РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.06.2020Справа № 910/4178/20

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді - Князькова В.В.,

за участю секретаря судового засідання Скокіна О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК АТЛАНТ», Дніпропетровська обл., м. Дніпро

до відповідача: Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», м. Київ

про стягнення 3 497,28 доларів США

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Супрун О.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК АТЛАНТ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про стягнення 3 497,28 доларів США.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором банківського рахунку, в частині заборони обмеження клієнта щодо розпорядження грошовими коштами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

14.04.2020 позивачем подано до суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

17.04.2020 на адресу Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі та вказує на те, що оскільки рахунок позивача № НОМЕР_1 (отримувача коштів) відкритий у Акціонерному товаристві «Банк Кредит Дніпро», зазначений в платіжному дорученні АО «Белебеевский завод Автонормаль» на момент здійснення платежу, 07.02.2019 було закрито за заявою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК АТЛАНТ» - Білоконя С.М., банком у відповідності до Положення «Про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України», затвердженого Постановою правління Національного банку України від 28.07.2008 за № 216, банком було надано розпорядження банку-кореспонденту на повернення коштів відправнику, у зв`язку із помилковістю платежу. Враховуючи те, що помилку у розрахунковому документі може виправити лише той учасник переказу, який його ініціював, шляхом подання банку відповідного розрахункового документа, відповідач вказує на відсутність порушень з його боку щодо виконання платіжного доручення на спірну суму, а тому, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2020 вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання у справі призначено на 27.05.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2020 у зв`язку із неявкою представників сторін, розгляд справи відкладено на 10.06.2020.

У судове засідання 10.06.2020 представник позивача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення позивача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду про відкриття провадження у справі від 25.03.2020, про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін від 22.04.2020 та про відкладення розгляду справи від 27.05.2020 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження позивача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, просп. Богдана Хмельницького, буд. 171.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення.

Так ухвали суду від 25.03.2020, від 22.04.2020, від 27.05.2020 було направлено на адресу позивача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, просп. Богдана Хмельницького, буд. 171.

Однак, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення позивачу, до суду не повернулись. Разом з тим, інформаційна довідка ПАТ «Укрпошта», щодо результатів відстеження поштового відправлення за № 391 свідчить про обізнаність позивача щодо розгляду справи, зокрема: «Об`єктом поштового зв`язку ДНІПРО57 з індексом 49057: 04.06.2020 адресату повідомлено повторно про надходження на його адресу поштового відправлення за № 91».

Разом з тим, суд звертає увагу на приписи статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України згідно із якими одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").

Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").

У рішенні ЄСПЛ у справі "Дія 97" проти України" зазначено, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів.

Такими нормами, у даному разі, є норми чинного Господарського процесуального кодексу України, якими, зокрема, врегульовано права та обов`язків учасників справи та порядок реалізації ними таких прав.

Згідно із частиною першою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, керує ходом судового процесу; роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 3, 4 частини п`ятої статті 13 ГПК України).

Ухвалою суд від 25.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено сторонам процесуальні строки для реалізації процесуальних прав визначених у статті 42 Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Як зазначено вище, провадження у даній справі було відкрито 25.03.2020 в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи розмір позовних вимог, явка сторін в судові засідання у даній справі не визнавалася судом обов`язковою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2020, саме за заявою позивача, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання у справі призначено на 27.05.2020.

Таким чином, матеріали справи свідчать про обізнаність позивача щодо розгляду справи Господарським судом міста Києва, що підтверджується, зокрема клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК АТЛАНТ» про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що позивач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі як на офіційному веб-порталі судової влади України (http://ki.arbitr.gov.ua/sud5011/gromadyanam/csz), так і у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 та від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17, а також в ухвалі Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 910/6964/18.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02 вересня 2010 р., Смірнова проти України від 08 листопада 2005 р., Матіка проти Румунії від 02 листопада 2006 р., Літоселітіс проти Греції від 05 лютого 2004 р. та інші).

