ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2020 р. Справа№ 910/18140/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Андрієнка В.В.

секретар Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Бондаренко В.А.

відповідача - Карпович А.Р.

третьої особи - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Геофізичне управління "Укргазпромгеофізика" Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

на рішення Господарського суду м. Києва від 17.03.2020 р. (повне рішення складено 01.04.2020 р.)

у справі № 910/18140/19 (суддя - Бойко Р.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Геофізичне управління "Укргазпромгеофізика" Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус"

про стягнення пені у розмірі 228960,00 грн

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Геофізичне управління "Укргазпромгеофізика" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" про стягнення пені за договором поставки № УГПГФ570/02-19 від 21.02.2019 р. у розмірі 228960,00 грн.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного договору поставки № УГПГФ 570/02-19 від 21.02.2019 р., не виконав свої зобов`язання щодо вчасної поставки товару, у зв`язку з чим за період з 22.06.2019 р. по 15.07.2019 р. позивач нарахував пеню у розмірі 228960,00 грн.

Протокольною ухвалою від 20.02.2020 р. було залучено до участі у справі Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 17.03.2020 р. у справі № 910/18140/19 у задоволенні позову Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Геофізичне управління "Укргазпромгеофізика" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду повністю та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі позивач вказує на те, що застосування одного із видів забезпечення зобов`язання, передбаченого договором, не позбавляє його права використати інші види забезпечення виконання зобов`язання, відтак, використавши такий вид забезпечення як гарантія, позивач не позбавлений права застосувати інший вид забезпечення - стягнення пені.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Геофізичне управління "Укргазпромгеофізика" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" у справі № 910/18140/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 р. було призначено розгляд справи № 910/18140/19 на 16.06.2020 р.

У судовому засіданні 16.06.2020 р. було оголошено перерву до 16.07.2020 р.

У засідання суду, призначене на 16.07.2020 р., представник третьої особи не з`явився, однак через канцелярію суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. Також у вказаному клопотанні просив суд залишити без змін рішення Господарського суду м. Києва від 17.03.2020 р. у цій справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

21.02.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" (далі - постачальник) та Акціонерним товариством "Укргазвидобування" в особі філії Геофізичне управління "Укргазпромгеофізика" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (далі - покупець) було укладено договір поставки № УГПГФ570/02-19 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити покупцеві ФПВ-46628-ЛПС на базі шасі МАЗ-6317F5 Лабораторія перфораторної станції ЛПС, зазначений в специфікації/-ях, що додається/ються до договору і є його невід`ємною/-ими частиною/-ами, а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Згідно з п. 1.2 договору найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість товару вказується у специфікації/-ях (далі - специфікація/-її), яка є додатком № 1 до договору та є її невід`ємною частиною.

Як передбачено п. 5.1 договору, строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації/-ях до цього договору.

За умовами п. 5.2 договору обсяг поставки товару (кожної партії товару) визначається в рознарядках покупця та узгоджується до поставки товару. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання постачальником рознарядки. Відвантаження товару без рознарядки забороняється. Рознарядка постачальнику може направлятися покупцем в електронному вигляді на електронну адресу постачальника, вказану в розділі ХІV даного договору.

Пунктом 5.3 договору визначено, що датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару, форма якого наведена в додатку № 3 до цього договору, або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (при наявності двох дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).

Згідно з п. 7.10 договору, у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у специфікації/ях до даного договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Специфікацією № 1 від 21.02.2020 р. (додаток № 1 до договору) передбачено поставку ФПВ-46628-ЛПС на базі шасі МАЗ-6317F5 Лабораторія перфораторної станції ЛПС у кількості 2 штуки загальною вартістю 9540000,00 грн протягом 120 календарних днів з моменту підписання договору, але після отримання рознарядки.

18.02.2019 р. Акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" було видано банківську гарантію № 11932/8 на суму, що не перевищує 477000,00 грн, на забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" зобов`язань за договором з поставки товару (що буде укладений за результатами процедури закупівлі), а також сплату неустойки (пені, штрафів), передбачених договором, нарахованих з моменту виникнення у бенефіціара (Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Геофізичне управління "Укргазпромгеофізика") права на їх нарахування, до дати вимоги.

26.02.2019 р. позивачем було надано рознарядку на поставку товару відвантаження спецодягу, яка направлена відповідачу засобами електронної пошти.

25.06.2019 р. Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Геофізичне управління "Укргазпромгеофізика" листом № 1666-8 звернулось до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" із вимогою сплатити суму гарантії у розмірі 477000,00 грн у зв`язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" зобов`язань з поставки товару у визначений договором строк.

12.07.2019 р. Акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" було перераховано на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" кошти у розмірі 477000,00 грн за банківською гарантією № 11932/8 від 18.02.2019 р., що підтверджується меморіальним ордером № 4589 від 12.07.2019 р.

15.07.2019 р. відповідачем було поставлено позивачу товар ФПВ-46628-ЛПС на базі шасі МАЗ-6317F5 Лабораторія перфораторної станції ЛПС у кількості 2 штуки загальною вартістю 9540000,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000456 від 15.07.2019 р.

