ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" липня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/768/20

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПУРАТОС УКРАЇНА» (вул. Чорноморського козацтва,115, м. Одеса, 65033; )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СОАП-ТЕКО» (вул. Залютинська, буд. 10, м. Харків, 61018; )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Луцюк Р.П.

Представники сторін:

Від позивача: Боярчук І.В. на підставі ордеру серії МК №128588 від 23.03.2020р.;

Від відповідача: не з`явився.

Суть спору: Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «ПУРАТОС УКРАЇНА», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «СОАП-ТЕКО» про стягнення заборгованості у розмірі 60 560 грн., пені у розмірі 6 150грн. 68коп., 3% річних у розмірі 709грн. та штрафу у розмірі 7 056грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.04.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/768/20 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 07.05.2020р.

Ухвалою суду від 07.05.2020р. відкладено розгляд справи на 21.05.2020р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.05.2020р. відкладено розгляд справи на 17.06.2020р. Ухвалою суду від 17.06.2020р. відкладено розгляд справи на 07.07.2020р. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.07.2020р. відкладено розгляд справи на 23.07.2020р.

30 червня 2020р. позивач надав до суду уточнення до позовної заяви, які за своєю суттю є заявою про зменшення позовних вимог, та згідно яких позивач просить суд стягнути з ТОВ «СОАП-ТЕКО» заборгованість 60 560 грн, пеню у розмірі 8 778 грн 82 коп., 3% річних у розмірі 1182 грн 56 коп. та штраф у розмірі 7 056 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 1 019 грн 52 коп.

07 липня 2020р. позивач надав до суду уточнення до позовної заяви, які за своєю суттю є заявою про зменшення позовних вимог, та згідно яких позивач просить суд стягнути з ТОВ «СОАП-ТЕКО» заборгованість у розмірі 45 560 грн, пеню у розмірі 8 778 грн 82 коп., 3% річних у розмірі 1182 грн 56 коп. та штраф у розмірі 7 056 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 1 019 грн 52 коп.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях, що надійшли до суду 29.05.2020р.

Відповідач про місце, дату та час проведення судових засідань був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, але відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач у справі зазначив, що 17.09.2019р. між ТОВ «ПУРАТОС УКРАЇНА» (Продавець) та ТОВ «СОАП-ТЕКО» (Покупець) був укладений Договір №Р 17/09/19 про реалізацію сировини, за умовами якого Продавець зобов`язався реалізувати, в Покупець прийняти і оплатити вторинну сировину жири та масла рослинного та тваринного походження (сировина, яка в результаті строку зберігання та /або яка за якісними показниками не може використовуватися в харчовій промисловості та не може бути реалізована в якості харчового продукту), на умовах, передбачених цим Договором. Під реалізацією сировини сторони розуміють передачу Продавцем права власності на сировину Покупцю в обмін на еквівалентну суму грошових коштів. Сировина, реалізація якої є предметом цього Договору, не є промисловими відходами та не є побутовими відходами.

За умовами п.2.3 Договору під партією сировини сторони розуміють кількість сировини, відвантаженої Продавцем в одну транспорту одиницю, надану Покупцем. На кожну транспорту одиницю Продавець надає Покупцю окрему накладну (товарно-транспорту накладну).

Сторони також домовилися, що зобов`язання Продавця із реалізації сировини Покупцю вважаються виконаними після того, як він надасть в розпорядження Покупця сировину на своєму складі у відсортованому вигляді. Датою реалізації (передачі права власності на сировину) вважається дата приймання сировини Покупцем на складі Продавця, вказана у відповідній накладній (товарно-транспортній накладній) (п.2.4 Договору).

Відповідно до п.3.1 Договору найменування (перелік) сировини, що реалізується за Договором, та її вартість вказується у Специфікації, яка викладена у Додатку №1 до цього Договору, та є його невід`ємною частиною.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору та Специфікації №1 від 17.09.2019р. він реалізував ТОВ «СОАП-ТЕКО» сировину: маргарин, шортенінг, жир кондитерський шортенінг на загальну суму 70 560грн, що підтверджується видатковою накладною № від 27.09.2019р. та товарно-транспортною накладною № від 27.09.2019р.

Згідно п.3.3 Договору оплата за реалізовану сировину здійснюється Покупцем в безготівковому порядку шляхом переказу коштів на поточний рахунок Продавця у термін протягом 45 календарних днів з дати реалізації (відвантаження) кожної партії сировини.

