ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2020 р. Справа№ 910/3007/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Тарарук Р.Л. (довір. №Ц/3-44/45-20 від 28.02.20);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" та Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2020

у справі № 910/3007/20 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 5 163,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2020 у справі № 910/3007/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 5163,00грн. штрафу, 2102,00грн. судового збору та 2000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений та документально підтверджений, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу є обґрунтованими;

- відповідачем не доведено наявності виняткових обставин, що визначені у приписах ст. 233 ГК України та ст. 551 Цивільного кодексу України з наявністю яких законодавець пов`язав виникнення підстав для зменшення розміру штрафних санкцій судом.

Ухвалюючи рішення у даній справі та зменшуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2 000,00грн. (позивачем заявлено до стягнення 4000,00грн) місцевий господарський суд вказує про те, що витрати у розмірі 2000,00грн. (враховуючи предмет та підстави позовних вимог у справі, обставини даної справи та її складність) мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим (як обов'язковість умови для відшкодування таких витрат іншою стороною).

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2020 у справі №910/3007/20 в частині відмови у стягненні 4000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу скасувати та прийняти у цій частині нове рішення, яким стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь ТОВ «Грейнсвард» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що:

- судом не враховано, що відповідач фактично є монополістом на ринку послуг залізничного перевезення, що виключає можливість вибору іншого перевізника;

- витрати на професійну правничу допомогу, які підтверджені належними та допустимими доказами, є реальними, розумними та співмірними, понесені у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо своєчасної доставки вантажу та порушенням строку розгляду заявленої позивачем претензії, натомість відповідач жодного доказу на спростування зазначеного не надано, а тому суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, в апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, становить 2 000,00 грн. та такі докази будуть надані протягом п'яти днів після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 у складі колегії суддів: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Буравльов С.І. Сітайло Л.Г. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард», справу №910/3007/20 призначено до розгляду на 16.07.2020.

До суду 07.07.2020 від представника Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у справі №910/3007/20 у приміщенні Господарського суду Тернопільської області.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2020 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, розгляд справи призначено на 16.07.2020.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2020 по справі № 910/3007/20 скасувати в частині стягнення 2065, 20 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у цій частині.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:

- з вини ТОВ «Грейнсвард» спірні вагони вивезені зі станції пізніше ніж через добу з моменту повідомлення про їх прибуття. Вказана обставина підтверджується долученими до матеріалів справи актами загальної форми, а також пам'ятками про подавання вагонів станції Рогатин регіональної філії «Львівська залізниця» і свідчать про те, що в даному випадку має місце прострочення кредитора, що виключає можливість нарахування штрафних санкцій у відповідності до ч.4 ст. 612 ЦК України та ч.2 ст. 116 Статуту залізниць України , а тому у позові слід відмовити у частині стягнення штрафу у розмірі 2065,20 грн. за безпідставністю;

- безпідставним є висновок суду про те, що акти загальної форми, долучені до відзиву не містять посилань на залізничні накладні, їх номер та дату, а тому не можуть підтверджувати будь-які обставини саме за залізничними накладними №42147769 та №42147785. Вказані акти загальної форми складені на підставі п.8 Правил користування вагонами і засвідчують факт затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника. Цим пунктом визначено, що в акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів та їх номери. Вимоги про внесення відомостей про номери залізничних накладних та їх дату Правилами не встановлено. Оскільки номери вагонів зазначаються в графі 19 перевізного документа очевидним є існування взаємозв'язку між актами загальної форми та залізничними накладними.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2020 у складі колегії суддів: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Буравльов С.І. Сітайло Л.Г. апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишено без руху, роз'яснено, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали Акціонерне товариство "Українська залізниця" має право усунути недоліки, а саме, подати до Північного апеляційного господарського суду відповідну заяву із зазначенням підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2020 у справі № 910/3007/20.

Від відповідача (13.07.2020) надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому відповідач просить залишити рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2020 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про те, що:

- судом правомірно взято до уваги рівень складності, юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг і обґрунтованість підготовлених та поданих суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору, враховано, що розгляд цієї справи здійснювався у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання, малозначність справи в розумінні ч.5 ст.12 ГПК України, надано оцінку тому, що адвокатом надавались позивачу послуги в аналогічних правовідносинах та зроблено висновок, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи, ціною позову, обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та витраченим часом.