23.08.2019 р. листом № 2104 Акціонерне товариство "Укргазвидобування" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" з вимогою сплатити пеню за несвоєчасну поставку товару у розмірі 228960,00 грн.

Спір у справі виник у зв`язку тим, що відповідач, на думку позивача, не виконав умови укладеного договору в частині вчасної поставки товару, у зв`язку з чим останній нарахував пеню у розмірі 228960,00 грн.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як передбачено ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ст. 662 ЦК України).

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Додатковою угодою № 1 від 21.02.2019 р. до договору сторони визначили, що строк поставки товару - не більше 120 календарних днів з моменту підписання договору, але після отримання рознарядки.

Як передбачено п. 5.2 договору, обсяг поставки товару (кожної партії товару) визначається в рознарядках покупця та узгоджується до поставки товару. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання постачальником рознарядки. Відвантаження товару без рознарядки забороняється. Рознарядка постачальнику може направлятися покупцем в електронному вигляді на електронну адресу постачальника, вказану в розділі ХІV даного договору.

Наведене свідчить, що виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" поставки було обумовлене вчиненням покупцем певної дії - наданням рознарядки на здійснення поставки товару. Водночас, за відсутності волі покупця на прийняття від продавця товару (яка у даному випадку підлягала вираженню шляхом направлення рознарядки) доцільність із вчинення будь-яких дій, направлених на постачання товару, відсутня.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Враховуючи те, що сторонами у договорі було обумовлено, що перебіг строку на поставку товару повинен обраховуватись від дати одержання від покупця рознарядки на постачання товару, тому перебіг строку поставки повинен обраховуватись із дати направлення рознарядки, яка була направлена позивачем на адресу електронної пошти відповідача 26.02.2019 р.

Отже, відповідач зобов`язаний був поставити товар позивачу у строк до 26.06.2019 р. включно.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" поставило Акціонерному товариству "Укргазвидобування" в особі філії Геофізичне управління "Укргазпромгеофізика" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" товар - ФПВ-46628-ЛПС на базі шасі МАЗ-6317F5 Лабораторія перфораторної станції ЛПС у кількості 2 штуки на загальну суму 9540000,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000456 від 15.07.2019 р.

Таким чином відповідачем було порушено свої зобов`язання за укладеним договором, оскільки товар поставлено позивачу із простроченням.

За порушення строків поставки товару позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 228960,00 грн за період з 22.06.2019 р. по 15.07.2019 р.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Як передбачено ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання

Пунктом 7.10 договору сторони погодили, що у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у специфікації/ях до даного договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Виходячи з того, що сторони в умовах договору передбачили застосування у разі порушення строку поставки обладнання (негрошового зобов`язання) пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, спірні правовідносини є господарськими, а відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України господарські санкції, зокрема пеня, застосовуються за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання, то до спірних правовідносин положення Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" щодо обмеження пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України не застосовуються, оскільки в даному випадку має місце прострочення саме негрошового договірного зобов`язання відповідача.

Однак, здійснюючи розрахунок розміру пені, позивач невірно визначив період нарахування з 22.06.2019 р. по 15.07.2019 р., оскільки перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Також, день фактичного виконання зобов`язання не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені, оскільки пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 р. у справі № 927/1091/17.

Таким чином, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано, тому правомірним є нарахування пені за прострочення поставки товару у розмірі 9540000,00 грн за видатковою накладною № РН-0000456 від 15.07.2019 р. починаючи з 27.06.2019 р. (наступний день за останнім днем встановленого строку поставки) та до 14.07.2019 р. (день, що передував дню поставки товару).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з перерахунком, здійсненим місцевим судом, відповідно до якого обґрунтованим є нарахування пені з 27.06.2019 р. по 14.07.2019 р. у розмірі 171 720,00 грн.

Разом з цим, як вбачається із матеріалів справи позивачем було реалізовано своє право на отримання від Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" суми банківської гарантії.

Так, у відповідності до умов банківської гарантії № 11932/8 від 18.02.2019 р. на суму, що не перевищує 477000,00 грн, Акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" було забезпечено виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" зобов`язань за договором з поставки товару (що буде укладений за результатами процедури закупівлі), а також сплату неустойки (пені, штрафів), передбачених договором, нарахованих з моменту виникнення у бенефіціара (Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Геофізичне управління "Укргазпромгеофізика") права на їх нарахування, до дати вимоги.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Отже гарантія має на меті залучення до зобов`язання інших осіб, майно яких поряд із майном боржника також могло слугувати меті задоволення вимог кредитора за основним зобов`язанням.

При цьому, гарантія за своєю правовою природою може виконувати компенсаційну функцію - покриття всіх грошових вимог кредитора, а також виступати мірою відповідальності, яка застосовується у разі порушення основного зобов`язання.

Тобто, компенсаційна функція полягає у тому, що в межах певної суми гарант бере на себе зобов`язання задовольнити певні грошові вимоги кредитора, які виникли у зв`язку із порушенням принципалом свого зобов`язання (наприклад, щодо сплати неустойки). У такому випадку сума гарантії чітко не визначається, а лише встановлюється верхня межа суми гарантії. Така гарантія не може забезпечувати зобов`язання, що не підлягають грошовій оцінці. Крім того, у такому випадку сума гарантії може бути повернута у разі якщо принципалом буде виконано, хоч із простроченням, основне зобов`язання та компенсовано всі грошові вимоги бенефіціара, які виникли на підставі відповідного прострочення.

