номер провадження справи 34/97/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2020 Справа № 908/1488/20

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

при секретареві судового засідання Махно О.О.,

за позовом Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування", ідентифікаційний код юридичної особи 24745673 (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10)

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА", ідентифікаційний код юридичної особи 13490997 (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-а)

про стягнення 34595 грн. 98 коп.

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" до Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" про стягнення затрат по виплаті страхового відшкодування у розмірі 34595 грн 98 коп., 2102 грн 00 коп. судового збору та 5000 грн 00 коп. судових витрат, пов`язаних з оплатою професійної правової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між позивачем (страховиком) та ОСОБА_1 (страхувальником) укладено договір страхування серії PKS №1901094 майнових інтересів власника автомобіля «Toyota VENZA», реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - забезпечений транспортний засіб). 30 жовтня 2019 року в місті Києві на вулиці Академіка Філатова відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Ssang Yong», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Постановою Печерського районного суду міста Києва від 24.01.2020 визнано винною у вчиненні ДТП ОСОБА_2 . В результаті ДТП було пошкоджено забезпечений транспортний засіб. Вартість матеріального збитку, завданого власнику забезпеченого транспортного засобу, визначена відповідно до звіту №140997 від 03.03.2020 в розмірі 35595,98 грн, а відповідно до рахунку-фактури № від 20.11.2019 вартість відновлювального ремонту забезпеченого транспортного засобу склала 37784,69 грн. Зазначена порожньо-транспортна пригода була визнана позивачем страховим випадком, про що 25.11.2019 було складено страховий акт №140997, в якому визначено суму страхового відшкодування в розмірі 37784,69 грн. Платіжним дорученням №20688 від 25.11.2019 позивач виплатив частину страхового відшкодування в розмірі 27051,89 грн, а іншу частину страхового відшкодування в розмірі 10732,80 грн відповідно до страхового акту зарахував у сплату неоплаченої частини страхової премії шляхом взаємозаліку з Управлінням по роботі з клієнтами ГО АТ «ПРОСТО-страхування». Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована полісом відповідача №АО/3861077, яким передбачена франшиза в розмір 1000,00 грн. У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача із заявою вих. №04-3206 від 12.12.2019 про виплату страхового відшкодування в сумі 34595,98 грн., однак відповідач залишив вимогу позивача без відповіді та задоволення. На підставі вказаних обставин позивач звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом у даній справі про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 34595,98 грн.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2020 справу № 908/1488/20 передано на розгляд судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.06.2020 позовну заяву залишено без руху.

30.06.2020 до канцелярії суду від позивача у справі надійшла заява про виправлення недоліків позовної заяви та уточнена позовна заява з доказами їх надсилання на адресу відповідача у справі.

В уточненій позовній заяві позивач уточнив, що сума заявлених до стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу складає 4000,00 грн.

Ухвалою суду від 01.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1488/20, присвоєно справі номер провадження №34/97/20, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін судове засідання призначено на 23.07.2020 о 10 год. 20 хв., відповідачу запропоновано надати відзив на позов, а позивачу - відповідь на відзив (у разі отримання відзиву).

Позивач отримав копію ухвали суду 07.07.2020, а відповідач - 06.07.2020, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

В судове засідання 23.07.2020 сторони своїх представників не направили.

У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників процесу, судове засідання проводилося без фіксування технічними засобами, на підставі ч.3 ст. 222 ГПК України.

Від позивача 14.07.2020 надійшла заява про розгляд справи без його представника, позовні вимоги позивач підтримує.

Суд задовольнив заяву позивача.

Відповідач не надав відзиву на позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

В судовому засіданні 23.07.2019 судом прийнято рішення, проголошено його вступну та резолютивну частини.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

11.07.2019 між Приватним акціонерним товариством "ПРОСТО-страхування" (позивач, страховик) та ОСОБА_1 (страхувальником) укладено договір страхування серії PKS №1901094, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Toyota VENZA», реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - забезпечений транспортний засіб) на випадок страхових ризиків, у тому числі на випадок пошкодження.

