СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2020 р. Справа № 913/349/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Істоміна О.А., суддя Стойка О.В.

секретар судового засідання Євтушенко Є.В.

за участю представників:

від позивача - Зеленський В.В. (адвокат), за ордером та свідоцтвом;

від відповідача-1 - не з`явився;

від відповідача-2 - не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Фермерського господарства «Васильок-2018», м. Сватове Луганської області вх. № 1610Л/З на ухвалу господарського суду Луганської області від 11.06.2020 р. у справі № 913/349/20 (суддя - Тацій О.В.)

за позовом Фермерського господарства «Васильок-2018», м. Сватове Луганської області

до

1. Селянського фермерського господарства «Агродар», м. Сватове Луганської області

2. Державного реєстратора Сватівської районної державної адміністрації Луганської області Дудник Людмили Борисівни

про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора щодо державної реєстрації іншого речового права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

ВСТАНОВИЛА:

11.06.2020 р. Фермерське господарство «Васильок-2018» (далі - ФГ «Васильок-2018, позивач) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Селянського фермерського господарства «Агродар» (далі - СФГ «Агродар», відповідач-1) та до державного реєстратора Сватівської районної державної адміністрації Луганської області Дудник Людмили Борисівни (далі - відповідач-2) про:

- визнання рішення держреєстратора щодо держреєстрації речових прав на земельні ділянки з кадастровими номерами:

:26:005:0121 (номер запису про інше речове право в ЄДРРПНМ - 30947784, індексний номер рішення 46225402),

:26:005:0117 (номер запису про інше речове право в ЄДРРПНМ - 30947525, індексний номер рішення 46225104),

:266005:0120 (номер запису про інше речове право в ЄДРРПНМ - 30947905, індексний номер рішення 46225514),

:26:005:0119 (номер запису про інше речове право в ЄДРРПНМ - 30947275, індексний номер рішення 46224795),

:11:002:0094 (номер запису про інше речове право в ЄДРРПНМ - 30947657, індексний номер рішення 46225286),

на підставі так званих «договорів інвестування», нібито укладених між СФГ «Васильок» та СФГ «Агродар» від 26.12.2017 р. - протиправними;

- скасування рішення держреєстратора щодо державної реєстрації речових прав на земельні ділянки із зазначеними кадастровими номерами, на підставі так званих «договорів інвестування» нібито укладених між СФГ «Васильок» та СФГ «Агродар».

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що:

- 21.10.2013 р., 15.03.2014 р., 11.12.2014 р. та 12.06.2017 р. між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ФГ «Васильок» укладено 5 договорів оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :26:005:0121, :26:005:0117, :266005:0120, :26:005:0119, :11:002:0094, на підставі яких здійснена держреєстрація права оренди цих земельних ділянок як речового права;

- 26.12.2017 р. між СФГ «Васильок» та СФГ «Агродар» нібито укладено так звані «договори інвестування», на підставі яких держреєстратор Дудник Л.Б. здійснила держреєстрацію права оренди спірних земельних ділянок на користь СФГ «Агродар»;

- з правовідносин інвестування, що виникають на базі згаданих договорів, не виникає таких правомочностей як володіння та користування земельною ділянкою, тому держреєстратор безпідставно не відмовив у держреєстрації, оскільки подані СФГ «Агродар» документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Крім того, у позовній заяві позивач наголошує, що вже звертався до господарського суду Луганської області за захистом своїх порушених прав внаслідок протиправних дій з боку СФГ «Агродар» - у справі № 913/320/19 встановлено, що так званий «договір інвестування», укладений 26.12.2017 р. між СФГ «Васильок» та СФГ «Агродар» є недійсним, ця правова позиція, на думку позивача, була також підтримана судом першої та апеляційної інстанцій у справах № 913/344/19, № 913/270/19.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 11.06.2020 р. повернуто позовну заяву заявнику на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Ухвала суду мотивована, зокрема, тим, що підставами виникнення спірних правовідносин сторін є окремі за своєю юридичною силою рішення держреєстратора, кожне з яких (незважаючи на однаковий суб`єктний склад) було прийнято за результатами окремо проведених процедур держреєстрації, яка має свої певні особливості та можливо вчинена з різними за своїм характером порушеннями закону, а подані в обґрунтування позовних вимог докази є різними по кожній з вимог, чим обумовлюється порушення приписів ст. 173 ГПК України.