З урахуванням зазначених положень Договору, позивач вважає, що строк оплати за сировину сплив 11.11.2019р., але, Покупець здійснив лише часткову оплату за отриману сировину та сплатив 10 000 грн 09.01.2020р., у зв`язку з чим, станом на дату звернення до суду з позовом, розмір заборгованості становив 60 560 грн. В ході розгляду справи в суді ТОВ «СОАП-ТЕКО» сплатило ще 15 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №395 від 04.07.2020р. Таким чином, за розрахунком позивача розмір заборгованості становить 45 560 грн.

Посилаючись на положення ст.ст. 526, 527, 530 та 626 Цивільного кодексу України, а також ст.ст.173, 174, 193 Господарського кодексу України, позивач вважає, що наявні підстави для стягнення з ТОВ «СОАП-ТЕКО» заборгованості у розмірі 45 560 грн.

Також позивач зазначив, що відповідно до п.4.2 Договору у разі прострочення платежу у відповідності до п.3.3 Договору Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. У разі прострочення платежу більше 20 днів Покупець, крім пені, сплачує Продавцю штраф у розмірі 10% простроченої протягом вказаного строку суми платежу.

На підставі зазначеного пункту Договору позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 6 150 грн 68 коп. за період з 12.11.2019р. по 23.03.2020р. та штраф у розмірі 7 056 грн (70 560 грн. х 10%).

Крім того, позивач зазначив, що відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми законодавства позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 709грн. 68коп. та інфляційні втрати у розмірі 1 019грн 52коп. за період з листопада 2019р. по травень 2020р.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором позивач вважає порушенням своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість 45 560 грн, пеню у розмірі 8 778 грн 82 коп., 3% річних у розмірі 1182 грн 56 коп. та штраф у розмірі 7 056 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 1 019 грн 52 коп.

Позивач також зазначив, що відповідно до умов п.2.1 Договору реалізація (відвантаження) сировини здійснюється Продавцем у відсортованому вигляді на умовах FCA місце відвантаження (поставки): склад Продавця (Одеська обл., Біляївський р-н, територія Усатівської сільської ради, масив №16, ділянка 82) у відповідності з правилами Інкотермс в редакції 2010 р. Вид транспорту - автомобільний.

За таких обставин, позивач вважає, що сторонами обумовлено місце виконання Договору, у зв`язку з чим, керуючись положеннями ст.29 ГПК України, він обрав Господарський суд Одеської області для розгляду спору щодо стягнення з відповідача грошових коштів.

Відповідач своїм правом на судовий захист не скористався.

Виходячи з матеріалів справи судом встановлено, що 17.09.2019р. між ТОВ «ПУРАТОС УКРАЇНА» (Продавець) та ТОВ «СОАП-ТЕКО» (Покупець) був укладений Договір №Р 17/09/19 про реалізацію сировини, за умовами якого Продавець зобов`язався реалізувати, в Покупець прийняти і оплатити вторинну сировину жири та масла рослинного та тваринного походження (сировина, яка в результаті строку зберігання та /або яка за якісними показниками не може використовуватися в харчовій промисловості та не може бути реалізована в якості харчового продукту), на умовах, передбачених цим Договором. Під реалізацією сировини сторони розуміють передачу Продавцем права власності на сировину Покупцю в обмін на еквівалентну суму грошових коштів. Сировина, реалізація якої є предметом цього Договору, не є промисловими відходами та не є побутовими відходами.

За приписами ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, між сторонами склалися правовідносини щодо купівлі-продажу.

Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Отже, з моменту укладення Договору №Р 17/09/19 про реалізацію сировини від 17.09.2019р. між сторонами за цим Договором виникли певні зобов`язання. Зокрема, у Продавця виникло зобов`язання щодо реалізації (відвантаження) сировини Покупцю у певній кількості, певного виду та за певною ціною, а у Покупця виникло зобов`язання щодо прийняття та оплати сировини на умовах Договору.

За умовами п.2.3 Договору під партією сировини сторони розуміють кількість сировини, відвантаженої Продавцем в одну транспорту одиницю, надану Покупцем. На кожну транспорту одиницю Продавець надає Покупцю окрему накладну (товарно-транспорту накладну).

