ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року Справа № 925/841/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від позивача - Чорнай В.В. - директор,

від відповідача - представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Торговий Дім-Моноліт",

м. Сміла, Черкаської області

до Смілянського міського відділу державної виконавчої служби

Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ), м. Сміла, Черкаської області

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області з позовом звернулося приватне акціонерне товариство "Торговий Дім-Моноліт" до Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання відповідача зняти арешт з автомобіля ГАЗ 33021, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 01 липня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи по суті призначено на 10 год. 00 хв. 28 липня 2020 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується реєстром поштових відправлень Господарського суду Черкаської області.

Відповідач відзиву у визначений законом строк суду не надав, своїм правом на захист не скористався.

Оскільки явка учасників судового провадження в судове засідання обов`язковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 28 липня 2020 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/841/20.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом під час розгляду даного спору, за приватним акціонерним товариством "Торговий Дім-Моноліт" зареєстрований автомобіль ГАЗ 33021, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 від 30 вересня 2006 року.

Під час оформлення купівлі-продажу (переоформлення) автомобіля у територіальному сервісному центрі МВС України у Черкаській області, з`ясувалося, що вказаний автомобіль знаходиться під арештом.

Згідно картки арешту ТЗ, арешт було накладено МВ ДВС 01 квітня 2004 року вих. № документа 3469.

Позивач 16 січня 2019 року звернувся з письмовою заявою від 11 січня 2019 року до відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції з заявою про надання детальної інформації про підстави накладення арешту та ознайомленням з матеріалами виконавчого провадження.

У відповідь на вищевказану заяву позивачем було отримано лист від 28 лютого 2019 року №15.5-36/3362 від Смілянського міського відділу державної виконавчої служби в якому було зазначено, що книги обліку виконавчих проваджень, переданих державним виконавцям за період з 1999 року по 2003 рік у Відділі відсутні. Наказом Міністра юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5 запроваджено функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Згідно бази даних спецрозділу автоматизованої системи виконавчого провадження, яка містить інформацію з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що виконавче провадження про стягнення заборгованості з приватного акціонерного товариства "Торговий Дім-Моноліт" (вул. Перемоги, буд. 14. м. Сміла. Черкаська область) у Відділі не перебуває та не перебувало.

Оскільки позивач не може розпоряджатися своїм майном, останній на підставі ст. 41 Конституції України та ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" звернувся до суду з відповідним позовом.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У постанові від 22 січня 2020 року у справі № 340/25/19 за позовом фізичної особи до органу державної виконавчої служби про визнання неправомірною відмови щодо зняття арешту з майна та зобов`язання зняти арешт Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для визначення юрисдикції суду необхідно встановити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби з накладення арешту на певне майно, то такий спір треба розглядати за правилами адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності чи іншого речового права, то ці спори слід розглядати за правилами цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин. Оскільки підставою позову позивачка визначила наявність арешту, накладеного на невизначене майно спадкодавця, що перешкоджає їй в оформленні спадкових прав на нерухоме майно, Велика Палата Верховного Суду вважала, що позов спрямований на захист цивільних прав позивачки, пов`язаний з оформленням права власності на спадкове майно та фактично є різновидом негаторного позову, який треба розглядати за правилами цивільного судочинства.

Судом з`ясовано, що в даному випадку позов спрямований на захист цивільних прав позивача, оскільки пов`язаний з правом позивача на відчуження свого майна та переоформлення права власності після купівлі-продажу.

Отже, з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду суд дійшов висновку, що даний спір підвідомчий господарському суду.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1 2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було спростовано доводи позивача, що викладені в позові, а також не було наведено суду законних підстав для накладення арешту на майно, що належить позивачу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Смілянський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), вул. Житомирська, 6, м. Сміла, Черкаської області, ідентифікаційний код 36091333 зняти арешт з автомобіля ГАЗ 33021, 2002 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 28 липня 2020 року.

Суддя А.В. Васянович