Строк дії цього договору встановлено з 12.07.2019 по 11.07.2020.

30 жовтня 2019 року в місті Києві на вулиці Академіка Філатова відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Ssang Yong», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП було пошкоджено забезпечений транспортний засіб.

Дані обставини встановлені зафіксовані у відповіді від НПУ від 12.11.2019 та встановлені постановою Печерського районного суду міста Києва від 24.01.2020 у справі №757/60990/19-п, якою визнано винною у вчиненні ДТП ОСОБА_2 .

Страхувальник звернувся до позивача із заявою від 31.10.2019 про виплату страхового відшкодування за даним страховим випадком.

Стягнення з Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" на користь Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" затрат по виплаті страхового відшкодування у розмірі 34595 грн 98 коп., 2102 грн 00 коп. судового збору та 5000 грн 00 коп. судових витрат, пов`язаних з оплатою професійної правової допомоги було предметом судового розгляду у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, , суд дійшов до висновку про задоволення позову, з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 990 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до ч. ч. 4, 16, 18 ст. 9 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР "Про страхування" визначено, що страховим відшкодуванням є страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

За договором добровільного страхування наземного транспорту №АМ134640 від 03.08.2018 страхова сума становить 434399,00 грн., франшиза за ризиком ДТП без вини водія - 0,00 грн.

Відповідно до звіту №140997 від 02.05.2020 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту забезпеченого транспортного засобу на дату оцінки 30.10.2019 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 35595,98 грн.

Фактична вартість робіт з ремонту забезпеченого транспортного засобу з урахуванням запчастин склала 37784,69 грн, що підтверджується рахунком ТОВ «АВТОСАМІТ ЛТД» № від 20.11.2019.

Страховим актом №140997 від 25.11.2019 позивач визначив до виплати страхувальнику страхове відшкодування в розмірі фактичних витрат на відновлювальний ремонт забезпеченого транспортного засобу в сумі 37784,69 грн.

Згідно з заявою страхувальника позивач виплатив частину страхового відшкодування в сумі 27051,89 грн на рахунок СТО - ТОВ «АВТОСАМІТ ЛТД», що підтверджується платіжним дорученням №20688 від 25.11.2019, а решту страхового відшкодування в сумі 10732,80 грн визначено зарахувати у сплату неоплаченої частини страхової премії шляхом взаємозаліку з Управлінням по роботі з клієнтами ГО АТ «ПРОСТО-страхування».

За приписами ч. 1 ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна норма міститься у ст. 27 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР "Про страхування".

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 24.01.2020 у справі №757/60990/19-п визнано винним у вчиненні ДТП водія транспортного засобу «Ssang Yong», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ssang Yong», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована полісом № НОМЕР_3 приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" (відповідач у справі).

Відповідно до ст. 3 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У ст. 6 вказаного Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з п. 12.1 ст. 12 даного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АО/3861077 приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду майну в розмірі 100000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.

В позовній заяві позивач пред`явив до стягнення з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 34595,98 грн (оцінена шкода згідно зі звітом про оцінку в розмірі 35595,98 грн за вирахуванням франшизи відповідача в розмірі 1000,00 грн).

Відповідно до ч. 22.1 ст. 22, ст. 29 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до звіту №140997 від 02.05.2020 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту забезпеченого транспортного засобу на дату оцінки 30.10.2019 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 35595,98 грн.

За вирахуванням франшизи відповідача (1000,00 грн.) до відшкодування підлягає сума 34595,98 грн.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Наданими у справу доказами підтверджується, що відповідач є страховиком за полісом №АО/3861077, який був діючим на момент ДТП 30.10.2019, а вина водія застрахованого за цим полісом транспортного засобу встановлена постановою суду. Факт виплати позивачем страхового відшкодування на користь страхувальника в розмірі 34595,98 грн. підтверджується матеріалами справи. Позивач пред`явив до стягнення з відповідача страхове відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, в межах ліміту відповідальності відповідача та з урахуванням франшизи відповідача за полісом №АО/3861077.

