ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

13 липня 2020 року Справа № 923/1114/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В. при секретарі судового засідання Бурдюг Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ПП "В.І.П.Строй" на дії приватного виконавця Манікіна Д.С., у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕЛАРГО", м. Харків,

до: Приватного підприємства "В.І.П.Строй", м. Херсон,

про стягнення 864616,73 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - адвокат Степаніши А.В.;

від відповідача - не з`явився;

від приватного виконавця - Манікін Д.С..

Судове засідання проводиться в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon". Також у відповідності до ч.1 п.1 статті 222 Господарського процесуального кодексу України здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

в с т а н о в и в:

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 13 лютого 2020 року позов задоволено повністю, стягнуто з Приватного підприємства "В.І.П.Строй" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕЛАРГО" суму основного боргу у розмірі 725299,50 грн., суму пені у розмірі 113694,52 грн., суму 3% річних у розмірі 10134,31 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 15488,40 грн. та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 12969,25 грн.

Господарським судом Херсонської області 16.03.2020 було видано накази на примусове виконання зазначеного рішення суду.

13 квітня 2020 року до суду від відповідача у справі надійшла скарга на дії приватного виконавця Манікіна Д.С., в якій скаржник просить:

- визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д.С. щодо накладення арешту на банківський рахунок № НОМЕР_1 UAH "Поточний рахунок для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій АТ "Укрсиббанк" МФО 351005, що має спеціальний режим використання відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження".

- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д.С. від 03.04.2020 року "Про арешт коштів боржника" в частині накладення арешту на кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 UAH "Поточний рахунок для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій АТ "Укрсиббанк" МФО 351005 .

В обґрунтування вказаної скарги скаржник зазначає, що державним виконавцем не було з`ясовано під час накладання арешту на банківські рахунки ПП «В.І.П. Строй», які саме рахунки використовуються для виплати заробітної плати, для сплати електронного адміністрування податку на додану вартість, тощо, чим порушено вимоги пункту 7 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження". У зв`язку з викладеним, дії державного виконавця унеможливлюють виконання підприємством своїх зобов`язань по виплаті заробітної плати, податкових та інших обов`язкових платежів та зборів.

Так, за твердженням скаржника, на підставі рішення Господарського суду Херсонської області від 13.09.2019 у справі № 923/1114/19, видано наказ від 16.03.2020 з примусового виконання вказаного рішення. Постановою приватного виконавця Манікіна Д.С. від 03.04.2020 в межах виконавчого провадження № 61711523 було накладено арешт на грошові кошти ПП «В.І.П. Строй», які містяться, зокрема, на рахунку № НОМЕР_1 UAH «Поточний рахунок для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій АТ «Укрсиббанк».

Скаржник вказує, що вказаний вище рахунок був передбачений для виплати заробітної плати та має спеціальний режим використання, а тому на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 42 та ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" накладення арешту на нього в межах сум, необхідних для виплати заробітної плати та сплати єдиного соціального внеску, військового збору, податку з доходів фізичних осіб, податку на нерухомість, земельного податку, оплати у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та інших податків і загальнообов`язкових платежів - заборонено.

Скаржник вказує, що 06.03.2019 між ПП «В.І.П. Строй» і АТ «Укрсиббанк» укладено договір №1 на відкриття та обслуговування банківського рахунку НОМЕР_2 UAH «рахунки спеціального режиму використання» № НОМЕР_1 UAH «Поточний рахунок для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій. Також вказує, що ПП «В.І.П. Строй» 28 березня 2019 року уклало з банком Договір № про обслуговування виплати заробітної плати та інших виплат Співробітникам Клієнта в безготівковій формі (з Правилами).

За твердженням скаржника, дані рахунки використовуються для виплати страхових виплат, заробітної плати та податків, що підтверджується відповідним договором про банківське обслуговування, довідкою банку, Правилами обслуговування виплат заробітної плати та інших виплат співробітникам клієнта в безготівковій формі в АТ «Укрсиббанк» .

З урахуванням вказаного, скаржник вважає, що накладення арешту та стягнення з даного рахунку грошових коштів, призначення яких - оплата праці та податків, призведе до порушення Конституції України та Закону України «Про оплату праці». Вказані дії приватного виконавця порушують приписи Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з відповідною скаргою на дії приватного виконавця.

Ухвалою від 14.04.20р. суд прийняв скаргу ПП «В.І.П. Строй» до розгляду та призначив її розгляд у судовому засіданні на 23 квітня 2020 року.