Сторони також домовилися, що зобов`язання Продавця із реалізації сировини Покупцю вважаються виконаними після того, як він надасть в розпорядження Покупця сировину на своєму складі у відсортованому вигляді. Датою реалізації (передачі права власності на сировину) вважається дата приймання сировини Покупцем на складі Продавця, вказана у відповідній накладній (товарно-транспортній накладній) (п.2.4 Договору).

Відповідно до п.3.1 Договору найменування (перелік) сировини, що реалізується за Договором, та її вартість вказується у Специфікації, яка викладена у Додатку №1 до цього Договору, та є його невід`ємною частиною.

Згідно Специфікації №1 від 17.09.2019р. Постачальник передає, а Покупець приймає і оплачує товар «брак жировий» в кількості- 19600 кг, за ціною 3грн 60 коп. (з ПДВ) за 1 кг, на загальну суму 70 560 грн (з ПДВ). Умови оплати: Покупець здійснює оплату протягом 45 календарних днів з моменту відвантаження товару (п.4 Специфікації №1).

За матеріалами справи, з метою виконання прийнятих на себе за Договором зобов`язань, ТОВ «ПУРАТОС УКРАЇНА» реалізувало ТОВ «СОАП-ТЕКО» сировину : «брак жировий» - маргарин, шортенінг, жир кондитерський шортенінг на загальну суму 70 560 грн, що підтверджується видатковою накладною № від 27.09.2019р. та товарно-транспортною накладною № від 27.09.2019р.

Але, ТОВ «СОАП-ТЕКО» здійснило часткову оплату за отриману сировину, лише у загальному розмірі 25 000 грн.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ч.1, ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.ст.173,175 Господарського кодексу України цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, визнається майново-господарським зобов`язанням. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

При цьому, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ст.612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи викладене вище, на думку суду, наявні підстави щодо стягнення з ТОВ «СОАП-ТЕКО» на користь ТОВ «ПУРАТОС УКРАЇНА» заборгованості у розмірі 45 560 грн 00 коп.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом та договором. Згідно із п.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За умовами п.4.2 Договору у разі прострочення платежу у відповідності до п.3.3 Договору Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період прострочення, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. У разі прострочення платежу більше 20 днів Покупець, крім пені, сплачує Продавцю штраф у розмірі 10% простроченої протягом вказаного строку суми платежу.

На підставі зазначеного пункту Договору позивач правомірно нарахував відповідачу штраф у розмірі 7 056 грн. (70 560 грн х10%) враховуючи те, що першу оплату відповідачем було здійснено з порушенням встановленого умовами Договору строку більше ніж на 20 днів.

Що стосується вимоги позивача щодо стягнення пені у розмірі 6 150 грн. 68 коп., нарахованої за період з 12.11.2019р. по 13.03.2020р., то з цього приводу суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до положень п.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Позивачем при здійсненні розрахунку пені зазначену вимогу законодавства не враховано, що призвело до неправильного визначення суми пені, що підлягає стягненню з відповідача у зв`язку із несвоєчасним виконанням зобов`язання щодо оплати наданих послуг.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд доходить до висновку про часткове його задоволення, у частині стягнення з ТОВ «СОАП-ТЕКО» на користь ТОВ «ПУРАТОС УКРАЇНА» пені у розмірі 7 679грн. 21 коп.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми законодавства позивач правомірно нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 709 грн. 68 коп. та інфляційні втрати у розмірі 1 019 грн. 52 коп. за період з листопада 2019р. по травень 2020р., які підлягають стягненню з відповідача.

З урахуванням всього викладеного вище, позовні вимоги ТОВ «ПУРАТОС УКРАЇНА» підлягають частковому задоволенню.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ТОВ «СОАП-ТЕКО» доказів належного виконання умов Договору №Р17/09/19 про реалізацію сировини від 17.09.2019р. до суду не надало.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 129, 231, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПУРАТОС УКРАЇНА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОАП-ТЕКО» про стягнення задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СОАП-ТЕКО» (вул. Залютинська, буд.10, м. Харків, 61018; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПУРАТОС УКРАЇНА» (вул.Чорноморського козацтва,115, м. Одеса, 65033; ) заборгованість у розмірі 45 560 грн, пеню у розмірі 7 679грн. 21коп., 3% річних у розмірі 1182грн. 56коп. та штраф у розмірі 7 056грн. 21 коп., а також інфляційні втрати у розмірі 1 019грн 52коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 28 липня 2020 р.

Суддя Н.В. Рога