ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року м. Черкаси справа № 925/482/20

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Романенко Л.В., у відкритому судовому засідання за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветсинтез-ВІП», вул. Смольна, буд. 30, м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросоюзснаб», Черкаська область, Катеринопільський район, с. Розсохуватка, вул. Козацька, 49

про стягнення 23513,95 грн заборгованості та санкцій за договором,

без виклику представників сторін.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ветсинтез-ВІП» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросоюзснаб» про стягнення 23513,95 грн за договором поставки №78 від 14.05.2019, з яких:

22132,36 грн сума основного боргу,

154,62 грн - 3% річних,

1226,97 грн - пені,

та відшкодування судових витрат.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 27 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 28.05.2020, відкладено на 26.06.2020.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 26 червня 2020 року суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті на 10:00 год. 23 липня 2020 року.

Суд отримав від позивача для огляду оригінали документів, подані раніше в справу у копіях.

Відповідач відзив на позовну заяву та пропозиції по врегулюванню спору не надав. Суд використав всі доступні засоби для належного повідомлення відповідача про час і місце проведення засідання:

З витягу з ЄДР на відповідача вбачається, що місцезнаходженням юридичної особи товариства з обмеженою відповідальністю «Агросоюзснаб» є: 20507, Черкаська область, Катеринопільський район, с. Розсохуватка, вул. Козацька, 49. Адреса співпадає з адресою, вказаною позивачем в позовній заяві.

Ухвала суду про відкладення підготовчого засідання направлена також засновнику підприємства. Оголошення про виклик представників відповідача розміщено також на офіційному сайті господарського суду Черкаської області.

Представники відповідача на ухвали та оголошення суду не відреагували.

Відповідач свого представника не направив, вимоги не заперечив, витребувані документи не надав. Ухвали суду, направлені на адресу відповідача - суду не повертались. Про проведення засідань суду відповідач повідомлений на сайті господарського суду Черкаської області.

Позивачем подано до суду 20.07.2020 клопотання про проведення засідання в режимі відеоконференції. Суд відмовляє в задоволенні даного клопотання, оскільки клопотання подано з порушенням строків - менше ніж за 5 днів до дати проведення судового засідання. Крім того, суд з технічних причин не в змозі забезпечити проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Відповідач не скористався своїм правом на подання суду відзиву на позовну заяву та безпосередню участь у судовому засіданні.

У разі неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними в ній доказами та матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами та матеріалами.

У судовому засіданні 23 липня 2020 року були підписані вступна та резолютивна частини рішення суду без його проголошення в порядку ст. 240 ГПК України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

Між сторонами виникли та тривають господарські відносини постачання за плату товарів сільськогосподарського призначення промислового використання (поставки).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ветсинтез-Віп» в особі директора Дегтярьової Оксани Сергіївни, що діє на підставі Статуту (постачальник за договором, позивач у справі) та товариство з обмеженою відповідальністю «Агросоюзснаб» (покупець за договором, відповідач у справі) уклали Договір поставки №78 від 14.05.2019.

Вказаний договір підписаний представниками обох сторін та скріплений печатками. Копія Договору знаходиться в матеріалах справи (а.с. 18-22).

Відповідно до п.п. 1.1. постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі передати, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та своєчасно оплатити препарати ветеринарного призначення.

Відповідно до п.п.1.2. у зв`язку з неможливістю наперед визначити кількість та асортимент товару, сторони домовились, про те, що ціна, асортимент та кількість (об`єм) кожної партії товару визначається рахунками, видатковими накладними, які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 3.1. загальна вартість Договору складається з вартості поставленого постачальником та прийнятого покупцем товару, зазначеної у рахунках і видаткових накладних на кожну партію товару протягом дії Договору.

Відповідно п.3.3. покупець здійснює оплату поставленого товару постачальнику на умовах відстрочки платежу, але не більше ніж на 30 календарних днів з дати отримання товару.

Відповідно п.3.4. датою отримання товару є дата видаткової накладної.

На виконання умов Договору поставки №78 від 14.05.2019 року позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 40880,4 грн.

Вказана обставина підтверджується видатковими накладними:

- від 12.06.2019 №380 на суму 1084,08, грн, виписана податкова накладна №28 від 12.06.2019, товар отримано за довіреністю №30 від 11.06.2019 на ім`я ОСОБА_1 з реквізитами відповідача;

- від 02.07.2019 №450 на суму 4716,00 грн, виписана податкова накладна№11 від 02.07.2019, товар отримано за довіреністю №31 від 02.07.2019 на ім`я ОСОБА_1 з реквізитами відповідача;

- від 30.08.2019 №595 на суму 6345,36 грн, виписана податкова накладна№72 від 30.08.2019, товар отримано за довіреністю №39 від 30.08.2019 на ім`я ОСОБА_1 з реквізитами відповідача;

- від 19.09.2019 №634 на суму 10362,00 грн, виписана податкова накладна№32 від 19.09.2019, товар отримано за довіреністю №40 від 19.09.2019 на ім`я ОСОБА_1 з реквізитами відповідача;

- від 13.12.2019 №868 на суму 7425,00 грн, виписана податкова накладна№38 від 13.12.2019, товар отримано за довіреністю №59 від 13.12.2019 на ім`я ОСОБА_1 з реквізитами відповідача.

Копії вказаних видаткових накладних з відмітками відповідача про отримання обумовленого товару знаходяться в матеріалах справи (а.с. 24-47).