21 квітня до суду від приватного виконавця Манікіна Д.С. надійшли заперечення по суті заявленої відповідачем скарги.

Так, у наданих запереченнях приватний виконавець вказує, що постановою від 02.04.2020 року відкрито виконавче провадження № 61711523 на виконання судового рішення у справі № 923/1114/19, постанова про арешт коштів боржника від 03.04.20р. винесена в межах виконавчого провадження №61711523 на виконання судового рішення та для забезпечення фактичного виконання в повному обсязі згідно виконавчого документа. Зазначає, що діяв в межах повноважень наданих Законом України "Про виконавче провадження", вважає скаргу необґрунтованою і такою, що не піддягає до задоволенню.

Також приватний виконавець зазначає, що Державною фіскальною службою України на електронний запит приватного виконавця надано інформацію про банківські установи, в яких Боржником відкриті рахунки, перелік рахунків, відкритих Боржником в банківських установах, в якому також відсутні будь-які згадування про спеціальні режими використання рахунків або заборони з їх арешту, окрім рахунку в Казначействі України. З отриманої інформації слідує, що Боржник має рахунки в Акціонерному товаристві "МетаБанк" і Акціонерному товаристві "Укрсиббанк" та Казначействі України (рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість). Врахувавши надану інформацію, виконавцем в постанові від 03.04.20р. про арешт коштів боржника, зазначені банківські установи, в яких необхідно накласти арешт, зокрема Акціонерне товариство «МЕТАБАНК» та Акціонерне товариство «УКРСИББАНК».

Приватний виконавець вказує, що листом №138-02/319-БТ від 08.04.20р. АТ «МЕТАБАНК» повідомив приватного виконавця про часткове виконання постанови про арешт коштів боржника від 03.04.20р. та надано інформацію про залишок коштів на рахунках Боржника.

Від АТ "Укрсибббанк" відповідь не надходила, разом з тим, за платіжною вимогою № 61711523 від 06.04.2020р. з рахунку Боржника № НОМЕР_3, відкритому в банку, списано 71667,94 грн. На думку приватного виконавця списанням коштів банківською установою підтверджено відсутність заборони чи обмежень на звернення стягнення на кошти, які містяться на рахунку Боржника.

За твердженням приватного виконавця що саме банківські установи відповідальні за виконання постанови виконавця про арешт коштів та подальше примусове списання коштів з рахунків боржників. Приватний виконавець вважає, що арешт коштів Боржника, які містяться на рахунках, відкритих у банківських установах накладено виконавцем з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження", а тому просить суд відмовити скаржнику у задоволенні даної скарги.

27 квітня 2020 року до суду від ТОВ "ПЕЛАГРО" надійшли заперечення на скаргу надії приватного виконався. Зокрема, позивач вказує, що Боржник (ПП "В.І.П. Строй") не виконав у добровільному порядку рішення суду у даній справі, не вчинив жодних дій направлених на його виконання. На думку позивача приватний виконавець діяв в межах Закону України "Про виконавче провадження". Зазначає, що саме банк повинен повідомляти про існування рахунку зі спеціальним режимом використання та саме банк повертає постанову про арешт майна без виконання у разі накладення арешту на такий рахунок. Використання боржником даного рахунку в тому числі для здійснення виплат заробітної плати та сплати податків та зборів не свідчить про наявність спеціального режиму використання зазначеного рахунку, оскільки рахунок зі спеціальним режимом використання має місце виключно у прямо визначених чинним законодавством випадках, як згідно Закону України "Про ринок електричної енергії", Закону України "Про теплопостачання".

Ухвалою від 21 квітня 2020 року зупинено провадження у справі № 923/1114/19 по розгляду скарги ПП "В.І.П. Строй" на дії приватного виконавця Манікіна Д.С. до розгляду Південно-західним апеляційним господарським судом апеляційної скарги ПП "В.І.П. Строй" на рішення Господарського суду Херсонської області від 13.02.2020 у справі № 923/1114/19 та повернення матеріалів справи до Господарського суду Херсонської області.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22 червня 2020 апеляційну скаргу Приватного підприємства "В.І.П. Строй" на рішення Господарського суду Херсонської області від 13.02.2020 по справі № 923/1114/19 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Херсонської області від 13.02.2020 у справі №923/1114/19 залишено без змін.