З огляду на обставини справи, належне повідомлення сторін про наявність судового спору та надання можливості забезпечити в повному обсязі право на захист, обов`язок дотримання принципу розумних строків вирішення спору, приймаючи до уваги, що в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд, керуючись з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив.

Відповідно до вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України судом під час розгляду справи здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою.

У судовому засіданні судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги пояснення представника відповідача, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

31.03.2016 між Публічним акціонерним товариством Кредит Дніпро» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК АТЛАНТ» (клієнт) укладено договір банківського рахунку № 310832, відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № 201 в долар США (рахунок, поточний рахунок) як для одини так і для множини) та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у валюті (валютах), визначених клієнтом у заяві (заявах) про відкриття рахунку, і надає пов`язані з цим послуги, зокрема: виконує платежі в межах залишку коштів на рахунку клієнта у відповідній валюті на момент подання в банк належним чином оформлених розрахункових документів або на момент виконання відповідного розрахункового документа, якщо інше не передбачено окремим договором; здійснює договірне списання з рахунку, відкритого у банку, в порядку визначеному цим договором; виконує інші операції передбачені чинним законодавством України.

Відповідно до п. 1.4 договору в договорі під розрахунковим документом розуміється документ на паперовому носії або у формі електронних розрахункових документів, складених відповідно до вимог чинного законодавства України та внутрішніх положень банку, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок одержувача.

За умовами п. 2.1.1, 2.1.2 договору клієнт має право розпоряджатися коштами на рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства України та умов договору, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією установлених (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, у випадках передбачених законом. Отримувати готівкові кошти за умови наявності на рахунку коштів у відповідній валюті, у випадках на потреби і в порядку, передбаченим чинним законодавством.

Згідно умов п. 2.1.3 договору для здійснення розрахунків, в залежності від типу чи змісту операції, використовувати розрахункові документи, визначені чинним законодавством України та нормативно-правовими актами Національного банку України, внутрішніми документами банку.

Пунктом 2.2.6 договору визначено право банку зупиняти/обмежувати операції по рахунку у випадках та в порядку, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 2.2.12 договору банк має право не здійснювати зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли за електронними розрахунковими документами, у випадку, якщо номер рахунку та код клієнта, зазначені у електронному документі, не належать клієнту. Відповідальність банку щодо перевірки правильності заповнення реквізитів, які чітко визначені чинним законодавством України.

У п. 2.4.2, 2.4.3 визначено обов`язок банку належним чином виконувати умови цього договору. Виконувати розрахункові документи із зарахування грошових коштів на і переказ/перерахування/списання грошових коштів з рахунку у строки, визначені чинним законодавством України та внутрішніми документами банку та цим договором.

Пунктом 4.2 договору сторонами погоджено, що банк не несе відповідальність за повноту та правильність розрахунків клієнта з державними органами, юридичними та фізичними особами.

Відповідно до п. 7.1 поточні рахунки закриваються на підставі заяви клієнта і з інших підстав, передбачених цим договором та чинним законодавством України. Договір вважається розірваним, а зобов`язання припиненим з дати закриття рахунку клієнта.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що 22.01.2018 між позивачем (покупець) та Акціонерним товариством «Белебеевский завод Автонормаль» (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № , за умовами якого продавець приймає на себе зобов`язання виготовити та відвантажити продукцію, крім виробів подвійного призначення, з товарним знаком 2БА», кількість та ціни якої зазначаються в додатках. У зовнішньоекономічному контракті № позивачем (покупцем) та продавцем погоджено оплату у якості 100% передоплати.

Також зазначає, що на реквізити рахункуАкціонерного товариства «Белебеевский завод Автонормаль», які зазначені у п. 8.1 зовнішньоекономічного контракту № позивачем було перераховано грошові кошти у розмірі 466 785,64 дол. США.

