ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/995/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОБ", смт. Васищеве
про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 1509405,28 грн
за участю представників:

позивача Судаков Д.О.

відповідача Пуговкіна А.Є.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулася Харківська міська рада з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОБ" (62495, Харківська обл., Харківський район, селище міського типу Васищеве, В`ЇЗД ОРЄШКОВА, будинок 3, ідентифікаційний код особи 22669519) на користь Харківської міської ради безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 1509405,28 грн. Витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що ТОВ "ФОБ" у період з 01.02.2017 р. по 31.12.2019 р. не сплачувало за користування земельною ділянкою по вул.Двадцятого Квітня, 1-А у м.Харкові плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегло за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати.

Ухвалою суду від 06.04.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 10.06.2020 р. о 09:30, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого засідання від 10.06.2020 р., було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 30.06.2020 р. о 09:00.

Розгляд справи відкладався, в судовому засіданні оголошувалася перерва, з метою забезпечення повного та всебічного встановлення обставин по справі.

В судовому засіданні 22.07.2020 р. позивач повністю підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач проти заявлених вимог заперечував та просив відмовити у задоволені заявлених вимог з посиланням на поданий відзив на позов та клопотання щодо застосування строку позовної давності .

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.02.2018 №112590776, право власності на нежитлову будівлю літ. "А-1", загальною площею 59,5 кв.м. по вул. Дванадцятого Квітня, 1-А у м. Харкові з 12.04.2016 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "ФОБ" на підставі договору купівлі - продажу від 12.04.2016 №1517. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20.01.2020 № НВ-020 земельна ділянка площею 0,1321 га з кадастровим номером :03:040:0009 по вул. Дванадцятого Квітня, 1-А у м. Харкові категорією земель є землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Вид використання земельної ділянки для обслуговування стаціонарної АЗС. Датою державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:040:0009 є 08.12.2003.

Департаментом територіального контролю Харківської міської ради 07.02.2020 проведено обстеження земельної ділянки та встановлено, що ТОВ «ФОБ» використовує земельну ділянку з кадастровим номером :03:040:0009 по вул. Дванадцятого Квітня, 1-А у м. Харкові для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «А-1», право власності на яку зареєстроване за відповідачем. За результатами обстеження складено акт обстеження земельної ділянки по вул. Дванадцятого Квітня, 1-А у м. Харкові від 07.02.2020.

Враховуючи відсутність зареєстрованих за будь-якими юридичними або фізичними особами прав на земельну ділянку по вул. Дванадцятого Квітня, 1-А у м. Харкові з кадастровим номером :03:040:0009, та з урахуванням ст. ст. 12, 80, 83 Земельного кодексу України земельна ділянка площею 0,1321 га з кадастровим номером :03:040:0009 по вул. Дванадцятого Квітня, 1-А у м. Харкові перебуває у власності територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради.

Таким чином, позивач стверджував, що ТОВ «ФОБ», набувши право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці комунальної форми власності, належним чином у встановленому законодавством порядку не оформило речового права на вказану земельну ділянку.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру від 20.01.2020 № НВ-020 про земельну ділянку по вул. Дванадцятого Квітня, 1-А у м. Харкові (кадастровий номер :03:040:0009) площа вказаної земельної ділянки складає 0,1321 га. Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по вул. Дванадцятого Квітня, 1-А у м. Харкові (кадастровий номер :03:040:0009) від 15.04.2019 № 714/0/45-19, виданого Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області, площа вказаної земельної ділянки складає 0,1321 га.

На підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по вул. Дванадцятого Квітня, 1-А у м. Харкові (кадастровий номер :03:040:0009) від 15.04.2019 № 714/0/45-19, виданого Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області, Харківською міською радою було здійснено розрахунок розміру безпідставно збережених ТОВ «ФОБ» коштів у розмірі орендної плати за період з 01.02.2017 р. по 31.12.2019 р. в розмірі 1509405,28 грн.

