номер провадження справи 18/150/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2020 справа № 908/2728/19

м. Запоріжжя Запорізької області

за позовом публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (69035, м Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (69600, м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18)

про стягнення 169661198,11 грн.,

Господарський суд Запорізької області у складі судді Левкут В.В.

при секретарі судового засідання Непомнящій Н.П.

учасники справи:

від позивача: Ремига О.В., довіреність № 17 від 01.01.2020

від відповідача: не з`явився

Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" 92926870,47 грн., які складаються з: 72033166,05 грн. пені, 6354374,29 грн. 3% річних, 3283291,35 грн. 5% річних та 11256038,78 грн. інфляційних втрат.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2019 справу № 908/2728/19 передано на розгляд судді Носівець В.В. (після зміни прізвища - Левкут В.В.).

Ухвалою суду від 07.10.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі №908/2728/19, присвоєно справі номер провадження 18/150/19, підготовче засідання призначено на 06.11.2019.

Ухвалою від 06.11.2019 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 04.12.2019.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" 06.11.2019 через канцелярію суду подано зустрічну позовну заяву (№ 25-17/1732 від 06.11.2019) до публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" про визнання недійсним пункту 4.2.1 договору про постачання електричної енергії № 76 від 01.12.2012.

Ухвалою суду від 11.11.2019 зустрічну позовну заяву про визнання недійсним п. 4.2.1 договору про постачання електричної енергії № 76 від 01.12.2012 і додані до неї документи повернуто товариству з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат".

Ухвалою від 20.11.2019 провадження у справі № 908/2728/19 зупинено до перегляду Центральним апеляційним господарським судом в порядку апеляційного провадження ухвали господарського суду Запорізької області від 11.11.2019 у справі № 908/2728/19 про повернення зустрічної позовної заяви товариству з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат".

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.12.2019 у справі №908/2728/19 апеляційну скаргу ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат" залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Запорізької області від 11.11.2019 у даній справі без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.02.2020 у справі № 908/2728/19 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат" відмовлено. Матеріали справи №908/2728/19 надійшли до господарського суду Запорізької області 12.03.2020.

Ухвалою від 06.04.2020 провадження у справі № 908/2728/19 поновлено, підготовче засідання призначено на 19.05.2020.

Ухвалою від 19.05.2020 підготовче провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 02.06.2020; за клопотанням відповідача ухвалою від 02.06.2020 розгляд справи відкладено на 08.07.2020.

В судовому засіданні 08.07.2020 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав наступне.

За неналежне виконання умов договору щодо оплати за активну електроенергію в листопаді-грудні 2014 року на заборгованість в сумі 81689888,01 грн. позивачем нараховано 10899445,33 грн. пені та 939993,23 грн. 3% річних за період з 14.05.2019 по 30.09.2019 та 1394446,39 грн. інфляційних втрат за період з 01.04.2019 по 31.05.2019. Нарахування здійснені позивачем з урахуванням періодів, які були предметом розгляду Господарського суду Запорізької області у справах №№ 908/3074/16, 908/1447/18, 908/2384/18, 908/870/19.

За неналежне виконання умов договору за період з серпня 2015 року по квітень 2016 року на залишок заборгованості в розмірі 283365634,82 грн. позивачем нараховано 36514473,93 грн. пені та 3260645,66 грн. 3% річних за період з 14.05.2019 по 30.09.2019 та 4837051,39 грн. інфляційних втрат за період з 01.04.2019 по 31.05.2019.

За порушення зобов`язань з оплати рахунків за спожиту електричну енергію у вересні, жовтні, листопаді, грудні 2018 року та рахунків на оплату за послуги перетікання реактивної енергії за жовтень, листопад, грудень 2018 року позивачем нараховано 24619246,79 грн. пені та 2153735,40 грн. 3% річних за період з 14.05.2019 по 30.09.2019 та 2260121,94 грн. інфляційних втрат за період з 01.04.2019 по 31.05.2019.

За доводами позивача, обставини прострочення виконання відповідачем зобов`язань за договором щодо оплати рахунків за наведені вище періоди встановлені рішеннями у господарських справах №№ 908/3074/16, 908/1447/18, 908/2384/18, 908/870/19 і не потребують додаткового доведення.