Ухвалою від 06.07.2020 суд поновив провадження по розгляду скарги ПП "В.І.П. Строй" на дії приватного виконавця Манікіна Д.С., продовжив на десять днів строк розгляду скарги ПП "В.І.П. Строй" на дії приватного виконавця Манікіна Д.С. та призначив судове засідання для розгляду скарги на 13 липня 2020 року о 10:00 год. в режимі відеоконференцї з Господарським судом Харківської області.

Сторони у справі належним чином були повідомлені судом про дату, час та місце розгляду скарги - телефонограмою, яка долучена до матеріалів справи. Крім того, на адреси учасників провадження було направлено ухвалу суду від 26.07.2020.

У призначене судове засідання 13.07.2020 з`явився представник позивача та приватний виконавець Манікін Д.С.

Боржник (відповідач) у судове засідання не з`явився, проте 13 липня 2020 року на електрону адресу суду від ПП «В.І.П. Строй» надійшло клопотання про розгляд скарги буз його участі.

Суд звертає увагу, що вказане клопотання відповідача не скріплено електронно-цифровим підписом, про що складно довідку канцелярії Господарського суду Херсонської області. Оскільки вказане клопотання подано з порушенням вимог Закону України «Про електронні довірчі послуги», то такі електронні документи не мають юридичної сили і статусу офіційного документа, а тому суд залишає його без розгляду.

У даному випадку судом враховано, що відповідно до частини 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути скаргу ПП "В.І.П. Строй" на дії приватного виконавця Манікіна Д.С. без участі скаржника.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, судом встановлено наступне.

На виконанні у Приватного виконавця Манікіна Д.С. перебуває виконавче провадження №61711523 з примусового виконання наказу № 923/1114/19, виданого 16.03.2020 року Господарським судом Херсонської області про стягнення з Приватного підприємства "В.І.П. Строй" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕЛАРГО" суми основного боргу у розмірі 725299,50 грн., суми пені у розмірі 113694,52 грн., суми 3% річних у розмірі 10134,31 грн., суми інфляційних втрат у розмірі 15488,40 грн. та суми судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 12969,25 грн.

Постановою від 03 квітня 2020 року у даному виконавчому провадженні приватним виконавцем було накладено арешт - на грошові кошти, які містяться на наступних рахунках: МФО 313582 АТ "МетаБанк", МФО 351005 АТ "Укрсиббанк" та на всі інші відкриті рахунки, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладання арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику (скаржнику).

Вказану постанову від 03.04.2020 року про арешт коштів боржника (скаржника) було спрямовано державним виконавцем у тому числі і до АТ «Укрсиббанк».

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона винесена відповідно до ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" і в ній зазначено про арешт коштів боржника, у тому числі накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунках МФО 351005 АТ "Укрсиббанк", а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику (скаржнику).

Приймаючи рішення про накладення арешту на грошові кошти боржника (скаржника), крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено боржника, приватний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, жодним чином не порушив прав та законних інтересів скаржника.

Так, у скарзі на дії приватного виконавця скаржник зазначає, що приватний виконавець під час накладання арешту на банківські рахунки, які належать ПП «В.І.П. Строй» не з`ясував, які рахунки підприємства використовуються для виплати заробітної плати. Вказує, що рахунок НОМЕР_1 UAH «Поточний рахунок для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій АТ «Укрсиббанк» МФО 351005, є рахунком для виплати заробітної плати та сплати єдиного соціального внеску, військового збору, податку з доходів фізичних осіб, податку на нерухомість, земельного податку, оплати у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та інших податків і загальнообов`язкових платежів, в силу чого на нього, в межах коштів, необхідних для цих виплат, накладення арешту заборонено, чим порушено приписи ч.3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження». Вказані дії приватного виконавця унеможливлюють виконання ПП «В.І.П. СТРОЙ» зобов`язань по виплаті заробітної плати, податкових та інших обов`язкових платежів та зборів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2, ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 151 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст. 191 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до ст. 261 Закону України «Про теплопостачання», ст. 181 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч.3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Таким чином, наведеними законодавчими положеннями обмежено право виконавця в частині накладення арешту на кошти боржника, звернення стягнення, на які заборонено законом.

Водночас, визначено обов`язок банку повернути постанову, якщо рахунок має спеціальний режим використання або є таким, звернення стягнення на який заборонено законом.

