ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2020 р. Справа№ 925/1289/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Козир Т.П.

при секретарі судового засідання: Вороніній О.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Москалик В.В. - ордер серія КВ №152327 від 17.07.2019

від відповідача: не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп", с. Ревівка, Черкаська область

на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.02.2020 (повний текст складено 13.03.2020)

у справі №925/1289/19 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп", с. Ревівка, Черкаська область

до Фермерського господарства "Крутий Яр" с. Лузанівка, Черкаська область

про стягнення 1 052 291,32 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Олімп" (далі - ТОВ "Олімп", позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Фермерського господарства "Крутий Яр" (далі - ФГ "Крутий Яр", відповідач) про стягнення 1 052 291,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані вчиненням відповідачем протиправних дій, що виразились у самовільному захопленні земельних ділянок, здійсненні перешкод в законній господарській діяльності позивача на орендованих ним в законний спосіб землях державної власності, незаконному обробітку цих земель відповідачем. Внаслідок вказаних дій позивачу було завдано шкоди, яку він просить стягнути з відповідача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 28.02.2020 у справі №925/1289/19 у позові відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що за недоведеністю всіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення у відповідача, відповідно до вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), не настає відповідальність за завдану шкоду, яка є предметом позову у даній справі. Зокрема, суд першої інстанції наголосив, що завдана шкода повинна бути реальною, дійсно бути завданою позивачу у певній грошовій сумі, яка має бути документально підтвердженою. Однак у даній справі позивач, довівши протиправність дій відповідача щодо неправомірного використання орендованих позивачем земельних ділянок, не довів належними і допустимими доказами обґрунтованість і реальність розміру шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також прямий причинний зв`язок між упущеною вигодою і витратами позивача (сплата орендної плати, сезонний обробіток землі) та протиправною поведінкою відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Олімп" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 28.02.2020 скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування підстав, викладених в апеляційній скарзі, позивач зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені позовних вимог дійшов до неправильних висновків, не врахував наданих позивачем доказів на підтвердження позовних вимог.

Так, за твердженням позивача, ТОВ "Олімп" було сплачено річну оренду плату за дві земельні ділянки, однак у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача позивач не зміг обробити вказані земельні ділянки. Разом з цим позивач зазначає, що усі його додаткові витрати щодо підготовки земельних ділянок до належного стану після звільнення їх відповідачем були здійсненні за свій рахунок, що підтверджується належними та допустимим доказами, наявними у матеріалах справи. Без додаткового обробітку та здійснення усіх робіт з покращення родючості ґрунтів, ТОВ "Олімп" не мало змоги приступити до використання земельних ділянок за звичайних умов, оскільки такі додаткові дії були вимушеними у зв`язку із передачею земельних ділянок не в належному стані. Наявність шкоди підтверджується Актом визначення розміру збитків, що був затверджений розпорядженням Кам`янської райдержадміністрації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284 "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам".

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №925/1289/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Кравчука Г.А.(доповідач у справі), суддів Коробенка Г.П. та Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Олімп" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.02.2020 у справі №925/1289/19, розгляд справи призначено на 14.07.2020 (з урахуванням ухвали Північного апеляційного господарського суду про виправлення описок від 23.06.2020 у даній справі).

Позиції учасників справи.

13.07.2020 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

В обґрунтування заперечень проти задоволення апеляційної скарги відповідач зазначає, що Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області є органом виконавчої влади, який уповноважений на виявлення та обстеження самовільно зайнятих земельних ділянок, на розрахунок розміру шкоди, заподіяної таким зайняттям, та вжиття заходів щодо повернення відповідних земель власникам (користувачам), а тому до повноважень комісії Кам`янської районної державної адміністрації такі повноваження не віднесено. Разом з цим, сплачена позивачем наперед річна орендна пата за договорами оренди від 22.05.2019 є його договірним обов`язком перед орендодавцем (Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області), виконання цього обов`язку є безумовним, не залежить від неправомірних дій відповідача, не знаходиться з ними у безпосередньому причинному зв`язку, виконання основного договірного зобов`язання одночасно не може бути збитками особи, що завдаються їй з боку іншого суб`єкта, оскільки не містить такої ознаки у своїй правовій природі.

