06.2020 у справі № 925/677/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 01.06.2020 у справі № 925/677/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро".

4. Матеріали оскарження ухвали у справі №925/677/20 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 30.07.2020.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

Б.О. Ткаченко