ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

30.07.2020м. ДніпроСправа № 904/3942/20

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Альбатрос"

про забезпечення позову, шляхом зупинення дії ліцензії

у справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Альбатрос" (м.Дніпро)

до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (м. Дніпро)

про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 38 284 грн. 87 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Альбатрос" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд зобов`язати Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" (далі - відповідач):

- здійснити коригування лімітів планового споживання електричної енергії до грудня 2020 року включно, відповідно до заяви від 26.05.2020 вих. № 50 Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Альбатрос";

- за власний кошт та за рахунок власних ресурсів відновити постачання електричної енергії виробничих приміщень;

- стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в порядку регресу в розмірі 38 284 грн. 87 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- положеннями правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 передбачено, що в кінці кожного року споживач повинен надати оператору системи розподілу інформацію щодо розміру очікуваного споживання електричної енергії;

- умовами договору передбачено, що позивач зобов`язаний кожний місяць здійснювати передоплату за електричну енергію, відповідно до розміру очікуваного споживання електричної енергії, що розраховується приблизно на початку кожного року або відповідно до фактичних показників;

- позивачем під час дії карантину прийнято рішення зменшити обсяги споживання електричної енергії, адже значно зменшилися обсяги виробництва;

- 24.04.2020 позивачем надіслано лист № 36 на електронну адресу відповідача із проханням коригування планового споживання електричної енергії за травень 2020 року, у зв`язку із зменшенням обсягів виробництва через введення карантину на території України. Даний лист відповідачем задоволено, що підтверджується виставленим рахунком на оплату від 01.06.2020 № 11/066345/5/1 із скоригованим споживанням електроенергії;

- 26.05.2020 позивачем надіслано лист вих. № 50 на електронну адресу відповідача, із проханням здійснити коригування лімітів планового споживання електричної енергії до кінця 2020 року;

- відповідачем надіслано позивачу лист від 05.06.2020 № 22867/1001, яким було відмовлено у коригуванні лімітів планового споживання електричної енергії до кінця 2020 року з причини того, що коригування можливе, однак не менш ніж було спожито за той же період у 2019 році. Позивач зазначає, що вказана відповідачем причина є незаконною та порушує права позивача на отримання електричної енергії, особливо в умовах пандемії Сovid-19, яка склалась в Україні та про що позивачем було зазначено у листах. При цьому, у минулому році споживання електричної енергії становило - 6 622 424 кВт*г;

- на даний час максимальне споживання електроенергії становить - 10 000-20 000 кВт*г;

- між обсягом споживання у 2019 році та станом на даний час існує велика різниця. Саме через карантин у позивача відсутня необхідність у споживанні такої кількості електроенергії, як було у 2019 році, адже відбулось значне зменшення обсягів виробництва;

- 01.07.2020 відповідачем відключено приєднання 066345.01 та 066345.02 виробничих приміщень позивача, у зв`язку із чим позивач не може проводити свою господарську діяльність;

- позивачем у встановлений законом термін було надано відомості про обсяги очікуваного споживання електричної енергії у 2020 році, однак через зменшення обсягів виробництва в період дії карантину, позивач був змушений зменшити обсяги споживання електроенергії;

- при цьому, самим відповідачем за заявкою позивача було зменшено плановий показник обсягів споживання електричної енергії у травні 2020 року, в той же час відповідачем, на думку позивача, необґрунтовано було відмовлено у зменшенні планових показників обсягів споживання електричної енергії до кінця 2020 року із посиланням на підпункт 2.4.3. Положення правил роздрібного ринку електричної енергії, який немає жодного відношення до позивача та з урахуванням того, що позивач вчасно сплачує рахунки за електроенергію;

- 01.07.2020 позивачу надіслано рахунок № 111/066345/6/1 за червень 2020 року, який є повністю сплаченим та споживання електричної енергії становить 1 кВт/г, що підтверджує планове споживання електроенергії позивача до 20 000 кВт/г, однак електроенергію відповідач все одно відключив;

- позивачем було здійснено повну передоплату за вказані ним ліміти, борг перед відповідачем позивач немає, отже підстави для відключення позивачу електроенергію у відповідача відсутні, особливо у період дії карантину;

- у відповідача відсутні будь-які підстави для відмови у коригуванні обсягів споживання електроенергії, адже позивач не порушує умови договору та завжди вчасно сплачує рахунки;