Разом з тим, Акціонерним товариством «Белебеевский завод Автонормаль» (продавцем) було поставлено товар на загальну суму 463 288,36 дол. США.

07.02.2019 Акціонерним товариством «Белебеевский завод Автонормаль» було відправлено грошові кошти у розмірі 3 498,28 дол. США (різниця між сумою передоплати та сумою вартості отриманого товару 466 785,64 дол. США - 463 288,36 дол. США = 3 498,28 дол. США) на рахунок № НОМЕР_1 Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК АТЛАНТ» відкритий у відповідача за договором № 310832.

Позивач вказує, що відповідачем (банком), в порушення умов договору банківського рахунку № 310832, грошові кошти у розмірі 3 498,28 дол. США не було зараховано на рахунок позивача № 201, а зараховано на рахунок № НОМЕР_4 (суми для з`ясування).

Натомість, відповідачем було надано розпорядження про повернення коштів відправнику, у зв`язку із помилковістю призначення платежу, оскільки рахунок № 201 позивача було закрито на час здійснення платежу.

При цьому, грошові кошти у розмірі 3 498,28 дол. США не було також повернуто і на рахунок відправника - Акціонерного товариства «Белебеевский завод Автонормаль».

27.02.2020 позивач звернувся до відповідача із листом вих. № 5 від 27.02.2020 в якому вказував про те, що у зв`язку із зміною реквізитів контракту № від 22.01.2018 (додано додаткову угода № 3) та вимагав повернути грошові кошти в сумі 3 498,28 дол. США на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК АТЛАНТ» IBAN: НОМЕР_3.

Однак, відповідач (банк) не виконав умови п. 2.4.1 договору № 310832 від 31.06.2016 та не перерахував вказані грошові кошти на новий розрахунковий рахунок «ТК АТЛАНТ» IBAN: НОМЕР_3 , який обслуговується у Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» та протиправно утримує грошові кошти, які належать позивачу на рахунку № НОМЕР_4 (суми для з`ясування), що і стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача 3 497,28 доларів США.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказує на те, що оскільки рахунок позивача № НОМЕР_1 (отримувача коштів) відкритий у Акціонерному товаристві «Банк Кредит Дніпро», зазначений в платіжному дорученні АО «Белебеевский завод Автонормаль» на момент здійснення платежу, 07.02.2019 було закрито за заявою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК АТЛАНТ» - Білоконя С.М., банком у відповідності до Положення «Про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України», затвердженого Постановою правління Національного банку України від 28.07.2008 за № 216, відповідачем було надано розпорядження банку-кореспонденту на повернення коштів відправнику, у зв`язку із помилковістю платежу. Враховуючи те, що помилку у розрахунковому документі може виправити лише той учасник переказу, який його ініціював, шляхом подання банку відповідного розрахункового документа, відповідач вказує на відсутність порушень з його боку щодо виконання платіжного доручення на спірну суму.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано копію SWIFT-повідомлення на підтвердження невиконання розпорядження АТ «Банк Кредит Дніпро» банком-кореспондентом - SBERBANK; копію SWIFT-повідомлення та відповіді SBERBANK у форматі МТ-199; копію заяви про закриття рахунку № НОМЕР_1.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, як вказує позивач, виконанням відповідачем грошових зобов`язань з оплати наданих послуг на суму 231 236,29 грн.

Розглянувши доводи позивача, на яких ґрунтується позовна заява, та відповідні пояснення відповідача, господарський суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором банківського рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до ч. 2 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, відповідальність суб`єктів переказу, а також загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами визначений Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Статтею першою Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (надалі Закон № 2346-III) визначено значення термінів та понять які вживаються у даному законі, зокрема:

Відповідно до п. 1.1 статті першої Закону № 2346-III, банк-кореспондент - банк, що на підставі договору та в порядку, встановленому Національним банком України, відкриває в іншому банку кореспондентський рахунок.