13.07.2020 до Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження, з якої слідує, що заявником виконано вимоги ухвали Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 у складі колегії суддів: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Буравльов С.І. Сітайло Л.Г. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця", справу № 910/3007/20 призначено до розгляду на 16.07.2020. Об'єднано в одне апеляційне провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2020 у справі № 910/3007/20.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2020 у зв'язку з виходом судді Сітайло Л.Г. у відпустку 16.07.2020, у справі № 910/3007/20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.07.2020 у справі № 910/3007/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Буравльов С.І., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.07.2020 прийнято до свого провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" у справі № 910/3007/20 на рішення господарського суду міста Києва від 26.05.2020.

Крім того, 15.07.2020 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому позивач просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, апеляційну скаргу позивача задовольнити повністю.

Крім того, від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про те, що:

- причиною складання актів загальної форми, на які посилається відповідач та котрі складені вже після прибуття вантажу із порушенням терміну доставки, є очікування подачі під вантажні операції, тобто обставини, які виникли вже після прибуття вантажу та котрі не звільняють відповідача від зобов'язання щодо своєчасної доставки вантажу;

- саме тому вантаж по перевізним документам №42141143, №42141150, №42141168, №42147785 та №42147769 є таким, що прибув з порушенням терміну доставки.

В судове засідання апеляційного господарського суду 16.07.2020 не з'явився представник позивача.

При вирішенні питання про можливість розгляду справи у відсутності представника позивача судовою колегією встановлено, що позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, у зв'язку з чим та з урахуванням думки представника відповідача, щодо можливості розгляду справи у відсутності представника позивача, ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представника позивача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача судовою колегією встановлено.

07.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард", як замовником, та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (найменування змінене на Акціонерне товариство "Українська залізниця"), як перевізником, укладено договір про надання послуг №07153/ПЗ-2018 предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1.).

Відповідно до п. 1.3. договору надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Залізничними накладними № 42141143, № 42141150, № 42141168, № 42147785 та № 42147769 підтверджується факт того, що 24.08.2019 відповідачем прийнято до перевезення вантаж на станції Одеса-Порт Одеської залізниці. Станція призначення - Рогатин Львівської залізниці. Одержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард".

04.09.2019 року вантаж за залізничними накладними № 42141143, № 42141150, № 42141168, №42147785 та №42147769 доставлено та видано одержувачеві.

Залізничними накладними № 42141143, № 42141150, № 42141168, № 42147785 та №42147769 підтверджується факт того, що 24.08.2019 відповідачем прийнято до перевезення вантаж на станції Одеса-Порт Одеської залізниці. Станція призначення - Рогатин Львівської залізниці. Одержувач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард".

Як вбачається з графи 49 залізничних накладних № 42141143, № 42141150, №42141168, № 42147785 та № 42147769 одержувача повідомлено про прибуття вантажу 04.09.2019.

04.09.2019 вантаж за залізничними накладними № 42141143, № 42141150, № 42141168, № 42147785 та № 42147769 доставлено та видано одержувачеві.

Відповідно до графи 52 залізничних накладних № 42141143, № 42141150, № 42141168, № 42147785 та № 42147769 вагони, які прямували до станцій призначення Акціонерним товариством "Українська залізниця" доставлені після закінчення встановленого строку доставки, про що свідчать відповідні календарні штемпелі видачі вантажу на цих накладних.

В наведених залізничних накладних, за якими Акціонерним товариством "Українська залізниця" допущено прострочення доставки вантажу, відмітки про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки не проставлені, що вказує на відсутність поважних причин прострочення термінів доставки вантажу одержувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард".

Внаслідок прострочення Акціонерним товариством "Українська залізниця" строків доставки вантажів, визначених Правилами обчислення термінів доставки вантажів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за № 865/5086 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажів) Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" нарахувало залізниці штраф на загальну суму 5 163,00 грн.