Явка представників сторін.

У судовому засіданні 14.07.2020 представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційний господарський суд задовольнити їх та скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судове засідання 14.07.2020 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки апеляційний господарський суд не повідомив.

Враховуючи, що явка представника відповідача в судове засідання апеляційним господарським судом обов`язковою не визнавалася, неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Отже колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

22.05.2019 між Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області (далі - орендодавець) та ТОВ "Олімп (далі - орендар) за результатами електронних земельних торгів були укладені Договори оренди землі (а.с. 11-13, 14-19), у відповідності до яких позивачу були надані у платне строкове користування земельні ділянки:

- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером - :02:000:0858, яка розташована за межами населених пунктів на території Лузанівської сільської ради Кам`янського району Черкаської області, загальною площею 12,0060 га;

- для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :02:000:0854, яка розташована за межами населених пунктів на території Лузанівської сільської ради Кам`янського району Черкаської області, загальною площею 14,2994 га.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №№ 168642314, 168644306 за позивачем зареєстроване право оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:0858 та :02:000:0854 (а.с. 24, 25).

Як зазначено позивачем в позовній заяві, намагаючись вжити заходів до обробітку та засіву земельних ділянок у травні 2019 року, останньому стало відомо, що вказані вище земельні ділянки, які були надані йому в оренду за вказаними вище Договорами оренди, вже були засіяні відповідачем та техніка позивача не була допущена до здійснення обробітку орендованих земельних ділянок.

05.06.2019 позивач звернувся до відповідача з вимогою № 173 від 05.06.2019 (а.с. 26) про негайне звільнення земельних ділянок та усунення перешкод в їх користуванні.

Відповідачем не надано відповіді на вказану вимогу позивача.

З матеріалів справи вбачається, що Господарським судом Черкаської області розглядалася справа № 925/1106/18 за позовом Заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області до ФГ "Крутий Яр" про зобов`язання звільнити самовільно зайняті земельні ділянки.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 20.11.2018 закрито провадження у справі№925/1106/18 за відсутності предмету спору, оскільки актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом-земельної ділянки від 27 вересня 2018 року за №445-ДК/950/АП/09/01/-18 встановлено, що ФГ "Крутий Яр" було звільнено земельні ділянки державної форми власності сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами :02:000:0854 загальною площею 14,3 га та :02:000:0853 загальною площею 5,95 га, що знаходяться в адміністративних межах Лузанівської сільської ради Кам`янського району, за межами населеного пункту.

При цьому земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0854 загальною площею 14,3 га позивач орендує за одним із вищевказаних Договорів оренди від 22.05.2019 (а.с. 14).

Позивач надав докази встановлення Головним управлінням Держгеокадастру в Черкаській області в червні 2019 року факту самовільного використання відповідачем земельних ділянок із кадастровими номерами :02:000:0858 та :02:000:0854, які розташована за межами населених пунктів на території Лузанівської сільської ради Кам"янського району Черкаської області в межах Лебедівської ОТГ (а.с. 109-119 - акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, акт обстеження земельної ділянки, протокол про адмінправопорушення, припис).

Головним управлінням Держгеокадастру в Черкаській області відповідачу нараховано 50 040,00 грн. завданої шкоди за самовільне зайняття земельних ділянок на підставі Методики, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 №963 (а.с. 120).

19.07.2019 позивач звернувся до Кам`янської районної державної адміністрації з заявою № 215 від 19.07.2019 про визначення розміру збитків в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284 "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам".

Кам`янською районною державною адміністрацією створено відповідну комісію (а.с. 182,183) та складено Акт щодо визначення та відшкодування розміру збитків землекористувачеві від 24.09.2019 (а.с. 32-36).

Комісія прийшла до висновку, що за наслідками незаконного використання земельних ділянок за кадастровим номером :02:000:0854 та кадастровим номером :02:000:0853 під посів кукурудзи та озимої пшениці відповідач спричинив позивачу збитки в загальній сумі 1 052 291,32 грн.