- відповідач на думку позивача, незаконно відключив позивача від споживання електроенергії, у зв`язку з чим позивач несе великі збитки через повне зупинення господарської діяльності, через що велика кількість працівників товариства залишилась без роботи, особливо під час дії карантину;

- позивач і працівники позивача несуть значні збитки, через повне відключення підприємству електроенергії, адже позивач позбавлений можливості провадити господарську діяльність, а працівники позивача отримували заробітну плату. Всі ці дії відповідачем проведено під час дії карантину;

- позивач є і виробником, і продавцем товару, у зв`язку із тим, що відповідач незаконно відключив позивача від споживання електричної енергії, господарська діяльність підприємства припинилась та у позивача не було можливості виробити та поставити товар у строки, передбачені договором від 24.06.2020 укладеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна паперова мануфактура", через що останній звернувся із претензією від 14.07.2020 № 128 щодо сплати позивачем, відповідно до пункту 6.2. договору, договірної штрафної санкції покупцю у розмірі 20% від повної вартості недопоставленого, у визначені сторонами строки, товару;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна паперова мануфактура" замовило товар на суму 191 424 грн. 34 коп., що підтверджується наданим замовленням. 20% від зазначеної суми становить 38 284 грн. 87 коп. З 15.07.2020 по 21.07.2020 позивач повністю сплатив накладений Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна паперова мануфактура" штрафні санкції, що підтверджується виданими касовими ордерами;

- відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмір виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Ухвалою суду від 24.07.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Альбатрос" до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 38 284 грн. 87 коп. - залишено без руху, встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Альбатрос" строк для усунення недоліків - 7 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, а саме: подання до суду інформацію щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний розрахунок) суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Від позивача надійшла заява про забезпечення позову (вх. суду № 34652/20 від 30.07.2020), в якій він просить суд тимчасово, до прийняття рішення у справі, зупинити дію ліцензії Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме: на території Дніпропетровської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно з законодавством), що видана відповідно до постанови від 16.11.2018 № 1440 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на наступне:

- відповідач зобов`язаний здійснити коригування обсягів споживання електроенергії, однак у супереч укладеному договору та положенням правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, відмовився від коригування обсягів споживання електроенергії та незаконно відключив електропостачання позивачу;

- у позивача відсутній борг перед відповідачем;

- після введення на території України карантину багато підприємств зупинились, а працівники залишились без роботи. Цілком логічно, що при зазначених обставинах обсяг виробництва позивача значно зменшився, що і спричинило зменшення обсягів споживання електроенергії. Якщо раніше позивач споживав 6 622 424 кВт*г, то зараз обсяги споживання становлять 10 000-20 000 кВт*г. При цьому, відповідач, знаючи про те, що зараз у багатьох підприємств скрутне матеріальне та виробниче становище, діє всупереч законодавства та відключає підприємствам електропостачання, якщо вони відмовляються сплачувати за плановими показниками, при тому, що фактичні показники значно менші, а борг відсутній;

- відповідач користується своїм монопольним становищем на ринку електроенергетики у м. Дніпро та намагається незаконно наповнити власний бюджет за рахунок інших підприємств, які і так знаходяться у скрутному становищі;

- окрім того, посадові особи, які прийняли рішення про відключення позивача, перевищили свої повноваження та проявили формальний підхід до роботи з клієнтами, чим завдали значної шкоди. Оскільки вузол обліку позивача обладнаний автоматичною системою комерційного обліку електроенергії, то фахівець, не встаючи з робочого місця, може перевірити, чи дійсно зменшились фактичні обсяги споживання електроенергії у споживача. Замість цього позивача відключають 01.07.2020, - тоді, коли вже є фактичні показники минулого періоду. І ці показники свідчать про те, що навіть попередня оплата, внесена позивачем за його прогнозованими обсягами є надлишковою;

- своїми діями відповідач заподіяв істотну шкоду господарській діяльності позивача, через що останній не може здійснювати виробництво та поставку продукції контрагентам, а всі строки поставки вже прострочені;

- відповідно до статті 60 Закону України "Про ринок електричної енергії" захист прав споживачів електричної енергії, а також механізм захисту цих прав регулюються цим Законом, законами України "Про захист прав споживачів", "Про захист економічної конкуренції", іншими нормативно-правовими актами. З метою забезпечення захисту прав споживачів учасники ринку не застосовують недобросовісні методи конкуренції до споживача. Положення та умови договорів зі споживачами мають бути прозорими та доступними для розуміння;