Відповідач не надав суду доказів виплати позивачу страхового відшкодування в розмірі 34595,98 грн. або обґрунтованих заперечень проти позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач правомірно пред`явив до стягнення з відповідача страхове відшкодування в розмірі 34595,98 грн.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 34595,98 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви в розмірі 2102,00 грн. покладаються на відповідача.

Крім того, в позовній заяві (з урахуванням уточненої позовної заяви) позивач заявив до стягнення з відповідача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на правову допомогу. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною п`ятою-сьомою статті 129 ГПК України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У позовній заяві (з урахуванням уточненої позовної заяви) позивач заявив про понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн у зв`язку з розглядом даної справи та про стягнення цих витрат з відповідача за результатами розгляду справи.

Отже, позивачем при поданні позову зазначались попередні судові витрати на правову допомогу. Позивачем надані докази в підтвердження цих витрат.

Відповідно до ст. 6. ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, позивач та адвокат можуть вільно встановлювати в договорі про надання правової допомоги розмір гонорару адвоката. Це відповідає принципам вільного волевиявлення, свободи договору.

Так, за умовами укладеного між позивачем (клієнт) і адвокатським бюро «Синюк та партнери» в особі керуючого бюро - адвоката Синюка Станіслава Леонідовича договору про надання правничої допомоги №1 від 02.01.2020, клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1 цього договору адвокатське бюро на підставі звернення клієнта приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги, зокрема представляти інтереси компанії в господарських судах.

Відповідно до п. п. 4.3, 4.5 договору оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з момент отримання клієнтом рахунку від адвокатського бюро. За результатами надання юридичної допомоги складається акт, в якому вказується обсяг наданої адвокатським бюро юридичної допомоги та її вартість.

На підставі договору про надання правничої допомоги №1 від 02.01.2020 позивач та адвокатське бюро «Синюк та партнери» склали детальний опис від 30.04.2020 робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги у справі про стягнення страхового відшкодування за випадком ДТП за участю страхувальника ОСОБА_1 та учасника ДТП ОСОБА_2 , згідно з яким адвокат надає клієнту такі послуги:

- консультація щодо порядку та строків надання правової допомоги - 1000,00 грн.;

- підготовчі дії (з`ясування обставин справи, збір доказів, аналіз судової практики) - 1000,00 грн.;

підготовка та подання позовної заяви в сумі - 2000,00 грн., сього - 4000,00 грн.

На виконання вказаних умов договору, позивач та адвокатське бюро «Синюк та партнери» підписали акт виконаних робіт на загальну суму 44000,00 грн, з яких 4000,00 грн - це вартість правової допомоги у справі про стягнення страхового відшкодування за випадком ДТП за участю страхувальника ОСОБА_1 та учасника ДТП ОСОБА_2 .

Платіжним дорученням №6131 від 03.04.2020 позивач оплатив за рахунком адвокатського бюро «Синюк та партнери» вартість юридичних послуг в сумі 44000,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, вищевикладені послуги були виконані, а саме: подано до суду відповідну позовну заяву.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 165 ГПК України, у позовній заяві позивач надавав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зазначаючи розмір на професійну правничу допомогу в сумі - 4000,00 грн.

За висновком суду, розмір витрат на правничу допомогу є співмірним із складністю справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг), а також часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Беручи до уваги вищевикладене, зважаючи на зазначені положення чинного законодавства, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, співмірність і розумність заявлених витрат, доведеність вимог позивача щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі - 4000,00 грн.

Керуючись 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія "АСКА" (ідентифікаційний код 13490997, вул. Перемоги, 97-А, м. Запоріжжя, 69005) на користь Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування", ідентифікаційний код юридичної особи 24745673 (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10) страхове відшкодування в розмірі 34595 (тридцять чотири тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) грн 98 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп., та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 24.07.2020.

Суддя А.О. Науменко