УХВАЛА

23 липня 2020 року

м. Київ

Справа № 1-7/158-09-3124

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Пєскова В.Г., Погребняка В.Я.

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

від 15.06.2020

у справі № 1-7/158-09-3124

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Південь Ін Буд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранит К"

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

06.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою від 06.07.2020 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2020 у справі № 1-7/158-09-3124, підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 у справі № 1-7/158-09-3124 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Погребняка В.Я., судді - Пєскова В.Г., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 13.07.2020.

Розглянувши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження у справі № 1-7/158-09-3124 за касаційною скаргою ОСОБА_1 від 06.07.2020 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2020 слід відмовити, виходячи з наступного.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.10.2017 у справі № 1-7/158-09-3124, зокрема, частково затверджено зміни до плану санації Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранит К", схвалені рішенням зборів кредиторів, оформленим протоколом № 7 від 05.09.2017 та рішенням комітету кредиторів, оформленим протоколом № 3 від 05.09.2017; у затвердженні змін до плану санації Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранит К", в частині передбаченій абз. 7 ч. 3 розділом V "Заходи з відновлення платоспроможності" та абз. 3 розділом VI "Погашення вимог кредиторів" щодо здійснення оплати додаткової винагороди керуючому санацією Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранит К" арбітражному керуючому Лахненку Євгену Миколайовичу у розмірі 10% від загальної суми задоволених кредиторських вимог, внесених до реєстру кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранит К", що становить 2 648 699,46 грн за рахунок коштів інвестора відмовлено; продовжено строк процедури санації Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранит К" та строк повноважень керуючого санацією Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранит К" арбітражного керуючого Лахненко Євгена Миколайовича.

Оскаржуваною постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2020 у справі № 1-7/158-09-3124, зокрема, ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.10.2017 змінено в частині затвердження змін до плану санації Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранит К" та викладено пункт 1 резолютивної частини цієї ухвали в наступній редакції: "1. Затвердити зміни до плану санації Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранит К", схвалені рішенням зборів кредиторів, оформленим протоколом № 7 від 05.09.2017 та рішенням комітету кредиторів, оформленим протоколом № 3 від 05.09.2017, частково. Включити до пункту 2.2 Змін до Плану санації у розділ "VI. Погашення вимог кредиторів" до переліку кредиторів-фізичних осіб, пайовиків, які придбали квартири у ЖК "Адмірал" та сплатили вартість паю, але не внесені до реєстру вимог кредиторів у справі № 1-7/158-09-3124 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранит К", зобов`язання боржника щодо погашення вимог кредиторів.

Згідно Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.

Кодекс України з процедур банкрутства № 2597-VIII набрав чинності 21.04.2019, а введено його в дію з 21.10.2019.

З дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 441).

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Частиною 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства, який введено в дію з 21.10.2019, визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, який введено в дію з 21.10.2019, ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, в редакції на момент прийняття судом апеляційної інстанції оскаржуваної постанови та прийняття судом касаційної інстанції даної ухвали, передбачено, що у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Наведений в ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства, який введено в дію з 21.10.2019, перелік судових рішень, що підлягають касаційному оскарженню, є вичерпним, і тому подання касаційних скарг на інші судові рішення (тобто відсутні у вказаному переліку) виключає можливість здійснення касаційного провадження за такими скаргами.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, як визначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України", право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг на рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно вимог касаційної скарги скаржником оскаржується постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2020 у справі № 1-7/158-09-3124, предметом перегляду якої була ухвала Господарського суду Одеської області від 04.10.2017 у справі № 1-7/158-09-3124, якою, серед іншого, частково затверджено зміни до плану санації боржника та продовжено строк процедури санації і строк повноважень керуючого санацією боржника, можливість оскарження якої в касаційному порядку не передбачено частиною 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства з огляду на таке.

Виходячи із вимог частини першої статті 28 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" під санацією розуміється система заходів, що здійснюється під час проваджень у справі про банкрутство з метою запобігання визнанню боржника банкрутом та його ліквідації, спрямована на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також на задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом реструктуризації підприємства, боргів і активів та/або зміни організаційно-правової та виробничої структури боржника.

Санація регулюється нормами розділу ІІ "Провадження у справах про банкрутство", а саме статтями 28-36 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Правила щодо оскарження судових рішень у процедурі банкрутства розміщені в загальних положеннях Кодексу України з процедур банкрутства (стаття 9) та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (стаття 8).

Закріплена в пункті четвертому розділу "Прикінцеві і Перехідні положення" Кодексу України з процедур банкрутства норма щодо ультраактивної дії Закону стосовно справ про банкрутство, які на день введення в дію Кодексу перебувають на стадії санації, не означає збереження для цих справ дії Закону в цілому, у тому числі в тій його частині, яка встановлює правила оскарження судових рішень у процедурі банкрутства.

Отже, структурне розміщення норм, що регулюють оскарження судових рішень у процедурі банкрутства, та норм, що регулюють процедуру санації, системний та функціональний підхід до їх тлумачення дає підстави для висновку, що у цій справі щодо оскарження судових рішень у процедурі банкрутства застосовуються не положення статті 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а чинні норми статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалах Верховного Суду від 13.02.2020 у справі № 914/2441/15 та від 12.05.2020 у справі № 44/258-б.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на зазначене та враховуючи, що скаржником оскаржується постанова суду апеляційної інстанції, предметом перегляду якої була ухвала суду першої інстанції, якою, серед іншого, частково затверджено зміни до плану санації боржника та продовжено строк процедури санації і строк повноважень керуючого санацією боржника, яка відповідно до ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства не підлягає касаційному оскарженню, то необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 1-7/158-09-3124 за касаційною скаргою ОСОБА_1 від 06.07.2020 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2020 на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 від 06.07.2020 містять клопотання від 06.07.2020 про зупинення виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2020 у справі № 1-7/158-09-3124 про банкрутство ТОВ "Гранит К" до розгляду касаційної скарги по суті.

В зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у даній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 від 06.07.2020, розгляд вищевказаного клопотання колегією суддів не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись частиною 3 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 3, 234, 235, пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 1-7/158-09-3124 за касаційною скаргою ОСОБА_1 від 06.07.2020 на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2020.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді В.Г. Пєсков

В.Я. Погребняк