Розпорядженням Кам`янської районної державної адміністрації № 163 від 29.10.2019 (а.с. 37) затверджено Акт "Щодо визначення та відшкодування розміру збитків землекористувачеві" від 24.09.2019 стосовно позивача.

До збитків комісією віднесено витрати позивача на сплату ним річної орендної плати за обома договорами оренди від 22.05.2019; вартість втраченої позивачем можливості посіяти кукурудзу та зібрати її врожай; витрати позивача на обробіток землі після збору врожаю відповідачем (а.с. 34-35).

На думку позивача, внаслідок протиправних дій відповідача, які полягають у незаконному використанні у 2019 році орендованих позивачем земельних ділянок, позивачу завдано збитків у загальній сумі 1052 291,32 грн., які складаються з:

- 209 766,12 грн. сплаченої ТОВ "Олімп" річної орендної плати за двома орендованими земельними ділянками за відсутності можливості обробітку цих земельних ділянок через наявність на них посівів ФГ "Крутий ЯР";

- 753 375,20 грн. упущеної вигоди у формі втрати можливості ТОВ "Олімп" посіву на земельних ділянках кукурудзи та збору врожаю кукурудзи;

- 89 150,00 грн. витрат ТОВ "Олімп" на обробіток землі після збору врожаю ФГ "Крутий Яр" (незавершене виробництво під урожай 2020 року).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, господарський суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов`язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору даної справи є стягнення з відповідача збитків, завданих позивачу самовільним зайняттям земельних ділянок, якими користується позивач на підставі Договорів оренди землі, тобто є деліктною відповідальністю, до якої позивач просить притягнути відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

В той же час, притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише при наявності певних, передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності.

Згідно з абз.2 п.1 роз`яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди" від 01.04.1994 № 02-5/215, викладене в новій редакції на підставі рекомендацій президії ВГСУ від 29.12.2007 № 04-5/239, вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому, господарському суду слід відрізняти обов`язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що випливає з договору (стаття 623 ЦК України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов`язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК України).

Статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як зазначалося вище, позивач звертаючись до суду з даним позовом вказує на те, що відповідач самовільно зайняв земельні ділянки кадастровий номер :02:000:0854 та кадастровий номер :02:000:0858, котрі перебувають відповідно до укладених договорів оренди у користуванні позивача.

За приписами ст. 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно із пп. пп. 25-2, 25-8, 25-10 п. 4 Положення Держгеокадастр обстежує земельні ділянки, яким заподіяна шкода внаслідок їх самовільного зайняття; розраховує розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок; вживає відповідно до закону заходів щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок їх власникам або користувачам.

Тобто, Держгеокадастр є єдиним в Україні органом виконавчої влади, який уповноважений на виявлення та обстеження самовільно зайнятих земельних ділянок та вжиття заходів щодо повернення відповідних земель власникам (користувачам).

Згідно з ст. 211 ЗК України, за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть відповідно до законодавства цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

За приписами ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності

У пункті 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 року "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", роз`яснено, що підтвердити сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, розмір зайнятої ділянки та період часу, протягом якого вона використовуються без належних правових підстав можуть лише акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, припис (з умовою усунення порушення земельного законодавства), акт обстеження земельної ділянки.

Тобто належними та допустимим доказами факту самовільного зайняття земельної ділянки є акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, припис (з умовою усунення порушення земельного законодавства), акт обстеження земельної ділянки, складені державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель.

Як убачається з матеріалів справи Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області встановлено факт самовільного використання відповідачем земельних ділянок кадастровий номер :02:000:0854 та кадастровий номер :02:000:0858, та нараховано відповідачу 50 040,00 грн. завданої шкоди за самовільне зайняття земельних ділянок на підставі Методики, затвердженої постановою КМУ від 25.07.2007 № 963 (а.с. 109 -125).

Як зазначалось вище для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, викладеної в постанові від 14.06.2017 у справі №923/2075/15 відповідно до положень ч. 3 ст. 157 ЗК України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України, проте норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлюють обов`язку позивача підтвердити свої вимоги виключно розрахунками, зробленими відповідно до Методики, також має бути встановлена наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про доведеність факту неправомірних дій відповідача щодо користування у 2019 році орендованими позивачем земельними ділянками. Однак позивач не довів обґрунтованості розміру шкоди, яку він просить стягнути з відповідача.

