ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2020 р. Справа № 917/2083/19
про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі
Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олійник Н. І.
Представники сторін згідно протоколу судового засідання.
Розглядається позовна заява про визнання укладеною додаткової угоди від 10.09.2019р. № 1 до договору оренди землі від 27.12.2011р. № 39.
06.12.2019р. ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 22.01.2020р. на 15-00 год.
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після закінчення строку договору оренди землі, на який було його укладено, тобто, починаючи з 1 січня 2019 року і по цей час, ФГ «Івлен» продовжує відкрито та добросовісно користуватися орендованою земельною ділянкою за її цільовим призначенням, сплачує орендну плату та подало податкову декларацію з плати за землю.
Протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі, як і включно по цей час, відповідач не надіслав (не вручив) позивачу листа - повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі.
Позивач зазначає, що 10 вересня 2018 року він надіслав відповідачу листа, яким запропонував укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, проект якої у 2-х примірниках додав до вказаного листа. Однак, відповідач на цей лист позивача жодним чином не відреагував, будь-якої відповіді не надав, що свідчить про відмову чи наявне зволікання в укладенні такої додаткової угоди.
Відповідач зазначає, що надіслав на адресу ФГ «Івлен» лист від 20.09.2018 р. за вих. №7866/0/26-18, в якому запропонував при поновленні договору укласти додаткову угоду строком на 7 років з орендною платою в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Також, запропонував ФГ «Івлен» розробити нормативну грошову оцінку земельної ділянки та додати агрохімічний паспорт земельної ділянки.
Жодних інших звернень, щодо поновлення зазначеного договору, від ФГ "Івлен", як зазначає відповідач, на його адресу не надходило.
Відповідач також зазначає, що пунктом 5 договору оренди землі №39 від 27.12.11 року передбачено, що договір укладено з 01.01.2012 року по 01.01.2019 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 120 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Таким чином, останній строк для подачі клопотання про поновлення договору оренди землі з метою реалізації права на переважне поновлення договору сплив 03.09.2018 року і позивач втратив переважне право на поновлення договору.
Відповідач у відзиві зазначає, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.
Відповідач зазначає, що позивач, не повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, що виключає можливість поновлення договору.

22.01.2020р. ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено розгляд справи на 19.02.2020р. на 14-30 год.
16.03.2020р. ухвалою суду призначено розгляд справи на 09.04.2020р. на 15-00 год., оскільки судове засідання, призначене на 19.02.2020р. на 14-30 год., не відбулося у зв"язку з перебуванням судді у відпустці.
09.04.2020р. ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 06.05.2020р. на 14-00 год.
Ухвалою суду від 26.05.2020р. призначено розгляд справи на 30.06.2020р. на 10-00 год., оскільки судове засідання, призначене на 06.05.2020р. на 14-00 год., не відбулося у зв"язку з перебуванням судді у відпустці.
Від представника позивача до суду надійшла заява (вх. № 6794 від 30.06.20 р.), у якій позивач на позові наполягає. До заяви додано копію проекта додаткової угоди, направленої позивачем відповідачу в порядку ч.1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".
В судовому засіданні 30.06.2020р. ухвалено рішення згідно ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:
27.12.2011р. між Кобеляцькою районною адміністрацією (орендодавець) та ФГ «Івлен» (орендар) був укладений договір оренди землі №39, (а.с.12-13), відповідно до умов якого позивачу надано в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення (землі запасу-рілля) для ведення фермерського господарства загальною площею 6,20 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Марківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Нормативно грошова оцінка ділянки становить 55 629,24 грн. з урахуванням коефіцієнта індексації 3,2 станом на 01.01.2011р.
Відповідно до п. 5 договору договір укладено строком на 7 років, з 01.01.2012р. по 01.01.2019р. (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 120 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Відповідно до п. 6 договору орендна плата вноситься орендарем у розмірі 4,5% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що складає 4 395,81 грн. на рік (708,99 грн. за 1 га).
Відповідно до п. 8 договору орендна плата вноситься в рівних частинах щомісяця до 30 числа.
Факт передачі земельної ділянки від орендодавця до орендаря підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки в натурі від 27.12.2011р. (а.с.14).
20.09.2018р. відповідач позивачу у листі № 7866/0/26-18 (а.с.46-47) зазначив, що до листа-повідомлення не надано договору оренди землі, який пропонується до поновлення, а також зазначив, що оскільки строк договору закінчується 01.01.2019р., поновлення спірного договору є передчасним.
Також відповідач зазначив, що до клопотання не надано агрохімічних паспортів земельної ділянки, запропонував при поновленні договору оренди землі розмір орендної плати 12 відсотків від нормативної грошової оцінки та термін дії договору 7 років, а також провести за рахунок позивача нормативну грошову оцінку земельної ділянки.
Лист від 10.09.2019р. з додатком отримано відповідачем 12.09.2019р. (а.с. 26) та залишено відповідачем без відповіді.
Позивач ФГ «Івлен» звернувся з даним позовом, оскільки вважає за необхідне захистити своє право оренди земельної ділянки в судовому порядку шляхом визнання укладеною додаткової угоди від 10.09.2019 р. №1 до договору оренди землі від 27.12.2011 р. №39 про його поновлення на тих самих умовах і на той самий строк.