У разі якщо гарантія виступає мірою відповідальності, то сплата суми гарантії не залежить від розміру грошових вимог кредитора, які виникли у зв`язку із порушенням принципалом свого зобов`язання, а має значення лише факт допущення такого порушення. У такому випадку сума гарантії повинна бути чітко визначена, а в основному договорі, або у змісті гарантії може бути встановлено, що навіть за умови виконання основного зобов`язання та погашення всіх грошових вимог бенефіціара, які виникли на підставі відповідного прострочення, сума гарантії не повертається. При цьому, така гарантія може забезпечувати як зобов`язання, що не підлягають грошовій оцінці, так і зобов`язання, які можуть бути оцінені в грошовому еквіваленті.

Таким чином, саме від формулювання умов банківської гарантії та умов укладених сторонами правочинів у кожному конкретному випадку залежить визначення яку саме функцію виконує банківська гарантія.

Як було встановлено вище, Акціонерне товариство "Укргазвидобування" листом № 1666-8 від 25.06.2019 р. звернулось до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" із вимогою сплатити суму у розмірі 477000,00 грн у зв`язку із невчасним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" зобов`язань з поставки товару.

При цьому, станом на дату звернення позивача із вказаним листом до гаранта, відповідачем не було прострочено виконання своїх зобов`язань за укладеним договором, оскільки останній повинен був здійснити постачання товару позивачу до 26.06.2019 р. включно.

12.07.2019 р. Акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" було перераховано на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" кошти у розмірі 477000,00 грн за банківською гарантією № 11932/8 від 18.02.2019 р., що підтверджується меморіальним ордером № 4589 від 12.07.2019 р.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 200 ГК України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За змістом ст. 563 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі, до якої додаються документи, зазначені у гарантії, та вказується, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

З умов банківської гарантії № 11932/8 від 18.02.2019 р. вбачається, що Акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" забезпечувалось виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" зобов`язання за договором з поставки товару (що буде укладений за результатами процедури закупівлі), а також сплату неустойки (пені, штрафів), передбачених договором.

Так, гарантом було виплачено бенефіціару грошові кошти у розмірі 477000,00 грн, в той час як нарахована позивачем пеня обмежується розміром 171720,00 грн, тобто у більш як в 2,7 рази більшому розмірі ніж набуте позивачем право на одержання неустойки від відповідача.

Відповідачем було виконано, з простроченням, своє зобов`язання з поставки товару, а позивачем було одержано товар, а також сплачена третьою особою позивачу сума банківської гарантії повністю покриває вимоги позивача про сплату неустойки.

В свою чергу, зі змісту вимоги № 1666-8 від 25.06.2019 р. вбачається, що позивач просив сплатити банківську гарантію за порушення відповідачем п. 5.1, 6.3.1 укладеного договору поставки, якими передбачався обов`язок здійснення постачання товару у визначений договором строк, тобто, у зв`язку з простроченням відповідачем свого негрошового зобов`язання.

Позивачем не надано доказів порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки, а саме неналежна якість товару, некомплектний товар, відвантаження без рознарядки, не повідомлення про дату відвантаження, порушення строків надання товаросупровідних документів, несвоєчасна реєстрація податкових накладних (штрафи, які передбачені в п. 7.4, 7.5, 7.6, 7.7, 7.8 договору), з яких можливо було встановити розмір такого порушення в сумі 477000,00 грн.

Матеріалами справи доведено лише порушення відповідачем строків поставки, що потягло за собою нарахування пені.

Оскільки банківською гарантією забезпечено виконання принципалом зобов`язань за вказаним договором в частині сплати пені, передбаченої договором, тому позивач скористався своїм правом та, одержавши суму банківської гарантії, одержав повне задоволення від гаранта своїх вимог до відповідача щодо сплати пені.

Також судом враховано, що позивач одержав від відповідача товар із простроченням на 18 днів, проте одержав банківську гарантію у розмірі у 2,7 рази більшому ніж розмір пені, на яку покупцем було набуто право вимоги, в той час як банківська гарантія є способом забезпечення виконання зобов`язання, а не правочином, який спрямований на одержання прибутку.

Таким чином, враховуючи те, що позивач отримав грошове відшкодування (компенсацію) за порушення своїх прав та інтересів, його вимоги до відповідача про стягнення пені були задоволені в повному обсязі у вигляді гарантії.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені за договором поставки № УГПГФ570/02-19 від 21.02.2019 р. у розмірі 228960,00 грн, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 17.03.2020 р. у справі № 910/18140/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Геофізичне управління "Укргазпромгеофізика" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" задоволенню не підлягає.

Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Геофізичне управління "Укргазпромгеофізика" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 17.03.2020 р. у справі № 910/18140/19 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Укргазвидобування".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 27.07.2020 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

В.В.Андрієнко