Проте відповідач розрахувався за поставлений товар лише частково, що підтверджується витягами з банківського реєстру:

№6484 від 19.07.2019р. у сумі 2500,00 грн.;

№6523 від 06.08.2019р. у сумі 1084,00 грн.;

№6635 від 31.10.2019р. у сумі 4716,00 грн.;

№6737 від 12.12.2019р. у сумі 8447,60 грн.;

№6750 від 06.03.2019р. у сумі 2000,00 грн. (а.с.48-52).

Станом на дату звернення до суду з позовом заборгованість відповідача перед позивачем за Договором від 14.05.2019 №78 становить 22132,36 грн. та не спростована боржником в належний спосіб.

Вказане підтверджується Актами звірки взаєморозрахунків станом за 01.01.2019-29.11.19 та 14.05.2019-30.03.2020 між сторонами за Договором від 14.05.2019 №78, та не спростовано відповідачем.

Вказаний Акт підписаний представниками обох сторін в електронному вигляді з застосуванням Електронного цифрового підпису та скріплений їх печатками. Копія вказаного акта знаходиться в матеріалах справи (а.с. 56-57).

04.03.2020 року позивач на адресу відповідача надіслав претензію про сплату заборгованості з вимогою щодо сплати заборгованості за поставлений товар, але не сплачений товар на загальну суму 24132,36 грн.

Відповідач отримав дану претензію, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення №152, та залишив без відповіді та реагування.

За розрахунком позивача, станом на день звернення до суду основна заборгованість відповідача перед ним становить 22132,36 грн.

Окрім того, на підставі умов укладеного сторонами договору відповідачеві нараховані та заявлені до стягнення 154,62 грн - 3% річних, 1226,97 грн - пені.

Інших доказів сторонами не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до повного задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим - приписи частини 1 ст. 236 ГПК України.

Сторони за договором є суб`єктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд погоджується з доводами позивача, що їх дії були направлені на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями та приписами ст.ст. 4, 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом, правовідносини сторін виникли на підставі письмового двостороннього оплатного консенсуального строкового договору поставки.

За своєю правовою природою договір поставки №78 від 14.05.2019, відповідає вимогам ст. 655 Глави 54 ЦК України, якою встановлено, що одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати гроші, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, - є господарським зобов`язанням.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору №78 від 14.05.2019, який не оспорюється сторонами, не визнано судом недійсним та не розірвано в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Як встановлено судом, Позивач протягом червня 2019 року - березня 2020 року здійснив поставку партій товару, а Відповідач прийняв товар - препарати ветеринарного призначення на загальну суму 40880,04 грн, що підтверджується видатковими накладними та не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, якості та асортименту отриманого товару не заявлено. Відповідач частково розрахувався за отриманий товар, тим самим підтвердивши взаємні договірні зобов`язання сторін.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Всупереч вимогам п. 1.1. та п.п. 3.3. Договору поставки №78 від 14.05.2019, відповідач не виконав свої зобов`язання за Договором в частині своєчасного та повного розрахунку за отриманий товар належним чином.

Строк оплати за отриманий товар для відповідача вже настав.

Основна заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставлену продукцію сільськогосподарського призначення за Договором поставки №78 від 14.05.2019 в сумі 22132,36 грн. - не погашена.

Вказана сума підтверджуються Актами звірки взаєморозрахунків сторін, які знаходяться в матеріалах справи, та не оспорюється відповідачем.

Сума основного боргу відповідача перед позивачем становить 22132,36 грн та є предметом спору.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право Позивача на стягнення з Відповідача суми 3% річних за користування грошовими коштами та пені.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 7.2 Договору Відповідач у разі несплати за поставлений Товар в установлений цим Договором термін зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

В зв`язку з несвоєчасною оплатою поставленого товару позивачем також було заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1226,97 грн пені, 154,62 грн - 3% річних (розрахунок штрафних санкцій є в матеріалах справи).

Здійснивши перевірку правильності нарахування пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга Закон: ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3." судом встановлено, що нарахування пені здійснено позивачем вірно, не перевищує сум можливого нарахування за спірні періоди, а тому позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Відповідач доводи позивача не спростував, свого розрахунку не надав.

Окрім того, спору про визнання Договору недійсним - між сторонами немає.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

З огляду на встановлені судом обставини та враховуючи, що позивачем доведено та належними доказами підтверджено в діях відповідача порушення умов договору, невиконання господарського зобов`язання та наявність підстав для застосування господарських санкцій до ТОВ «Агросоюзснаб», суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ТОВ «Ветсинтез-ВІП» до ТОВ «Агросоюзснаб». Позов підлягає до повного задоволення. Належить стягнути з Відповідача на користь Позивача:

22132,36 грн основного боргу,

154,62 грн - 3% річних,

1226,97 грн - пені.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили - з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» nо.23465/03 від 08.03.2012р.);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення «Серявін проти України» nо. 4909/04 від 10.02.2010р., рішення «Трофімчук проти України» nо. 4241/03 від 28.10.2010р.);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994р., серія А, N 303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» nо. 4994/04 від 09.09.2011р.).

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача повністю та стягнути на користь позивача 2102,00 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросоюзснаб», Черкаська область, Катеринопільський район, с. Розсохуватка, вул. Козацька, 49, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветсинтез-ВІП», вул. Смольна, буд. 30, м. Харків, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий.

22132,36 грн боргу, 154,62 грн - 3% річних, 1226,97 грн пені, та 2102,00грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 29.07.2020.

Суддя Г.М. Скиба