Крім того позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань за період з липня 2010 року по липень 2011 року, що було предметом дослідження Господарського суду Запорізької області у справах №№11/292/10, 10/339/10, 19/5009/1481/11, 13/5009/5894/11-20/5009/5894/11. З метою самостійного виконання вказаних рішень сторонами укладено договори про самостійне виконання рішення суду від 03.12.2013 №№ 1114, 1115. Станом на момент подання позову заборгованість за спожиту електричну енергію за наведений період частково сплачено, залишок складає 226565301,85 грн. За несвоєчасне виконання графіку платежів за цими договорами позивачем нараховано 3283291,35 грн. 5% річних за період з 14.05.2019 по 30.09.2019 та 2764419,07 грн. інфляційних втрат за період з 01.04.2019 по 31.03.2019.

Посилаючись на ст.ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст. 193, 230, 275, 276 Господарського кодексу України, позивач просив позов задовольнити.

Від відповідача 23.10.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заявлені до стягнення суми частково заперечив та вказав на невірність розрахунків позивача за заборгованістю по рахунку № 76/11а від 02.12.2014. Різниця між розрахунком позивача та відповідача становить 154427,45 грн. по пені та 0,01 грн. по інфляційним втратам. Розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості за серпень 2015 року - квітень 2016 року, за рахунками за спожиту електроенергію у вересні-грудні 2018 року, за рахунками на оплату послуг з компенсації перетікання реактивної енергії за жовтень-грудень 2018 року відповідач визнав правильним. Щодо нарахування 5% річних та інфляційних втрат за порушення договорів про самостійне виконання рішення суду відповідач вказав на порушення позивачем при поданні позову правил об`єднання позовних вимог, оскільки вказані вимоги виникли за результатом розгляду господарських справ №№11/292/10, 10/339/10, 19/5009/1481/11, 13/5009/5894/11-20/5009/5894/11 за зобов`язаннями за договором № 76/199 від 01.07.2000 на користування електричною енергією, укладеного сторонами. Просив в позові відмовити в частині стягнення 154427,45 грн. пені, 3283291,35 грн. 5% річних та 2764419,08 грн. інфляційних втрат.

Також 23.10.2019 від відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення неустойки, в якому відповідач просить суд застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України та зменшити на 90% неустойку (пеню) у сумі 72033166,05 грн.

Від позивача 04.11.2019 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив про безпідставність доводів відповідача щодо порушення правил об`єднання позовних вимог, оскільки відповідач є правонаступником всіх без виключення прав та обов`язків ДП «Запорізький титано-магнієвий комбінат» за договором користування електричною енергією № 76 від 01.07.2000, в т.ч. за зобов`язаннями за період з липня 2010 року по липень 2011 року.

Заявою від 05.11.2019 (отримана судом 16.11.2019) позивач збільшив розмір заявлених позовних вимог. Просив стягнути з відповідача 88371191,04 грн. пені, 11256038,78 грн. інфляційних втрат, 4072569,24 грн. 5% річних 7806802,71 грн. 3% річних, всього 111506601,77 грн. Заява прийнята судом та задоволена.

Від відповідача 13.11.2019 отримано відзив на позовну заяву з урахування заяви про збільшення розміру позовних вимог, в якому відповідач визнав правильними розрахунки позивача щодо нарахування пені, 3% річних за порушеннями за листопад-грудень 2014 року, за серпень 2015 року - квітень 2016 року та за вересень-грудень 2018 року (за період з 14.05.2019 по 01.11.2019) та інфляційних втрат (за період з 01.04.2019 по 31.05.2019) та заперечив проти нарахування 5% річних та інфляційних втрат за договорами про самостійне виконання рішення суду від 03.12.2013 з огляду на порушення правил об`єднання позовних вимог.

Клопотанням від 13.11.2019 (отримане судом 13.11.2019) відповідач уточнив клопотання про зменшення неустойки (пені) та просив застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України та зменшити на 90% неустойку (пеню) у сумі 88371191,04 грн.