Враховуючи вищенаведене, позивач стверджував, що ТОВ «ФОБ» у період з 01.02.2017 по 31.12.2019 не сплачувало за користування земельною ділянкою по вул. Дванадцятого Квітня, 1-А у м. Харкові плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберіг за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати, що і стало підставою для звернення до суду із цим позовом до ТВО «ФОБ» про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності по вул. Дванадцятого Квітня, 1-А у м. Харкові. Свої позовні вимоги Харківська міська рада обґрунтовувала наявністю підстав для застосування ст. ст. 1212-1214 ЦК України.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог у відзиві на позовну заяву відповідач вказував, що Постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2019 р. по справі № 922/1306/18, залишеною без змін Постановою Касаційного господарського суду від 13.11 2019 р., в задоволенні позовних вимог Харківської міської ради до ТОВ ФОБ про стягнення безпідставно збережених коштів у формі орендної плати у розмірі 1194823,39 грн за період і 01.05.2016 р. по 30.11.2018 р. за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :03:040:0009, що розташована за адресою: м. Харків, вул. 12 Квітня, 1А, відмовлено в повному обсязі, рішення набрало законної сили 29.07.2019 р. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, шо набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. В новому позові по справі №922/995/20 Харківська міська рада просить стягнути з ТОВ «ФОБ» безпідставно збережені кошти з 01.02.2017 р. по 31.12.2019 р. тобто за період, що охоплює строк заявлений для стягнення в позовних вимогах по вже розглянутій справі № 922/1306/18.

Зважаючи на викладене, відповідач вважає, що позовні вимоги Харківської міської ради про стягнення безпідставно збережених коштів за період з 01.02.2017 р. по 30.11.2018 р. є незаконними та такими, шо порушують принципи правової певності та остаточності судових рішень і право па справедливий суд. Відповідач стверджував, що позивач, скориставшись своїм правом на судовий захист, здійснив зловживання своїм процесуальним правом, а саме заявив вимогу до суду про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою за період, шо вже був розглянутий господарським судом у справі №922/1306/18.

Відповідач просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог Харківської міської ради про стягнення безпідставно збережених коштів в повному обсязі, з огляду на недоведеність розрахунків розміру безпідставно збережених коштів та помилково визначеного періоду, за яке може бути здійснено стягнення, подачу тотожного позову, порушення строків позовної давності.

У відповіді на відзив позивач стверджував, що використання земельної ділянки комунальної власності без здійснення плати за її використання, що призвело до безпідставного збереження коштів за рахунок власника такої земельної ділянки (Харківська міська рада) як підстава позову справи № 922/1306/18 інша ніж та, яка розглядається у справі № 922/995/20, тому позивач вважає, що у справи № 922/1306/18 та справа № 922/995/20 є зовсім різними та не тотожними. Також, позивач вказував, що Харківська міська рада скористалась своїм правом та звернулась до ТОВ «ФОБ» з вимогою через Господарський суд Харківської області у формі позовної заяви в межах строку позовної давності.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог і викладених сторонами доводів та заперечень, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

В силу статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України у вказаній редакції).

Відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 ПК України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 по справі №920/739/17).

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 цього Кодексу власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власника приміщень об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати на підставі статей 1212, 1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач з 12.04.2016 є власником нежитлової будівлі літ. "А-1", загальною площею 59,5 кв.м. по вул. Дванадцятого Квітня, 1-А у м. Харкові, проте матеріали справи не містять доказів належного оформлення власником права користування земельною ділянкою, зокрема укладення відповідних договорів оренди з Харківською міською радою та державної реєстрації такого права.

У позовній заяві підставами позову позивач зазначив, що відповідач за відсутності договору оренди земельної ділянки не сплачував за користування земельною ділянкою, а тому безпідставно зберіг кошти за рахунок позивача, які зобов`язаний повернути на підставі статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України.

Позивач у даній справі мав надати докази існування протягом зазначеного в позові періоду земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, реальної можливості передачі позивачем цієї земельної ділянки в оренду відповідно до Закону України "Про оренду землі" у зазначений період, а також обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів)) основою для визначення розміру якої для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, оформлена як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.10.2019 р. у справі №904/4737/18, від 11.09.2019 р. у справі №922/393/18, від 13.02.2019 у справі №922/392/18, від 07.02.2019 у справі №922/3639/17, від 06.02.2018 у справі № 923/921/17.