- позивач вважає, що відповідач, користуючись своїм монопольним становищем на ринку електроенергії у м. Дніпро, використовує недобросовісні методи конкуренції до споживача та намагається збагатитись за рахунок позивача, надсилаючи непомірні рахунки на оплату, при тому, що позивач неодноразово надсилав листи із проханням коригування обсягів споживання електроенергії, та здійснює відключення позивача від споживання електроенергії, заважаючи йому проводити господарську діяльність, чим наносить великі збитки підприємству;

- у зв`язку із вищезазначеним, звертаючи увагу на користування відповідачем своїм монопольним становищем на ринку електроенергетики та незаконні дії під час карантину, позивач вважає, що єдиним достатнім заходом забезпечення позову є тимчасове, до прийняття рішення у справі, зупинення дії ліцензії Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме: на території Дніпропетровської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно з законодавством), що видана відповідно до постанови від 16.11.2018 № 1440 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Позивач може бути не єдиним підприємством, кому заподіяв шкоду відповідач.

Таким чином, на думку позивача, вказана заява містить достатньо фактичних даних, на підставі яких можна зробити висновок про те, що вжиття запропонованих позивачем заходів до забезпечення позову є цілком законним та справедливим та забезпечить поновлення порушених матеріально-правових інтересів позивача, а також можливість практичного та ефективного виконання рішення суду.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви,

ВСТАНОВИВ:

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Разом з тим, статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням зазначених принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності перед законом і судом в процесуальному аспекті означає рівність суб`єктивних процесуальних прав усіх учасників судового процесу незалежно від їх особистих якостей (правового статусу, майнового стану), визначення процесуального становища учасників судочинства тільки процесуальним законодавством і ніяким іншим, визначення процесуального порядку розгляду справ певною процесуальною формою.

В матеріальному аспекті принцип рівності повинен розумітися так, що до всіх учасників процесу матеріальний закон має застосовуватися однаково (право є застосуванням рівного масштабу до різних осіб).

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони в процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Так, суд наголошує, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, в обґрунтування заяви про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Альбатрос посилається на те, що відповідач, користуючись своїм монопольним становищем на ринку електроенергії у м. Дніпро, використовує недобросовісні методи конкуренції до споживача та намагається збагатитись за рахунок позивача, надсилаючи непомірні рахунки на оплату, при тому, що позивач неодноразово надсилав листи із проханням коригування обсягів споживання електроенергії, та здійснює відключення позивача від споживання електроенергії, заважаючи йому проводити господарську діяльність, чим наносить великі збитки підприємству. У зв`язку із зазначеним, звертаючи увагу на використання відповідачем свого монопольного становища на ринку електроенергетики та незаконні дії під час карантину, позивач вважає, що єдиним достатнім заходом забезпечення позову є тимчасове, до прийняття рішення у справі, зупинення дії ліцензії Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме: на території Дніпропетровської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно з законодавством), що видана відповідно до постанови від 16.11.2018 № 1440 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

При цьому, заявником (позивачем) не надано будь-яких належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії ліцензії Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Дніпропетровської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно з законодавством), що видана відповідно до постанови від 16.11.2018 № 1440 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; не наведено аргументів, яким чином запропонований позивачем захід - зупинення дії ліцензії, забезпечить в подальшому виконання рішення суду у даній справі, у разі задоволення позовних вимог.

Подана позивачем заява про забезпечення позову, безпосередньо запропонований позивачем захід забезпечення позову, а також їх обґрунтування не узгоджується з жодною вимогою законодавства стосовно обґрунтованості та необхідності вжиття відповідних заходів, а саме:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

До вказаного висновку суд прийшов з огляду на те, що заходи забезпечення позову вживаються судом з метою недопущення істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся. При цьому, підстава та предмет спору у даній справі не містять зв`язок з заходами, які просить застосувати позивач, та які ніяким чином не впливають на процес фактичного виконання рішення по справі, у випадку задоволення позовних вимог.

Приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення даної заяви про забезпечення позову.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Виробнича компанія "Альбатрос" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 30.07.2020.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.В. Фещенко