СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
судді Східного апеляційного господарського суду Слободіна М.М.
на ухвалу колегії суддів від 22.07.2020
22.07.2020 Справа № 922/1350/20
Ухвалою колегії суддів САГС від 22.07.2020 у справі №922/1350/20, яка розглядалась під моїм головуванням, був прийнятий ряд процесуальних рішень, частина з яких не отримала відображення у зазначеній ухвали.
Процесуальні рішення колегії суддів, прийняті 22.07.2020, як зазначені в ухвалі про перерву, так і не зазначені у цій ухвалі, вважаю незаконними.
Відповідно до буквального змісту ч. 1, 3 ст. 34 ГПК України окрема думка може бути подана на будь-яке питання, яке вирішується колегіально в ході вирішення судового спору і викладається у формі рішення.
Оскільки ухвала суду є окремим видом судового рішення та враховуючи екстраординарну незаконність процесуального рішення про оголошення перерви у даному спорі за обставин, які викладені нижче, вважаю за можливе і необхідне заявити окрему думку щодо процесуального рішення про оголошення перерви у судовому засіданні.
Вважаю, що процесуальні рішення у даній справі, прийняті колегією суддів 22.07.2020 є незаконними та такими, що суперечить меті правосуддя, а також створюють ризики порушення розумних строків вирішення спору.
Зазначені процесуальні рішення полягають у наступному.
1. Незаконність поновлення провадження у справі після видалення колегії суддів до нарадчої кімнати; порушення принципів змагальності і рівності сторін; порушення приписів ч.3 ст. 269 ГПК України; невідповідність рішень меті правосуддя.
22.07.2020 апеляційна скарга у даній справі була розглянута повністю і колегія суддів видалилась у нарадчу кімнату для винесення постанови.
Даний факт зафіксований технічною аудіо та відео фіксацією (справа розглядалась в порядку відеоконференції).
Після видалення до нарадчої кімнати колегією суддів прийняте рішення про «поновлення провадження у справі» зі стадії дослідження обставин справи і перевірки їх доказами.
Дане процесуальне рішення оголошено членом колегії суддів Сіверіним В.І. (в силу наявності в головуючого, тобто в мене, окремої думки), який усно повідомив учасників спору про дане рішення і мотивував його сторонам спору необхідністю надання ними нових доказів на стадії апеляційного провадження (зафіксовано аудіо та відеозаписом).
В цій частині зазначаю, що процесуальний закон взагалі не передбачає такої процесуальної дії, як «поновлення провадження після видалення судді до нарадчої кімнати», і в силу приписів ч.2 ст.6, ч.2 ст. 19 Конституції України ця процесуальна дія є незаконною (юридично неможливою).
Думаю, що це очевидно і для колегії суддів, оскільки в ухвалі про перерву від 22.07.2020 обставина «поновлення провадження після видалення суду до нарадчої кімнати» взагалі не зазначена.
Більше того, обґрунтування цієї дії (збирання нових доказів на стадії апеляційного перегляду) суперечить меті правосуддя, оскільки прямо порушує принципи змагальності і рівності сторін.
Очевидно, що надання можливості одній стороні отримати додаткові докази всупереч чітким приписам ч.3 ст. 269 ГПК України, а тим більше «поновлення провадження після видалення суду до нарадчої кімнати» з метою порушення принципів змагальності і рівності сторін є грубим порушенням і не відповідає меті правосуддя.
Крім того, колегією суддів під аудіо та відеозапис зазначено, що процесуальне рішення про «поновлення провадження» прийняте також для забезпечення позивачу можливості ознайомитись із відзивом відповідача.
Між тим, відповідне клопотання позивача вже було розглянуто і вирішено (відхилено) колегією суддів 22.07.2020 з огляду на те, що а.с. 173 - 176 містять належні і беззаперечні докази виконання відповідачем обов`язку щодо вручення відзиву позивачу.
Повторний перегляд цього клопотання без нових підстав призвів до того, що за одних і тих самих підстав, за одних і тих самих доказів колегією суддів прийнято два взаємовиключних рішення.
Звертаю увагу, що обґрунтування «поновлення провадження» з метою надання позивачу можливості ознайомлення із відзивом, не відображено в ухвалі колегії суддів про оголошення перерви від 22.07.2020.
2. Невідповідність процесуальних рішень суду меті правосуддя.
Найбільш лаконічно і чітко (на мою думку) підходи, які суд має застосувати у подібних випадках, сформульовані у Рекомендаціях R (84) 5 Комітету міністрів державам-членам щодо принципів цивільного судочинства, спрямованих на вдосконалення судової системи від 28 лютого 1984 року, де, зокрема, зазначено:
Судочинство зазвичай має складатися не більше ніж з двох судових засідань: перше засідання може бути попередніми слуханням підготовчого характеру, а в ході другого засідання можуть представлятися докази, заслуховувати аргументи сторін і, якщо можливо, прийматися рішення.
Суд повинен вживати заходів для того, щоб всі дії, необхідні для проведення другого засідання, приймалися своєчасно і щоб в принципі не допускалися затримки.
Стосовно будь-якої сторони повинні застосовуватися санкції, якщо вона, отримавши судове повідомлення, не зробить процесуальних дій в терміни, встановлені законом або судом.
Коли сторона в ході судового розгляду поводиться недобросовісно і явно порушує процедуру з очевидною метою затягнути розгляд, суд повинен мати повноваження або негайно прийняти рішення по суті, або застосувати такі санкції, як, наприклад, накласти штраф, зобов`язати відшкодувати збитки або позбавити права на процесуальні дії; в особливих випадках він повинен стягувати з адвоката судові витрати».
Очевидно, що ці принципи грубо порушені рішенням про оголошення перерви, оскільки справа була повністю розглянути по суті, залучення додаткових доказів за вказаних вище обставин суперечить закону, і не існувало будь-яких перешкод до вирішення спору по суті і винесення постанови.
3. Порушення розумних строків вирішення спору внаслідок дій суду.
Очевидно, що чим довше тягнеться строк вирішення спору, тим більше ризик порушення розумних строків його вирішення (а отже, і надання судового захисту стороні, чиє право порушено).
В тому числі критеріями розумності строку судового провадження є складність справи та поведінка заявника та відповідних органів.
Ані за правовою суттю, ані за поведінкою сторін даний спір не можна віднести до складних, про що свідчить той промовистий факт, що спір був повністю розглянутий колегією суддів по суті і суд видалився у нарадчу кімнату.
«Поновлення провадження» з метою порушення принципів змагальності та рівності сторін, на мою думку, є очевидним порушенням розумного строку вирішення спору.
Опираючись на викладене, вважаю, що прийняте 22.07.2020 колегією суддів процесуальне рішення про оголошення перерви не відповідає завданням правосуддя і суперечить приписам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині забезпечення швидкого і ефективного правосуддя.
Суддя М.М. Слободін