Приймаючи рішення, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 2 Закону України "Про оренду землі" (далі по тексту - Закон) відносини, пов"язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до ст. 1 Закону право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі термінове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендарю для ведення підприємницької та іншої діяльності.
Статтею 31 Закону визначено, що договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.
Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України "Про оренду землі", яка фактично об"єднує два випадки пролонгації договору оренди землі.
Згідно ч.1-ч.5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.
До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.
Частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Суть поновлення договору оренди за змістом частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору не заперечує у поновленні договору.
Відсутність такого заперечення може мати прояв у "мовчазній згоді".
У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто, орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав і обов"язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.
У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди щодо поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто, договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.
В спростування тверджень позивача про неотримання ним від відповідача листа від 20.09.2018 р. за № 7866/0/26-18 (а.с.46-47) відповідач не надав суду доказів надсилання на адресу позивача цього листа та доказів отримання листа позивачем.
З аналізу судом листа відповідача від 20.09.2018 р. за № 7866/0/26-18 вбачається, що відповідач вказував позивачу на передчасність звернення з листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі, який закінчується 01.01.2019 р., а не на пропущення строку для звернення в порядку ст. 33 Закону України "Про оренду землі".
Крім того, суд вважає необгрунтованим і посилання відповідача у вищезазначеному листі на те, що до листа-повідомлення від 04.09.2018 р. позивачем не надано договору оренди землі, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вищезазначеного факту.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов"язків, що зокрема підтверджується змістом ч. 3 ст.509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов"язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов"язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідач належними та допустимими доказами не довів вини позивача та не спростував своєї вини в не укладенні додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.
Оскільки позивач після закінчененя строку дії договору оренди землі користується земельною ділянкою за її цільовим призначенням, сплачує орендну плату, а відповідач протягом одного місяця після закінчення дії договору не направляв на адресу позивача (орендаря) листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі у відповідності до ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", і з вимогою до позивача про звільнення спірної земельної ділянки не звертався, а позивач 10.09.2019 р. звернувся до відповідача з листом, яким запропонував укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 27.12.2011р. №39 на тих самих умовах і та той самий строк (ч. 6 Закону України "Про оренду землі"), суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання укладеною додаткової угоди від 10.09.2019 р. № 1 до договору оренди землі від 27.12.2011 р. №39 в редакції позивача є обгрунтованою, підтверджена наявними в матеріалах справи доказами і підлягає задоволенню.
Згідно з статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись статтями 123, 129, 209, 210, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Визнати укладеною Додаткову угоду від 10.09.2019 р. №1 до Договору оренди землі від 27.12.2011 р. №39 у наступній редакції:

«ДОДАТКОВА УГОДА №1
про поновлення Договору оренди землі від 27 грудня 2011 року №39
м. Полтава 10 вересня 2019 року
Орендодавець: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області в особі начальника Чувпила Вадима Вікторовича, яка діє на підставі Положення, з одного боку, та
Орендар: Фермерське господарство «Івлен» в особі голови Клименка Івана Григоровича, який діє на підставі Статуту, з другого боку,
уклали цю Додаткову угоду в порядку ч. 6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» про наступне:
2. Всі умови Договору оренди землі від 27 грудня 2011 року №39 залишаються незмінними.
3. Ця Додаткова угода набирає чинності з моменту державної реєстрації речового права в установленому законодавством порядку.
4. Ця Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору оренди землі від 27 грудня 2011 року №39, укладена у 2-х примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в Орендодавця, а другий - в Орендаря.
ОРЕНДОДАВЕЦЬ ОРЕНДАР
Головне управління Держгеокадастру Фермерське господарство "Івлен"
у Полтавській області
вул. Уютна, 23, м. Полтава вул. Польова,2а, с. Трояни, Кобеляцький район
________________В.В. Чувпило ___________________І.Г. Клименко
м.п."
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Згідно ч.1, ч.2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Суддя Солодюк О.В.