Так, за твердженням апелянта, на підставі поданих первинних документів ТОВ "Олімп", комісією Кам`янської РДА було розраховано суму збитків завданих позивачу, як землекористувачу, яку включено до Акту від 24.09.2019 (а.с. 32) в загальній сумі 1 052 291,32 грн., які складаються з:

- 209 766,12 грн. сплаченої ТОВ "Олімп" річної орендної плати за двома орендованими земельними ділянками за відсутності можливості обробітку цих земельних ділянок через наявність на них посівів ФГ "Крутий ЯР";

- 753 375,20 грн. упущеної вигоди у формі втрати можливості ТОВ "Олімп" посіву на земельних ділянках кукурудзи та збору врожаю кукурудзи;

- 89 150,00 грн. витрат ТОВ "Олімп" на обробіток землі після збору врожаю ФГ "Крутий Яр" (незавершене виробництво під урожай 2020 року).

Щодо сплаченої позивачем орендної плати, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Згідно положень ст. ст. 21, 23 ЗУ "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. Орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності, передані в оренду на земельних торгах, не може бути зменшена за згодою сторін протягом строку дії договору оренди, а також у разі його поновлення.

За умовами обох Договорів оренди від 22.05.2019, орендна плата за перші 12 місяців користування земельною ділянкою сплачується орендарем -ТОВ "Олімп" не пізніше 3-х банківських днів з дня укладення Договору оренди землі (п. 9).

Дана умова Договору є істотною, з приводу якої сторонами досягнуто спеціальної згоди і яка повинна виконуватися позивачем.

Також умовами вказаних Договорів оренди не передбачено, що сплата орендної плати позивачем залежить від будь-яких результатів його господарської діяльності чи факторів, які на таку діяльність впливають. Ніяких підстав звільнення від сплати орендної плати, в т.ч. у випадку неможливості оренди через зайняття земельної ділянки іншою особою, Договорами оренди від 22.05.2019 не передбачено.

Матеріали справи містять докази повної оплати ТОВ "Олімп" в 2019 році річної орендної плати за обома договорами з урахуванням сплаченого гарантійного внеску (а.с. 20-23).

Отже сплачена позивачем наперед річна орендна плата за Договорами оренди від 22.05.2019 є його договірним обов`язком перед орендодавцем, виконання цього обов`язку є безумовним, не залежить від неправомірних дій відповідача, не знаходиться з ними у безпосередньому причинному зв`язку, виконання основного договірного зобов`язання одночасно не може бути збитками особи, що завдаються їй з боку іншого суб`єкта, бо не містить такої ознаки у своїй правовій природі.

Відтак, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність належних правових підстав для стягнення сплаченої позивачем орендної плати за Договорами оренди від 22.05.2019 з відповідача в сумі 209 766,12 грн. в якості збитків.

Щодо стягнення з відповідача упущеної вигоди в сумі 753 375,20 грн., колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Позивач просить стягнути упущену вигоду у формі втрати можливості ТОВ "Олімп" посіву на орендованих земельних ділянках кукурудзи та збору врожаю кукурудзи, як вказано в акті від 24.09.2019 (а.с. 34).

В Договорах оренди землі від 22.05.2019 (а.с. 11-19), укладених позивачем на підставі електронних земельних торгів, у п. 6 обома сторонами цих Договорів засвідчено, що земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, які б могли перешкоджати ефективному використанню земельної ділянки за цільовим призначенням.

Однак виходячи з обставин справи, позивач фактично прийняв у користування дві земельні ділянки, які на час укладення Договорів оренди були обтяжені посівами відповідача ФГ "Крутий Яр" та не вимагав від орендодавця - Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області усунути всі перешкоди у користуванні майном та відшкодувати збитки.

У відповідності до положень ст. 44 ГК України підприємництво здійснюється на основі, зокрема, вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що позивач реально планував засіяти орендовані земельні ділянки по всій площі саме кукурудзою (якого класу, типу), придбав для цього посівний матеріал, добрива та мав для цього відповідну техніку.