Позивач звертався до відповідача з претензією № 1009-384 від 10.09.2019 про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в загальному розмірі 5163,00 грн.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч.6 ст.306 Господарського кодексу України, відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (п. 2 Статуту).

На підставі цього Статуту Мінтранс затвердив: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (п. 5 Статуту).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтями 22, 23 Статуту передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України.

Таким чином, відповідачем взято на себе зобов`язання з перевезення вантажу на підставі складених залізничних накладних, копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.919 Цивільного кодексу України, перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч.1 ст. 313 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст.920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 41 Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з п.1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на число місяць" (п.2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів).

Терміни доставки для вагонних відправок застосовуються при перевезенні вантажів, для яких надані окремі вагони та при перевезенні порожніх власних і орендованих вагонів (п. 2.2 Правил обчислення термінів доставки вантажів).

Згідно з п.2.4 наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу та на одну добу у разі переадресування вантажу.

Відповідно до п.2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно зі ст.23 Закону України "Про залізничний транспорт" у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України, за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Згідно п. 8 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за № 862/5083 оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Відповідно до Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, граничний термін доставки вантажу по перевізним документам - накладним № 42141143, № 42141150, № 42141168, № 42147785 та № 42147769 - 29.08.2019.

Проте, відповідачем вантаж по вказаним перевізним документам доставлено лише 04.09.2020, чим допущено прострочення доставки на 5 діб

Оскільки факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений та документально підтверджений, місцевий господарський суд дійшов до обгрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу є обґрунтованими.

Відповідно до розрахунку позивача, загальний розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів становить 5 163, 00 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив суд першої інстанції зменшити розмір штрафних санкцій на 50 %.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Разом з тим, за приписами ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У зв'язку з тим, що відповідачем не доведено наявності виняткових обставин, що визначені у вказаних приписах ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 551 Цивільного кодексу України з наявністю яких законодавець пов`язав виникнення підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, місцевий господарський суд дійшов до обгрунтованого висновку про те, що у задоволенні клопотання відповідача про зменшення суми штрафу слід відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що з вини ТОВ «Грейнсвард» спірні вагони вивезені зі станції пізніше ніж через добу з моменту повідомлення про їх прибуття. Вказана обставина підтверджується долученими до матеріалів справи актами загальної форми, а також пам'ятками про подавання вагонів станції Рогатин регіональної філії «Львівська залізниця» і свідчать про те, що в даному випадку має місце прострочення кредитора, що виключає можливість нарахування штрафних санкцій у відповідності до ч.4 ст. 612 ЦК України та ч.2 ст. 116 Статуту залізниць України , а тому у позові слід відмовити у частині стягнення штрафу у розмірі 2065,20 грн. за безпідставністю.

Доводи щодо несвоєчасності вивезення вагонів позивачем, що позбавляє позивача права на стягнення штрафу з відповідача не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на те, що відповідно до ч. 2 ст. 116 Статуту, штраф за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Однак, як встановлено раніше, розкредитування перевізних документів на вантаж, що прибув, здійснено позивачем 04.09.2019 (гр. 52, 53 залізничних накладних № 42141143, № 42141150, № 42141168, № 42147785 та № 42147769), тобто в межах строку, встановленого приписами ст. 116 Статуту.

Крім того, відповідно до додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів, графа 52 залізничної накладної "Календарний штемпель видачі вантажу" заповнюється залізницею самостійно. Тобто, самим відповідачем зазначено дату видачі вантажу - 04.09.2019.

Щодо посилання відповідача на акти загальної форми № 621 від 04.09.2019, № 245 від 04.09.2019, № 634 від 08.09.2019, № 253 від 08.09.2019, то вказані акти, не містять посилань на залізничні накладні, їх номер та дату, а тому не можуть підтверджувати будь-які обставини саме за залізничними накладними №42141143, № 42141150, № 42141168, № 42147785 та № 42147769.

З урахуванням вище наведеного, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, за якими підстави для звільнення відповідача від сплати штрафу, передбаченого за несвоєчасну доставку вантажів відсутні.