Від позивача 22.11.2019 надійшли - відповідь на відзив, в якій позивач навів доводи аналогічні викладеним у відповіді на відзив від 04.11.2019, та заперечення щодо клопотання про зменшення неустойки, в якому позивач зазначив про критичний фінансово-господарський стан ПАТ «Запоріжжяобленерго», який підтверджується висновком судового експерта в рамках проведеного економічного дослідження № 282 від 17.05.2018.

Від позивача 21.01.2020 до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій період нарахування по пені та відсоткам позивач збільшив по 14.01.2020, а по інфляційним втратам по 30.11.2019, та просив стягнути з відповідача 121065463,68 грн. пені, 11163807,22 грн. 3% річних, 5952346,07 грн. 5% річних та 11719501,37 грн. інфляційних втрат.

Судом 10.03.2020 від позивача отримано заяву № 001-008/3959 від 05.03.2020 про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач збільшив період нарахування пені та відсотків річних по 29.02.2020 та просив стягнути з відповідача 169661198,11 грн., які складаються з: 137541696,47 грн. пені, 13245968,52 грн. 3% річних, 7154031,75 грн. 5% річних та 11719501,37 грн. інфляційних втрат.

Від відповідача 21.04.2020 надійшов відзив на позов з урахуванням заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог та клопотання (уточнене) про зменшення неустойки від 17.04.2020 № 25-16/544, в якому просив застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України та зменшити на 90% неустойку (пеню) у сумі 137541696,47 грн.

Від позивача 13.05.2020 надійшла відповідь на відзив (відзив від 17.04.2020 № 25-16/543) та заперечення за вих. № 33-33/7285 від 12.05.2020 на клопотання про зменшення неустойки (клопотання від 17.04.2020 № 25-16/544 (уточнене)).

Заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог прийняті судом до розгляду та задоволені. Розглядаються вимоги про стягнення з відповідача 169661198,11 грн., які складаються з: 137541696,47 грн. пені, 13245968,52 грн. 3% річних, 7154031,75 грн. 5% річних та 11719501,37 грн. інфляційних втрат.

Від відповідача 06.07.2020 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому відповідач просив, з метою недопущення розповсюдження коронавірусу COVID-19, для убезпечення від ризику життя та здоров`я людей, зокрема учасників справи та працівників суду, визначивши наступну дату судового засідання поза межами встановленого строку карантину.

У наданому 07.07.2020 клопотанні про відкладення розгляду справи (уточнене) відповідач зазначив про зміну керівницького складу на підприємстві, у зв`язку з чим відповідачу потрібен додатковий час для правової оцінки обставин справи, зокрема, для ознайомлення з матеріалами справи.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд відмовляє у їх задоволення з огляду на наступне.

У судовому засіданні 19.05.2020 підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 ГПК України, завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Згідно із ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, після закриття підготовчого провадження суд додаткові докази не приймає, якщо не визнає поважність причин їх неподання.

При цьому, відповідач у своїх клопотаннях жодним чином не зазначає, які докази або пояснення ним не надано і є необхідність в їх наданні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом COVID-19" (зі змінами внесеними постановою КМУ від 04.05.2020), прийнято рішення про ослаблення карантину з 11 травня, зокрема, дозволено роботу адвокатів.

Матеріали справи містять значну кількість заяв сторін суті справи, зокрема уточнені відзиві відповідача та уточнене клопотання про зменшення неустойки.

Також суд не визнавав явку представників сторін в судове засідання обов`язковою.

Запровадженні карантинні заходи, на які посилається відповідач, не передбачають обмеження гарантованої ст. 33 Конституції України, свободи пересування, зокрема - в межах м. Запоріжжя (місцезнаходження відповідача та господарського суду Запорізької області), зважаючи на що не вбачається будь-якого обґрунтування існування об`єктивних перешкод в участі у судовому засіданні, явку в яке не було визнано обов`язковою. Обізнаність відповідача про судовий розгляд та факт подання ним ряду документів вказує на наявність можливості письмово висловити свою позицію відносно предмету позову.