В ухвалі суду також зазначено, що суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду від 11.06.2020, ФГ «Васильок-2018» звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до господарського суду Луганської області та вирішення питання про відкриття єдиного господарського провадження у справі за усіма пред`явленими у позовній заяві вимогами.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права.

Скаржник вважає, що ним не порушені правила об`єднання позовних вимог, які відповідають всім критеріям, встановленим в ч.1 ст. 173 ГПК України, оскільки:

- позовні вимоги мають комплексну взаємопов`язаність та виникають з однорідних відносин, маючи при цьому однакову підставу виникнення та ґрунтуються на однорідних доказах;

- позовні вимоги стосуються земельних ділянок, які перебувають в обробітку одного і того ж підприємства;

- рішення про держреєстрацію речових прав на нерухоме майно приймалися одним і тим же держреєстратором, а подані СФГ «Агродар» документи для держреєстрації речових прав у всіх 5 випадках є однаковими;

- всі заявлені позовні вимоги стосуються одного і того ж суб`єктного складу сторін.

За доводами апеляційної скарги, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 174 та ст. 173 ГПК України, у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання господарського судочинства може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами ч. 6 ст. 173 ГПК України та розглянути кожну із заявлених вимог окремо. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 23.10.2019 р. у справі 902/434/19 скаржник вважає, що якщо заявлені в одному позові вимоги є однорідними або співвідносяться як основна та похідна та не підпадають під заборони, визначені у ч.ч. 4-5 ст. 173 ГПК України, у суду відсутні підстави для повернення позовної заяви, незалежно від того, чи заявлено позивачем клопотання про об`єднання позовних вимог; у цьому разі суд має керуватися змістом самої позовної заяви, обставинами та доказами, якими обґрунтовано позов.

16.07.2020 р. через канцелярію суду від відповідача-1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст. 173 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів), або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Зі змісту оскаржуваної ухвали суду вбачається, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву, дійшов висновку, що ст. 173 ГПК України не може бути застосована в даному випадку, оскільки заявлені позивачем вимоги не пов`язані підставою їх виникнення (пов`язані з оскарженням різних рішень держреєстратора) та поданими в якості їх обґрунтування доказами (рішення держреєстратора були прийняті за результатами перевірки різних пакетів документів щодо окремих земельних ділянок). Отже, суд першої інстанції визнав, що кожна із вимог про визнання протиправними та скасування рішення держреєстратора є самостійною вимогою, яка не пов`язана ні підставами виникнення, ні поданими доказами з іншою.

Проте, місцевим господарським судом залишені поза увагою посилання позивача на 5 договорів інвестування від 26.12.2017 р., укладених між СФГ «Васильок» та СФГ «Агродар», як на підставу для здійснення оскаржуваних реєстраційних дій.

Тобто, позовні вимоги можуть вважатися однорідними, такими, що виникають з аналогічних підстав (договорів оренди та договорів інвестування) і пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів - шляхом визнання рішень держреєстратора протиправними та скасування держреєстрації речового права, яке було зареєстровано на підставі згаданих договорів інвестування.

Таким чином, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначено та не досліджено як об`єднання позивачем у позовній заяві 5 однорідних вимог порушує приписи ст. 173 ГПК України, натомість саме таке порушення є підставою для повернення позовної заяви у розумінні п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Крім того, за зазначених обставин місцевим господарським судом не було в повній мірі враховано, що відповідно до ч. 6 ст. 173 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства, та не відображено неможливість здійснення зазначеного. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2019 р. у справі № 910/15326/18, у разі, якщо суд першої інстанції дійде висновку, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, він не позбавлений можливості роз`єднати позовні вимоги, однак це не є підставою для повернення позову, про що скаржник слушно наголошує в своїй апеляційній скарзі.

