УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

м. Київ

29.07.2020Справа № 910/920/20

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О.

при секретарі судового засідання Вольській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом ДуккерЕссетсЛімітед

вул. Олд Глостер 27, Лондон

до Державного реєстратора департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України в місті Києві

Аврамченко Сніжани Сергіївни

вул. Архітектора Городецького, буд.13, м. Київ, 01001

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 )

за участю третьої особи-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 )

за участю третьої особи-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Торгівельно-комерційного товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями фірма "Харків-Москва" (с. Шарівка, Валківський район, Харківська область, 63030,

про скасування реєстраційних дій.

За участі представників учасників справи згідно протоколу

ВСТАНОВИВ:

Компанія ДуккерЕссетсЛімітед звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до 1. Державного реєстратора департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України в місті Києві Аврамченко Сніжана Сергіївна; 2. ОСОБА_1 ; 3. ОСОБА_3 ; 4. ОСОБА_4 ; 5. ОСОБА_2 ; 6. ОСОБА_7 ; 7. ОСОБА_8 ; 8. Торгівельно-комерційного товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями фірма "Харків-Москва"; 9. Міністерства юстиції України про скасування реєстраційних дій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 позовну заяву ДуккерЕссетсЛімітед залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

14.02.2020 ДуккерЕссетсЛімітед подало до Господарського суду міста Києва виправлену позовну заяву із заявою про усунення недоліків.

У зв`язку із перебування судді Лиськова на лікарняному з 17.02.2020, питання про відкриття провадження у справі вирішується після виходу судді із лікарняного.

Господарський суд міста Києва ухвалою №910/920/20 від 27.02.2020 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі третіх осіб, підготовче засідання призначив на 11.03.2020 та встановив строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив та інших доказів, зобов`язано позивача надати суду оригінали всіх документів по суті спору, доданих до позовної заяви (для огляду). зобов`язано позивача у строк до 06.03.2020 надати суду докази підтвердження повноважень В.Ю. Гавриленка як директора ДуккерЕссетсЛімітед на право підпису позовної заяви у відповідності до вимог ч. 1ст. 170 ГПК України.

Протокольною ухвалою від 11.03.2020 року ухвалено відкласти підготовче засідання у справі на 01.04.2020.

01.04.2020 року судове засідання з розгляду справи не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Лиськова М.О. на лікарняному.

Ухвалою суду від 06.05.2020 призначено розгляд справи у підготовчому провадженні у судовому засіданні на 27.05.2020.

Ухвалою суду від 27.05.2020 відкладено розгляд справи 10.06.2020.

У судове засідання, призначене на 10.06.2020 з`явилися представники сторін. Розгляд справи у підготовчому провадженні відкладено на 01.07.2020.

Ухвалою суду від 01.07.2020 судом вчергове зобов`язано позивача надати суду у строк до 27.07.2020 року оригінали всіх документів по суті спору, доданих до позовної заяви (для огляду).

В судове засідання, призначене на 29.07.2020 з`явились представники позивача, відповідача, третя особа 2, представник третьої особи 2 та представник третьої особи 5, представники третіх осіб 3 та 4 в судове засідання не з`явилися.

Під час судового засідання суд з`ясував, що вимогу ухвали суду від 01.07.2020 позивачем не виконано, витребувані оригінали документів на вимогу суду не надано.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Процесуальні права надані законом тим особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

За приписами частин 1-3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.226 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд звертає увагу на те, що у розумінні наведених положень залишення позову без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.226 ГПК України можливе за умови, якщо суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребувані згідно з ухвалами суду докази, необхідні для вирішення спору, або його представник не з`явився на виклик у засідання господарського суду чи не повідомив про причини неявки і його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору. Тобто коли йдеться про ігнорування позивачем своїх процесуальних обов`язків і вимог суду, що унеможливлює розгляд господарським судом і вирішення спору по суті заявлених позовних вимог. При цьому, господарський суд має з`ясувати не тільки відсутність поважних причин, а також і те, яким чином неподання витребуваних судом доказів перешкоджає вирішенню спору та у чому полягають перешкоди для розгляду.

Приписами статей 73, 74, 76, 77, 86 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами ч.ч. 1 та 4 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчинення нею процесуальної дії.

Керуючись ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ухвалами від 27.02.2020 та 01.07.2020 суд зобов`язував позивача надати оригінали документів, долучених до позовної заяви - для огляду.

Усною заявою від 29.07.2020 представником позивачем повідомлено, що надати оригінали витребовуваних ухвалами суду документів не має можливості.

Суд зазначає, що пунктом 6 резолютивної частини Ухвали Господарського суду міста Києва від 27.02.2020р. про відкриття провадження у справі № 910/920/20 було зобов`язано Позивача надати суду оригінали всіх документів по суті спору, доданих до позовної заяви (для огляду) та докази підтвердження повноважень В.Ю. Гавриленка як директора Дуккер Ессетс Лімітед на право підпису позовної заяви у відповідності до вимог ч. 1ст. 170 ГГІК України - у строк до 06.03.2020р.

12.03.2020р. до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача, якою він просив долучити до матеріалів справи такі документи, які нібито були одержані з використанням інтернет-ресурсів Великої Британії: свідоцтва про реєстрацію Приватного товариства з обмеженою відповідальністю ДуккерЕссетсЛімітед (код 12115013), видане від 22.07.2019 року; інформація про призначення та володіння акціями; копія інформації про нове призначення від 13.11.2019 року; Витяг з Реєстру сертифікатів учасників та книги протоколів від 22.07.2019 року (з перекладами на українську мову, здійсненими перекладачем Бродською Сніжаною Юріївною , підписи якої посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ковальовою Н.Ф.).