Крім того, упущена вигода характеризується як доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (ст. 22 ЦК України).

Як вказано у п. 3.7. постанови Пленуму ВГСУ від 17.05.2011 №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" власники землі та землекористувачі мають право на захист своїх прав шляхом стягнення збитків з особи, яка вчинила неправомірні дії щодо відповідних земельних ділянок, у випадках, встановлених главою 24 ЗК України, та за процедурою, передбаченою Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284 "Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам" передбачено, що відшкодуванню підлягають також інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Позивач не надав до матеріалів справи доказів укладення ним договорів на реалізацію кукурудзи з вказаною ціною продажу та обсягами продажу для визначення, який дохід ТОВ "Олімп" міг реально одержати в результаті вирощування та збору врожаю кукурудзи, якби відповідач не порушив його права.

Розмір упущеної вигоди на суму 753 375,20 грн. комісія включила до акту (а.с. 34) лише на підставі довідки самого позивача без підтвердження її первинними документами по ціні та середній врожайності кукурудзи врожаю 2019 року.

При цьому в довідці не зазначено про кукурудзу якого класу та типу йде мова, що безпосередньо впливає на її ціну.

Крім того, у зазначеній довідці не міститься розрахунку витрат, які позивач мав понести, в результаті вирощування та збору урожаю кукурудзи, якби відповідач не зайняв спірні земельні ділянки, та які підлягали відрахуванню із визначеної позивачем суми упущеної вигоди, зокрема, витрати на придбання паливно-мастильних матеріалів для обробітку відповідної площі під посів кукурудзи, витрати на обробіток цієї площі, витрати на виплату заробітної плати, закупівлю посівного матеріалу, сплату податків тощо.

Щодо доводів позивача, що збитками ТОВ "Олімп" є витрати позивача на обробіток землі після збору врожаю ФГ "Крутий Яр" у складі заробітної плати із нарахуваннями, вартості паливно-мастильних матеріалів, амортизації та ремонту техніки, вартості мінеральних добрив на суму 89 150,00 грн., колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

Вказані витрати Комісія включила до акту на підставі довідки ТОВ "Олімп" від 24.09.2019 № 378 (а.с. 31), до якої також не було подано жодного підтверджуючого первинного документу про їх фактичне понесення.

В акті Комісії від 24.09.2019 ці витрати (а.с. 35) позивачем вказані як витрати для незавершеного виробництва під урожай 2020, тобто для обробітку землі позивачем у 2019 році для забезпечення майбутнього засіву орендованих ним земельних ділянок в 2020 році.

Позивачем не надано доказів у вигляді первинних документів про придбання ним міндобрив з розрахунку 1803/га, виплату заробітної плати з розрахунку 237/га, придбання паливно-мастильних матеріалів, витрати на амортизацію техніки, проведення ремонтів.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність протиправності дій відповідача по неправомірному використанню орендованих позивачем земельних ділянок, та відсутності належних та допустимих доказів обґрунтованості і реальності розміру збитків, які позивач просить стягнути з відповідача у вигляді завданої йому шкоди, а також недоведеності прямого причинного зв`язку між витратами позивача та протиправною поведінкою відповідача.

Таким чином, перевіривши застосування судом першої інстанцій норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про відсутність підстав для скасування рішення місцевого господарського суду та задоволення апеляційної скарги позивача.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, фактичні обставини у справі, встановлені судом першої інстанції під час її вирішення, підтверджують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні про відсутність правових підстав для задоволення позову ТОВ "Олімп". При цьому, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, а також докази, які були достатніми для прийняття законного рішення, правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, та правомірно відмовив у задоволені позовних вимог ТОВ "Олімп".

Отже, рішення Господарського суду Черкаської області від 28.02.2020 у справі №925/1289/19 є таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстави для його скасування відсутні.

Судові витрати.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на ТОВ "Олімп".

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп" на рішення Господарського суду Черкаської області від 28.02.2020 у справі №925/1289/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 28.02.2020 у справі №925/1289/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №925/1289/19 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 22.07.2020.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

Т.П. Козир