Щодо посилання відповідача на зміни у керівництві підприємства суд відзначає, що призначення іншого керівника не змінює фактичних обставини справи та взаємовідносини сторін, які виникли за укладеним сторонами договором.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та відмову в задоволенні клопотань відповідача.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" (позивач, постачальник електричної енергії) та товариством з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (відповідач, споживач) 01.12.2012 укладений договір про постачання електричної енергії № 76 з подальшими змінами та доповненнями (надалі - Договір).

Відповідно до розділу 1 договору постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку 1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу", а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 3 додатку № 4 "Порядок розрахунків за активну електричну енергію" до договору, у разі відсутності попередньої оплати, оплата споживаної протягом розрахункового періоду електричної енергії проводиться споживачем плановими платежами по рахункам або платіжним вимогам-дорученням, які направляє йому постачальник електричної енергії за плановий період:

- з 1 по 10 числа місяця на суму 33 % від вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії, з кінцевим терміном оплати Споживачем до 10 числа розрахункового періоду;

- з 10 по 20 число місяця на суму 33 % від вартості обсягу договірної величини споживання

електричної енергії, з кінцевим терміном оплати Споживачем до 20 числа розрахункового періоду;

- з 20 по останнє число місяця на суму 34 % від вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії, з кінцевим терміном оплати Споживачем не пізніше останнього робочого дня розрахункового періоду.

Відповідно до п. 6 додатку 4 передбачено, що за підсумками розрахункового періоду Постачальник електричної енергії виписує Споживачу рахунок або платіжну вимогу-доручення для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого Споживачем "Акта про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію" з урахуванням сум платежів, що надійшли від Споживача.

Пунктом 10 додатку № 4 встановлено, що Споживач зобов`язаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунка або платіжної-вимоги доручення, здійснити оплату рахунка або платіжної вимоги-доручення, що направляється йому Постачальником електричної енергії. Датою отримання рахунка або платіжної-вимоги доручення вважається, зокрема, при направленні рекомендованим листом - дата, зазначена на фінансовому чеку поштового відділення, що підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів).

Відповідно до п. 4.2.1 Договору передбачено, що за недотримання термінів сплати рахунків або платіжних вимог-доручень за активну електроенергію (п. 10 додатка №4 "Порядок розрахунків за активну електричну енергію") та за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії (п.5 додатка №6 "Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії"), Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії пеню за весь період часу, протягом якого не виконане зобов`язання по сплаті, в розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочення (але не більш подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені) по день фактичної оплати.

Пунктом 9.5 Договору визначено, що він набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2013 р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії. Умови, а також термін дії договору, можуть бути переглянуті вбудь-який момент за узгодженням сторін.

Суд враховує, що договір в установленому законом порядку не розірвано, його дія не припинена. Доказів протилежного сторонами не надано.

Обставини неналежного виконання відповідачем умов Договору щодо дотримання строків оплати виставлених позивачем рахунків за Договором за період листопад-грудень 2014 року стали предметом дослідження Господарського суду Запорізької області у справах №№ 908/3074/16, 908/1447/18, 908/2384/18, 908/870/19.

У зв`язку із тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання за вказаним договором щодо оплати активної електричної енергії за період листопад-грудень 2014 року, позивач звернувся до суду із відповідним позовом про стягнення з відповідача 81689888,01 грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію за період листопад-грудень 2014 року, 31254982,85 грн. пені за період з 01.11.2015 по 31.10.2016, 4502120,67 грн. - 3% річних за період з 31.12.2014 по 31.10.2016 та 46228098,98 грн. інфляційних втрат за період з грудня 2014 по жовтень 2016 включно.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.11.2017 у справі №908/3074/16, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 16.05.2018, позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 81689888,01 грн. основного боргу, 24172168,05 грн. інфляційних втрат за рахунком № 76/11а від 02.12.2014 за період з грудня 2014 року по жовтень 2016 року, 22054490,14 грн. інфляційних втрат за рахунком № 76/12а від 05.01.2015 за період прострочення з лютого 2015 року по жовтень 2016 року, 2224202,96 грн. 3% річних за рахунком № 76/11а від 02.12.2014 за період з 13.12.2014 по 31.10.2016, 2277917,71 грн. 3% річних за рахунком № 76/12а від 05.01.2015 за період з 16.01.2015 по 31.10.2016, 29285473,24 грн. пені за період з 21.11.2015 по 31.10.2016. В іншій частині позову відмовлено. Вказаним рішенням встановлено факт порушення відповідачем зобов`язань за договором та існування заборгованості за листопад-грудень 2014 року в сумі 81689888,01 грн.