Як слідує з тексту апеляційної скарги позивача у цій справі, рішення суду першої інстанції позивачем оскаржується лише в частині часткового задоволення вимог про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу.

Частково задовольняючи заяву позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції зазначив про те, що матеріалами справи підтверджується понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4000,00 грн., водночас, як зазначає суд, з наданих позивачем документів не вбачається, що витрати у розмірі 4000,00 грн. (враховуючи предмет та підстави позовних вимог у справі, обставин даної справи та її складність) мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим (як обов'язкової умови для відшкодування таких витрат іншою стороною).

Такий висновок колегія суддів вважає обґрунтованим з огляду на наступне.

Частиною 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.ч.3 - 5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано до матеріалів справи: договір про надання правової допомоги № 01-02 від 03.02.2020, акт № 01-02/30 виконаних робіт (наданих послуг) від 24.02.2020, рахунок на оплату № 01-02/30 від 24.02.2020 на суму 4 000,00грн., платіжне доручення №385 від 24.02.2020 на суму 4 000,00грн., ордер серії СА № 1002411 від 24.02.2020 та свідоцтво про право Накоп'юка Я.В. на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 001243 від 16.12.2019.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду міста Києва про те, що матеріалами справи підтверджується понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 4000,00 грн.

Щодо розміру витрат на оплату послуг адвоката колегія суддів зазначає таке.

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом першої інстанції враховано те, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю; суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст.126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Як слідує з матеріалів справи:

- справа сторін не є складною, оскільки стосується стягнення штрафних санкцій згідно п'яти накладних та не містить велику кількість документів, які необхідно було б вивчити при здійсненні підготовчої роботи;

- до розміру судових витрат позивачем, серед іншого, включено копіювання документів, проте такі витрат не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені ст.ст. 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.11.2019 у справі № 9901/264/19);

- справа сторін є малозначною та потребує лише наявності базових знань у сфері цивільного та господарського законодавства України, а відтак, вивчення судової практики у даній категорії спору не є необхідним;

- з відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень слідує, що у період з 01.01.2020 було ухвалено більше 50 судових рішень за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення штрафу з несвоєчасну доставку вантажу у кожній з яких позивачем було заявлено до стягнення і витрати на професійну правничу допомогу надану двома адвокатами - Накоп'юк Ярославом Володимировичем та Драченко Владиславом Вікторовичем. Вказані обставини свідчать про те, що позивач у цій справі не потребував консультації щодо порядку стягнення з відповідача штрафу за несвоєчасну доставку вантажу оскільки такий порядок вочевидь є йому відомий, а вказані адвокати при наданні юридичних послуг у цій справі не потребували багато часу для підготовчої роботи при складенні позовної заяви, зокрема аналізу законодавства та судової практики, а також для складання позовної заяви.

Вказані вище обставини свідчать про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, а відтак, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку має бути зменшений до 2 000,00 грн.

Щодо посилань позивача на те, що понесення ним додаткових судових витрат обумовлено діями відповідача щодо невиплати спірного штрафу у позасудовому порядку, колегія суддів зазначає про те, що вказані обставини, не є підставою для стягнення всієї суми заявлених позивачем до стягнення витрат на правову допомогу. Так само такою підставою не є і те що, за згодою позивача та адвоката вартість послуг вже була зменшена до 4 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнсвард» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2020 у справі № 910/3007/20 в оскаржуваній позивачем частині відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Щодо витрат відповідача на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 2 000,00 грн. слід зазначити, що вказані витрати не можуть бути віднесені до витрат позивача на професійну правничу допомогу, оскільки позивач не оскаржує рішення, прийняте за наслідками розгляду заявлених позивачем позовних вимог по суті спору.

За таких обставин та враховуючи відмову судом у задоволенні апеляційній скарзі, у задоволенні вимог про стягнення з відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 2 000,00 грн. колегією суддів відмовляється.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2020 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2020 у справі №910/3007/20 залишити без змін.

4. Матеріали справи №910/3007/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду відповідно до ст. 287 ГПК України.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 16.07.2020

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

В.В.Андрієнко