Дата валютування - зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. До настання дати валютування сума переказу обліковується в обслуговуючих отримувача банку або в установі - учасників платіжної системи (п. 1.3 статті 1 Закону № 2346-III).

Документ за операцією із застосуванням електронних платіжних засобів - документ, що підтверджує виконання операції із використанням електронного платіжного засобу, на підставі якого формуються відповідні документи на переказ чи зараховуються кошти на рахунки; документ на переказ - електронний або паперовий документ, що використовується суб`єктами переказу, їх клієнтами, кліринговими, еквайринговими установами або іншими установами - учасниками платіжної системи для передачі доручень на переказ коштів (п. 1.5, 1.6 статті 1 Закону № 2346-III).

Ініціатор - особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу (п. 1.15 статті 1 Закону № 2346-III).

Отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі (п. 1.23 статті 1 Закону № 2346-III).

Розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача (п. 1.35 статті 1 Закону № 2346-III).

Відповідно до п. 6.3 статті 6 Закону № 2346-III, порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Відповідно до Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 28.07.2008, а також відповідно до Закону № 2346-III, ініціювання відправником переказу коштів здійснюється за реквізитами, визначеними розрахунковими документами.

Статтею 21 Закону № 2346-III визначено, що ініціювати переказ коштів з рахунку платника може сам платник, а також обтяжувач чи отримувач у разі ініціювання переказу за допомогою платіжної вимоги при договірному списанні та в інших випадках, передбачених законодавством, і стягувач, що отримує відповідне право виключно на підставі визначених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Ініціювання переказу проводиться у тому числі, шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема: копії SWIFT-повідомлення від 07.02.2019 про переказ коштів у сумі 3 497,28 дол. США АО «Белебеевский завод Автонормаль» за контрактом № від 22.01.2018, ініціатором було вказано рахунок отримувача коштів - Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК АТЛАНТ» за № НОМЕР_1.

Відповідно до п. 4.1 Порядку виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 28.07.2008, уповноважений банк зараховує кошти в іноземній валюті на рахунки банку та бенефіціарів на підставі отриманих повідомлень, у яких обов`язково зазначені: для бенефіціарів - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - підприємці) - найменування або прізвище та ім`я, номер рахунку бенефіціара і призначення платежу.

Разом з тим, судом встановлено, що згідно заяви директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК АТЛАНТ» - Білоконя С.М. від 07.02.2019, рахунок № НОМЕР_1 було закрито 07.02.2019 позивачем за власною ініціативою.

Відповідно до п. 4.2 Порядку виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 28.07.2008, уповноважений банк бенефіціара зараховує кошти в іноземній валюті на рахунок кредитових сум до з`ясування, якщо в отриманому ним повідомленні не зазначені найменування або прізвище та ім`я, та/або номер рахунку (для юридичної особи або підприємця) або прізвище та/або ім`я, та/або номер рахунку (для фізичної особи, якій відкрито рахунок в уповноваженому банку), або прізвище та/або ім`я, та/або номер паспорта або документа, що його замінює (для фізичної особи, якій не відкрито рахунок в уповноваженому банку). Уповноважений банк зараховує кошти в іноземній валюті на рахунок бенефіціара після з`ясування ним відсутніх/неточних реквізитів у повідомленні в порядку та в строки, визначені внутрішніми положеннями уповноваженого банку. У разі неможливості встановлення бенефіціара уповноважений банк повертає ці кошти платникові.

Згідно п.4.3. Порядку виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 28.07.2008, уповноважений банк бенефіціара в разі отримання повідомлення про переказ коштів в іноземній валюті на користь юридичної особи або підприємця, у якому не заповнено графу "Призначення платежу" (немає посилання на договір або документ, на виконання якого від нерезидента-платника надійшли кошти в іноземній валюті) або в ній зазначена помилкова інформація, звертається до банку, що обслуговує платника, та/або до бенефіціара для з`ясування цього реквізиту в порядку, визначеному нормативно-правовими актами Національного банку.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем саме у зв`язку із закриттям рахунку № НОМЕР_1 було надано розпорядження банку-кореспонденту про повернення коштів відправнику у зв`язку із помилковістю платежу.

