УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

м. Київ

30.07.2020Справа № 910/11017/20

Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., розглянувши матеріали заяви Фізичної особи-підприємця Рукодій Євгенії Сергіївни б/н від 23.07.2020 року про забезпечення позову по справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Рукодій Євгенії Сергіївни ( АДРЕСА_1 )

до Фізичної особи-підприємця Золотаревського Ігоря Анатолійовича ( АДРЕСА_2 )

про стягнення грошових коштів

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28 липня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Фізичної особи-підприємця Рукодій Євгенії Сергіївни (позивач) надійшла позовна заява б/н від 23.07.2020 року до Фізичної особи-підприємця Золотаревського Ігоря Анатолійовича (відповідач) про стягнення заборгованості на суму в розмірі 159 262, 53 грн. за договором оренди нерухомого майна №J1 від 12.12.2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором оренди нерухомого майна № J1 від 12.12.2019 року, зокрема, в порушення умов вищезазначеного договору відповідач не здійснив свої зобов`язання щодо своєчасної сплати грошових коштів за оренду нерухомого майна, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.07.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду. Відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Разом з позовною заявою, позивачем подано заяву про забезпечення позову б/н від 23.07.2020 року відповідно до якої позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту у сумі 159262,53 грн. на грошові кошти та майно, власником якого є відповідач - ФОП Золотаревський І.А.

Дослідивши повно та всебічно матеріали поданої заяви, суд -

ВСТАНОВИВ:

12.12.2019 року між фізичною особою-підприємцем Рукодій Євгенією Сергіївною, яка діяла на підставі виписки про державну реєстрацію №2 072 0000 049388 від 07.10.2019 року, надалі «Орендодавець» (Позивач), та фізичною особою-підприємцем Золотаревським Ігорем Анатолійовичем, який діяв на підставі виписки про державну реєстрацію №2 046122 від 27.08.2018 року, був укладений Договір №J1 «Оренди нерухомого майна».

Відповідач стверджує, що з березня 2020 року Відповідач перестав сплачувати орендні платежі, а з травня 2020 року перестав сплачувати Позивачеві вартість спожитих житлово-комунальних послуг, що обумовило виникнення у Відповідача боргу.

У відповідності до 5.7. та 2.2.12. Договору, за заявою Позивача Договір J1 від -12.12.2019 року «Оренди нерухомого майна» було розірвано 15 квітня 2020 року.

Однак, позивач вказує, що Відповідач не повернув Позивачеві орендоване Приміщення за Актом приймання-передачі, а продовжив не допускати Позивача у Приміщення.

В зв`язку з тим, що після розірвання Договору J1 від 12.12.2019 року «Оренди нерухомого майна» Відповідач продовжував незаконно користуватись Приміщенням, Відповідач був змушений 18 червня 2020 року у присутності свідків самостійно забезпечити доступ у Приміщення.

Позивач наголошує на тому, що станом на день подачі до суду позову та даної заяви про забезпечення позову, Відповідач ухиляється від спілкування та виконання своїх зобов`язань за Договором J1 від 12.12.2020 року «Оренди нерухомого майна».

Отже,на думку позивача, ігнорування Відповідачем вимог цивільного законодавства свідчить про ухилення Відповідача від виконання зобов`язань за Договором J1 від 12.12.2019 року «Оренди нерухомого майна» щодо сплати боргу та штрафних санкцій, що у подальшому може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

За змістом п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з Постановою Верховного Суду Касаційного господарського суду від 13 січня 2020 року у справі № 922/2163/17 забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У вказаній заяві про забезпечення позову заявником зазначено, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

Проте, заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Рукодій Євгенії Сергіївни про забезпечення позову б/н від 23.07.2020 року відмовити.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

3. Дана ухвала може бути оскаржена відповідно до статті 255 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 30.07.2020 р.

Суддя М.В. Данилова