Також в заяві від 12.03.2020р. Позивач наголосив, що до матеріалів справи долучаються нотаріально завірені копії документів з перекладом на українську мову, здійсненим перекладачем Бродською Сніжаною Юріївною , підпис якої посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ковальовою Н.Ф. (зареєстровано в реєстрі за номером 79).

Згідно правил для засвідчення справжності підпису перекладача, встановлених підпунктом 2.2. пункту 2 глави 8 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, перекладач разом з документом, що встановлює його особу, повинен надати документ, який підтверджує його кваліфікацію. Водночас Позивач не длучив такого документа, що підтверджує кваліфікацію Бродської Сніжани Юріївни як перекладача.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про міжнародне приватне право» процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних осіб в Україні визначаються відповідно до права України.

На вимогу суду, який розглядає справу, іноземна юридична особа має представити оформлений з урахуванням статті 13 цього Закону документ, що є доказом правосуб`єктності юридичної особи (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Так, згідно вказаної статті документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Виходячи з положення ч. 1 ст. 170, подаючи заяву по суті справи, скаргу, заяву, клопотання або заперечення, іноземна юридична особа має надати суду документ, що є доказом її правосуб`єктності за відповідним іноземним законом (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Також згідно частин 2 та 5 статті 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). До позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Вимоги до письмових доказів, що надаються суду, передбачені статтею 91 ГПК України, відповідно до якої такі докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 7 роз`яснень Вищого господарського суду України від 31.05.2002 № 04-5/608 «Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій» господарський суд приймає як докази офіційні документи, що походять з інших держав, за умови їх легалізації дипломатичними або консульськими службами України.

Також відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-754/0/4-13 від 16.05.2013 правовий статус іноземного суб`єкта господарювання підтверджується, як правило, випискою з торговельного (банківського, судового) реєстру країни, де такий суб`єкт господарювання є офіційно зареєстрованим. Правовий статус іноземних суб`єктів господарювання може також підтверджуватись еквівалентними доказами правового статусу, що визнаються як такі законодавством країни створення, громадянства або місця знаходження такого суб`єкта і видані компетентними органами цієї країни. Такий документ повинен бути легалізований з особливостями, визначеними Гаазькою Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року.

Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (Гаага. 1961), якою передбачено спрощений порядок засвідчення документів шляхом проставлення на них спеціальної печатки - апостиля, ратифікована Верховною Радою України відповідно до Закону України від 10.01.2002 N 2933-І1І «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів» і діє на території України з часу набрання зазначеним Законом чинності.

Згідно статей 3-5 зазначеної у роз`ясненні Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Апостиль проставляється на вимогу особи, яка підписала документ, або будь-якого пред`явника документа на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом, та повинен відповідати встановленому зразку. Заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ.

Також згідно переліку в статті 1 дія Конвенції поширюється, зокрема, на офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Крім того, згідно припису частини 3 статті 56 ГПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Стаття 57 ГК України визначає установчі документи як рішення про створення суб`єкта господарювання, засновницький договір, або у передбачених законом випадках - статут (положення) суб`єкта господарювання, де повинні бути зазначені найменування суб`єкта господарювання, мета і предмет господарської діяльності, склад і компетенція його органів управління, порядок прийняття ними рішень, порядок формування майна, розподілу прибутків та збитків, умови його реорганізації та ліквідації, якщо інше не передбачено законом.

Одночасно суд зважає, що під час судового засідання 29.07.2020 судом встановлено, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 27.02.2020 та 01.07.2020 в частині надання суду доказів, необхідних для розгляду даної справи. Тоді як, відповідно до приписів ст.326 ГПК України, яка визначає, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Надані в судовому засіданні усні пояснення представника позивача про те, що витребувані документи представник неможе подати в зв`язку з ненаданням їх йому довірителем, суд оцінює критично та вважає, що вимоги ухвали суду в частині надання доказів не виконані останнім без поважних причин.

Відсутність в матеріалах справи визначених судом доказів не дає можливість встановити наявність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги, а саме: чи була компанія Дуккер Ессетс Лімітед учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Дуккер Ессетс Україна», чи володіла Дуккер Ессетс Лімітед частковю у статотному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Дуккер Ессетс Україна», а також суд не може встановити, чи дійсно В.Ю.Гавриленко є директором Дуккер Ессетс Лімітед та чи має право засвдчувати копії документів від імені Дуккер Ессетс Лімітед, що долучені в якості доказів до позовної заяви.

Разом з тим, суд зазначає, що встановлені під час судового засідання 29.07.2020 обставини щодо відсутності у позивача визначених ухвалою суду від 18.02.2019 доказів (невчинення останнім дій по їх отриманню), позбавляє суд можливості прийняття рішення, яке б відповідало п.5 ст.236 ГПК України, відповідно до якої обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Таким чином, неподання витребуваних судом доказів, необхідних для вирішення спору, позбавляє суд можливості ухвалити рішення по суті позовних вимог.

При цьому, суд враховує, що відповідно до ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Пунктом 4 ч.1 ст.226 ГПК України визначено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд залишає позов Дуккер Ессетс Лімітед у справі №910/920/20 без розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 226 ГПК України, про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

У зв`язку з тим, що підставою для винесення ухвали про залишення позову Дуккер Ессетс Лімітед без розгляду є неподання витребуваних судом доказів, та враховуючи положення п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачений судовий збір судом не повертається.

Принагідно суд роз`яснює, що відповідно до ч.4 ст.226 ГПК Україна, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного та керуючись п.4 ч.1 ст.226, ст.ст. 42, 129, 185, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Дуккер Ессетс Лімітед про скасування реєстраційних дій залишити без розгляду.

Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Дата складання та підписання повного тексту ухвали 31.07.2020

Суддя М.О. Лиськов