Судовою колегією також враховано, що у постанові від 10.04.2019 р. у справі № 905/2043/18 Верховний Суд зазначив, що посилання суду першої інстанції в ухвалі на те, що навіть у випадку, коли позивач правомірно об`єднав вимоги, пов`язані між собою, повернення позовної заяви судом, якщо він вважатиме, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору є безпідставним, оскільки таке право суду було передбачено та закріплено в ст. 63 ГПК України (в редакції до 15.12.2017) та пункті 3.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Проте, на час постановлення оскаржуваної ухвали статтею 174 ГПК України (в редакції після 15.12.2017), на відміну від статті 63 ГПК України (в редакції до 15.12.2017), не передбачено повернення позовної заяви з таких мотивів, що об`єднання позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Отже, аналогічне посилання місцевого господарського суду в оскаржуваній ухвалі на право суду повернути позовну заяву за наведених обставин є неправомірним.

Водночас, звертається увага на те, що на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог, тому висновки суду про те, що позовні вимоги складаються з 5 самостійних вимог щодо окремих рішень, які не тільки не пов`язані підставами виникнення, а й не ґрунтуються на поданих доказах, тобто фактично про непов`язаність доданих до позовної заяви доказів є передчасними. При цьому, на стадії відкриття провадження у справі, суд має надавати оцінку доказам, які додані позивачем до матеріалів позовної заяви виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог ГПК України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору.

Крім того, судовою колегією враховується, що у постанові Верховного Суду від 28.01.2019 р. у справі № 905/1729/18 також наголошено, що при визначенні наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі суд має враховувати принцип процесуальної економії. Такий принцип господарського судочинства передбачає, що господарський суд, учасники судового процесу економно і ефективно використовують всі встановлені законом процесуальні засоби для правильного та оперативного розгляду справ з дотриманням строків.

Враховуючи, що позивачем у справі заявлено 5 однорідних вимог, які обґрунтовані незаконністю проведення реєстраційних дій відносно реєстрації речового права (фактично оренди) за СФГ «Агродар» на підставі 5 договорів інвестування за наявності діючого (та, відповідно, зареєстрованого) права оренди ФГ «Васильок-2018», в свою чергу, на підставі 5 договорів оренди землі, а кількість правочинів, покладених в підставу здійснення оскаржуваних реєстраційних дій не є визначальною умовою для повернення позову без розгляду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що господарський суд Луганської області безпідставно вказав на порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, такий висновок судом зроблений без врахування принципу процесуальної економії.

Отже, господарським судом Луганської області було безпідставно, в порушення вимог ст.ст. 173, 174 ГПК України повернуто позовну заяву без розгляду, тому ухвала господарського суду Луганської області від 11.06.2020 р. підлягає скасуванню, а справу необхідно передати на розгляд суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 3 ст. 271 ГПК України.

Згідно з п. 14 ст. 129 ГПК України, суд апеляційної інстанції в даному випадку не здійснює розподіл судового збору за апеляційною скаргою, що має бути враховано господарським судом Луганської області при розподілі судових витрат після вирішення спору по суті.

Судова колегія також звертає увагу на те, що в прохальній частині апеляційної скарги скаржником заявлено клопотання про повернення йому надмірно сплаченого судового збору, проте до апеляційної скарги ним додано 2 екземпляри одного і того ж самого платіжного доручення - № 377 (#13) від 19.06.2020 р. на суму 2 102,00 грн., тому дане клопотання відхиляється за безпідставністю, оскільки зазначені тотожні документи не свідчать про сплату скаржником судового збору за апеляційною скаргою у подвійному розмірі.

Керуючись статтями 173, 174, 269, 270, 271, 275, 280, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Васильок-2018» на ухвалу господарського суду Луганської області від 11.06.2020 р. у справі № 913/349/20 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Луганської області від 11.06.2020 р. у справі № 913/349/20 скасувати, а справу № 913/349/20 передати на розгляд господарському суду Луганської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 22.07.2020 р.

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя О.А. Істоміна

Суддя О.В. Стойка