Відповідно до п. 4.5. Порядку виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 28.07.2008, уповноважений банк бенефіціара в разі отримання повідомлення з усіма заповненими реквізитами зараховує кошти в іноземній валюті на розподільчий рахунок юридичної особи або підприємця, або на поточний рахунок фізичної особи, або на транзитний рахунок банку, якщо фізична особа не має рахунку в уповноваженому банку. Зарахування коштів в іноземній валюті здійснюється уповноваженим банком бенефіціара відповідно до дати валютування, зазначеної в повідомленні, або не пізніше дня, наступного за днем отримання уповноваженим банком виписки з кореспондентського рахунку від банку-кореспондента з урахуванням у ній цього переказу на користь бенефіціара.

Натомість банком-кореспондентом не виконано, вказаний платіж, а заблоковано «ПАТ «Сбербанк» РФ і зараховано на рахунок НОМЕР_4 (суми для з`ясування), з посиланням на Указ президента Російської Федерації від 22.10.2018 за № 592 «О Применении специальных экономических мер в связи с недружественными действиями Украины в отношении граждан и юридических лиц Российской Федерации» та Постанову Уряду Російської Федерації за № 1300 від 01.11.2018 «О мерах по реализации Указа президента Российской Федерации от 22.10.2018 № 592», що підтверджується копією SWIFT-повідомлення від 07.02.2019 (відповіді SBERBANK) у форматі МТ-199 від 07.02.2019.

Отже, підсумовуючи встановлені обставини судом та враховуючи те, що Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» не передбачено право банку самостійно змінювати реквізити рахунку, вказаного у платіжному документі, а дії банку відповідають вимогам Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затвердженого Постановою правління Національного банку України від 28.07.2008, суд вважає хибними доводи позивача щодо порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором банківського рахунку, в частині заборони обмеження клієнта щодо розпорядження грошовими коштами.

Доводи позивача спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: копією заяви директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК АТЛАНТ» - Білоконя С.М. від 07.02.2019 про закриття рахунку № НОМЕР_1, копією SWIFT-повідомлення від 07.02.2019 про переказ коштів у сумі 3 497,28 дол. США, копією SWIFT-повідомлення від 07.02.2019 (відповіді SBERBANK) у форматі МТ-199 від 07.02.2019.

За висновками суду, посилання позивача на обставини закриття рахунку директором товариства саме внаслідок вказівки предтавників банку (відповідача), є безпідставними та не доведеними належними та допустимими доказами обставин.

Судом також не береться уваги лист Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» від 22.11.2018 щодо введення санкцій з посиланням на Указ президента Російської Федерації від 22.10.2018 за № 592 «О Применении специальных экономических мер в связи с недружественными действиями Украины в отношении граждан и юридических лиц Российской Федерации» та Постанову Уряду Російської Федерації за № 1300 від 01.11.2018 «О мерах по реализации Указа президента Российской Федерации от 22.10.2018 № 592», оскільки, за висновками суду вказаний лист носить рекомендаційний характер та ніяким чином не свідчить про вимоги відповідача закрити рахунок № НОМЕР_1 та не спростовує обставин встановлених судом.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених доводів судом не встановлено факту порушення прийнятих на себе зобов`язань за договором банківського рахунку, в частині заборони обмеження клієнта щодо розпорядження грошовими коштами у розумінні ст. 1074 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК АТЛАНТ`та відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 129, 130, ст. ст. 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК АТЛАНТ» до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про стягнення 3 497,28 доларів США - відмовити повністю.

2. Покласти судовий збір у розмірі 2 102,00 грн на Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК АТЛАНТ».

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.06.2020.

Суддя В.В. Князьков