УХВАЛА

23 липня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/5035/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Стратієнко Л.В. - головуючий, судді -Кондратова І.Д., Ткач І.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 ,

на рішення Господарського суду міста Києва

(суддя - Усатенко І.В.)

від 04.02.2019,

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий - Сулім В.В., судді - Пашкіна С.А., Ткаченко Б.О.)

від 26.05.2020,

у справі за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плато Плюс»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2

про визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування реєстраційної дії,

ВСТАНОВИВ:

19.06.2020 ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 у справі №910/5035/17 до Касаційного господарського суду разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень.

Ухвалою Верховного суду від 06.07.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 у справі №910/5035/17 залишено без руху на підставі пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у касаційній скарзі не було зазначено жодної з передбачених частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підстав касаційного оскарження вказаних судових рішень та на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з несплатою судового збору. При цьому, скаржником було подано клопотання про звільнення його від сплати судового збору. Клопотання обґрунтовано тим, що згідно з довідкою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 15.05.2020 №21373/ФОП/26-15-55-06 дохід ОСОБА_1 за 2019 рік склав 99 000,00 грн.

Верховний Суд відмовив скаржнику у задоволенні вказаного клопотання, оскільки наведені заявником обставини не можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору, адже надана довідка фізичної особи - підприємця про доходи не характеризує реальний майновий стан ОСОБА_1 як фізичної особи та не підтверджує з достовірністю тієї обставини, що станом на момент звернення до суду його майновий стан у 2020 році об`єктивно перешкоджає сплатити судовий збір.

20.07.2020 до Верховного Суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якого було додано касаційну скаргу у новій редакції та клопотання про відстрочення сплати судового збору.

На виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України, скаржник зазначає підставами касаційного оскарження пункт 1 частини 2 статті 287, пункт 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, згідно з частиною 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, перед-бачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу другого пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Отже, у касаційній скарзі на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції мають зазначатися підстава (підстави) касаційного оскарження судових рішень, а саме: вказується, яка норма матеріального та процесуального права неправильно застосована чи порушена судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; також має міститися посилання на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, і при цьому, додатково зазначається:

- постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні - у разі оскарження судових рішень з тієї підстави, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши касаційну скаргу у новій редакції, Верховний Суд встановив, що у цій скарзі в частині обґрунтування підстав для оскарження судового рішення в касаційному порядку зазначено лише підставу касаційного оскарження, а саме - пункт 1 частини 2 статі 287 Господарського процесуального кодексу України. Проте, в порушення вимог процесуального законодавства, в касаційній скарзі не зазначено постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований судами попередніх інстанцій при ухваленні рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 у справі №910/5035/17, що не є належним правовим обґрунтуванням пункту 1 частини 2 статі 287 Господарського процесуального кодексу України, як підстави касаційного оскарження судових рішень.

Крім того, у касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України та зазначає, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, не дослідили зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, Суд зауважує, що з огляду на приписи пункту 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України, недослідження зібраних у справі доказів може бути підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Проте, з огляду на викладене, посилаючись у касаційній скарзі на те, що суд не дослідив зібраних у справі доказів, скаржник не зазначив конкретних підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 ГПК України.

Статтею 292 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, тобто суд касаційної інстанції має застосовувати вказані вимоги до касаційних скарг.

Згідно з частиною 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до приписів статті 292 Господарського процесуального кодексу України питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 242 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з доданими до скарги матеріалами, а касаційна скарга залишається в суді касаційної інстанції.

Отже, Касаційний господарський суд зазначає, що ОСОБА_1 недоліки касаційної скарги у повному обсязі не усунув.

Враховуючи викладене, касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 у справі №910/5035/17 підлягає поверненню на підставі статті 174 та частини 5 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, клопотання про відстрочення сплати судового збору та про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно залишити без розгляду.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 у справі №910/5035/17 повернути без розгляду.

2. Копії цієї ухвали надіслати ОСОБА_1 та іншим учасникам справи, додані до скарги матеріали та копію касаційної скарги повернути заявнику.

3. Оригінал касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

4. Копію касаційної скарги залишити в матеріалах справи №910/5035/17.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Л. Стратієнко

Судді І. Кондратова

І. Ткач