УХВАЛА

м. Київ

03.08.2020Справа № 910/11097/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши заяву Комунального підприємства Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельна фірма «Молоко» про стягнення заборгованості в розмірі 38 125,77 грн. за Договором про надання послуг з вивезення побутових відходів № ВС-16-00692 від 26.09.2016, 3% річних в розмірі 965,70 грн., інфляційних втрат в розмірі 919,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельна фірма «Молоко» про стягнення заборгованості в розмірі 40 010,94 грн. за Договором про надання послуг з вивезення побутових відходів № ВС-16-00692 від 26.09.2016, 3% річних в розмірі 965,70 грн., інфляційних втрат в розмірі 919,47 грн.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Наказне провадження - це самостійний, особливий, спрощений вид судового провадження під час розгляду господарських справ про стягнення грошової заборгованості за договором, спрямований на швидкий та ефективний захист прав заявника, в якому суд в установлених законом випадках за заявою особи без судового засідання і виклику сторін на підставі достатніх, допустимих і належних доказів видає судовий наказ, який одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість вимог заявлених стягувачем по суті (пункт 7 частини 1 статті 155 Господарського процесуального кодексу України).

Вимоги щодо форми та змісту судового наказу встановлені статтею 150 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, в обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що за Договором заявником було надано боржнику послуги на загальну суму 38 125,77 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами наданих послуг, не додаючи таких актів до заяви, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що заявником не надано документів, якими він обґрунтовує свої вимоги, чим порушено вимоги пункту 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (частини 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України).

Суд звертає увагу заявника, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 152, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» у видачі судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговельна фірма «Молоко» про стягнення заборгованості в розмірі 40 010,94 грн. за Договором про надання послуг з вивезення побутових відходів № ВС-16-00692 від 26.09.2016, 3% річних в розмірі 965,70 грн., інфляційних втрат в розмірі 919,47 грн.

Ухвала набирає законної сили 03.08.2020 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.А. Грєхова