Згідно із частиною 1 статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст. 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (ч. 4 ст. 79-1 ЗК України). Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (ч. 9 ст. 79-1 ЗК України).

Оскільки розмір позовних вимог визначений позивачем саме з розрахунку орендної плати за користування земельною ділянкою відповідачем, необхідною умовою його визначення відповідно до Закону України «Про оренду землі», Податкового кодексу України та Земельного кодексу України є встановлення нормативної грошової оцінки землі, на підставі якої визначається розмір орендної плати.

Частинами 1, 2 статті 20 Закону України "Про оцінку земель" визначено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (стаття 13 Закону України "Про оцінку земель"). Статтею 18 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій". Частиною 2 статті 26 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (частина 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель").

Як вбачається із матеріалів справи, Харківською міською радою було здійснено розрахунок розміру безпідставно збережених ТОВ «ФОБ» коштів у розмірі орендної плати за період з 01.02.2017 р. по 31.12.2019 р. в розмірі 1509405,28 грн на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по вул. Дванадцятого Квітня, 1-А у м. Харкові (кадастровий номер :03:040:0009) від 15.04.2019 № 714/0/45-19, виданого Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області, який додано до позовної заяви.

Судом досліджено наданий витяг та зроблені на його основі розрахунки та визнаються належними доказами, які підтверджують розмір безпідставно збережених відповідачем коштів.

В той же час, судом було встановлено, що в межах господарської справи № 922/1306/18 розглядалися позовні вимоги Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОБ" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки із кадастровим номером :03:040:0009 в сумі 1232215,92 грн за період з 01.05.2016 по 30.11.2018, на підставі статей 1212 - 1214 Цивільного кодексу України. У вказаній справі судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог Харківської міської ради у зв`язку з тим, що у матеріалах справи був відсутній такий доказ, як Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки, відомості якої є обов`язковими при визначенні орендної плати.

У справі № 922/995/20 позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОБ" безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки із кадастровим номером :03:040:0009 в сумі 1509405,28 грн за період з 01.02.2017 по 31.12.2019. Таким чином, частина заявлених позовних вимог, а саме вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОБ" безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки із кадастровим номером :03:040:0009 за період з 01.02.2017 по 30.11.2018 вже були предметом розгляду в межах справи № 922/1306/18.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»). Res judicata вирішена справа (res judicata pro veritate habetur! судове рішення слід визначати за істину) означає остаточність рішення суду, яке набрало чинності і не може бути переглянуте. Принцип res judicata визнано на міжнародному рівні та зафіксовано, в тому числі, у п.1 ст.44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принцип остаточності рішення є складовою частиною верховенства права.

Враховуючи викладене, а саме те, що вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОБ" безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки із кадастровим номером :03:040:0009 за період з 01.02.2017 по 30.11.2018 вже були предметом розгляду в межах справи № 922/1306/18, таке судове рішення набрало законної сили і відсутні підстави для повторного перегляду вказаних вимог, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Розглянувши розрахунки позивача, суд визнає обґрунтованими вимоги Харківської міської ради по стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОБ" безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки із кадастровим номером :03:040:0009 за період з 01.12.2018 р. по 31.12.2019 р. безпідставно збережених коштів в розмірі 676629,98 грн.

Враховуючи період нарахування безпідставно збережених коштів, який судом було визнано обґрунтованим, а саме з 01.12.2018 р. по 31.12.2019 р., до позовних вимог Харківської міської ради в цій частині не підлягають застосуванню наслідки спливу строку позовної давності, оскільки загальний строк позовної давності по таким вимогам на час звернення з позовом до суду не вийшов.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОБ" (62495, Харківська обл., Харківський район, селище міського типу Васищеве, В`ЇЗД ОРЄШКОВА, будинок 3, ідентифікаційний код особи 22669519) на користь Харківської міської ради (61003, Харківська обл., місто Харків, Шевченківський район, МАЙДАН КОНСТИТУЦІЇ, будинок 7, ідентифікаційний код особи 04059243) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 676629,98 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 10149,45 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "23" липня 2020 р.

Суддя Л.С. Лаврова