З аналізу змісту оспорюваної боржником постанови вбачається, що приватний виконавець вказаною постановою визначив банківським установам, які виконують рішення виконавця, порядок виконання з урахуванням обмежень, а саме: що не підлягають арешту кошти, що містяться на рахунках боржника стягнення на які заборонено Законом.

Постановою Національного банку України від 21.01.2004 року затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті № 22 (надалі - Інструкція № 22), виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця /приватного виконавця (надалі - виконавець), судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (надалі - документ про арешт коштів).

Банк приймає до виконання документ про арешт коштів, який доставлено до банку самостійно виконавцем (представником/повіреним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган.

Згідно пункту 9.3. Інструкції № 22 арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках клієнта банку, без зазначення конкретної суми, або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку клієнта, на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках клієнта, які відкриті в банку, або на кошти на одному/кількох рахунку/ах.

Банк здійснює арешт коштів на рахунку клієнта, операції за яким були зупинені відповідно до статті 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", на підставі постанови виконавця, яка надійшла до банку після повідомлення банком виконавця про відкриття клієнтом цього рахунку. Банк здійснює дії щодо арешту коштів відповідно до пункту 10.6. цієї глави.

Таким чином, вказаними вище нормами регламентовано і дії банку у разі накладення арешту коштів, а вищезгаданими положеннями другого речення ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» - визначено порядок дій банку у разі отримання постанови виконавця про накладення арешту у разі, якщо такі кошти не підлягають арешту.

Так, відповідно до частини 3 вказаної статті не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

У даному випадку, постанова про арешт коштів не повернута банком приватному виконавцю. По суті, претензії заявника щодо арешту коштів зводяться до дій банку, який обслуговує рахунок скаржника та застосував арешт до коштів на рахунку, який (банк), у разі законодавчої заборони щодо арешту коштів на рахунку, має повернути вказану постанову виконавцю. У той же час, скаржник оскаржує саму постанову, яка не містить заборонених Законом доручень або вказівок.

Відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби».

В той же час, ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Також, згідно абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Тобто, з огляду на вищевказані норми Закону України «Про виконавче провадження» можна дійти до висновку, що інформацію про рахунки приватний виконавець встановлює на підставі документів, які надходять з банку. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у справі № 916/1572/19.

Стосовно посилань скаржника на укладені 06.03.2019 та 28.03.2019 між ПП «В.І.П. Строй» і АТ «Укрсиббанк» Договору №1 про відкриття та обслуговування банківського рахунку та Договору № про обслуговування виплати заробітної плати та інших виплат Співробітникам Клієнта в безготівковій формі (з Правилами) та довідку АТ "Укрсиббанк" № 63-3-10/32/123 від 10.04.2020, то суд зазначає наступне.

Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати.

З установлених судом обставин справи вбачається, що рахунок боржника № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Укрсиббанк» та наявні на цьому рахунку кошти приватним виконавцем був накладений арешт. Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Суд зазначає, що саме на АТ «Укрсиббанк» у відповідності до вимог статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти наявні на цьому рахунку, проте банком постанову приватного виконавця не повернуто та/або не залишено без виконання. У довідці банку № 63-3-10/32/123 від 10.04.2020 вказано, що даний рахунок використовується переважно для виплат заробітної плати працівникам згідно укладеного договору та інших виплат співробітникам Клієнта в безготівковій формі та оплати пов`язаних з цим податків та зборів. Тобто у вказаній довідці відсутнє підтвердження того, що вищевказаний рахунок має спеціальний режим використання, звернення стягнення на який заборонено законом.

Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Одночасно судом врахованою, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Відповідно, до частини п`ятою статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.

У разі виникнення у боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про те, що боржник звертався до виконавця із заявою про виникнення в нього зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі та просив не накладати або зняти арешт з відповідної суми коштів на рахунку № НОМЕР_1 відкритому в АТ «Укрсиббанк» для виплати заробітної плати своїм працівникам.

Згідно ст.ст.73,74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи наявні докази в їх сукупності, законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що скарга ПП "В.І.П. СТРОЙ" не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали і повідомлено присутніх учасників справи орієнтовну дату складення повного тексту ухвали.

Керуючись статтями 233-235, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

1. Відмовити Приватному підприємству "В.І.П.Строй" у задоволенні скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д.С..

Ухвала набирає законної сили у відповідності до частини 2 статті 235 ГПК України з моменту її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга у відповідності до пункту 25 частини 1 статті 255 та частини 1 статті 256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 14.07.2020.

Суддя С.В. Нікітенко