В подальшому, у зв`язку із порушення господарського зобов`язання ТОВ "ЗТМК" позивач звернувся до суду з позовом, до якого включив, зокрема, вимоги про стягнення з відповідача 29862689,73 грн. пені за період з 27.07.2017 по 01.10.2018, 4698847,12 грн. 3% річних за період з 01.11.2016 по 01.10.2018 та 17854596,53 грн. інфляційних втрат за період з листопада 2016 по червень 2018, які нараховані за прострочення виконання зобов`язань по оплаті за спожиту електричну енергію у листопаді та грудні 2014 року. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 28.11.2018 у справі №908/1447/18, яке набрало чинності 02.01.2019, зазначені вимоги визнано обґрунтованими, позов задоволено в повному обсязі.

Також, за порушення відповідачем господарських зобов`язань за договором щодо оплати за спожиту електричну енергію, зокрема, у листопаді та грудні 2014 року, ПАТ "Запоріжжяобленерго" заявило до суду позовні вимоги щодо стягнення пені за період з 02.10.2018 по 18.01.2019, 3 % річних за період з 02.10.2018 по 18.01.2019, інфляційних втрат за період з 01.07.2018 по 31.12.2018. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.03.2019 у справі № 908/2384/18, яке набрало законної сили 13.06.2019, розрахунки в цій частині визнано вірними.

Крім того, за порушення строків оплати за зобов`язаннями листопада-грудня 2014 року позивачем заявлено позов про стягнення пені за період з 19.01.2019 по 13.05.2019, 3% річних за період з 19.01.2019 по 13.05.2019 та інфляційних втрат за період з 01.01.2019 по 31.03.2019. Рішенням Господарського суду Запорізької області у справі № 908/870/19, яке набрало чинності 24.09.2019, розрахунки визнано правильними, позов задоволено.

З урахуванням прийнятих судом заяв позивача про збільшення розміру позовних вимог, в рамках даного позову за неналежне виконання умов договору щодо оплати за активну електроенергію в листопаді-грудні 2014 року на заборгованість в сумі 81689888,01 грн. позивачем заявлено до стягнення 20346340,63 грн. пені та 1959456,61 грн. 3% річних за період з 14.05.2019 по 29.02.2020 та 1394446,39 грн. інфляційних втрат за період з 01.04.2019 по 31.05.2019. Нарахування здійснені позивачем з урахуванням періодів, які були предметом розгляду Господарського суду Запорізької області у справах №№ 908/3074/16, 908/1447/18, 908/2384/18, 908/870/19.

Крім того, за порушення відповідачем умов договору за зобов`язаннями за період з серпня 2015 року по квітень 2016 року, позивач звернувся з позовом про стягнення пені за період з 19.01.2019 по 08.04.2019, 3% річних за період з 19.01.2019 по 08.04.2019, інфляційних втрат за період з 01.01.2019 по 28.02.2019. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.05.2016 № 908/948/16 нарахування визнано правомірними. Рішенням суду встановлено факт неналежного виконання відповідачем у період з серпня 2015 по квітень 2016 зобов`язання за договором про постачання електричної енергії від 01.12.2012 № 76 з продажу активної електричної енергії ТОВ "ЗТМК" на загальну суму 284637962,93 грн. та наявність станом на дату прийняття рішення від 18.05.2016 по справі №908/948/16 у ТОВ "ЗТМК" перед ПАТ "Запоріжжяобленерго" за договором основного боргу в сумі 284637962,93 грн., яка виникла за період з серпня 2015 по квітень 2016.

На момент подання даного позову заборгованість за спожиту активну електричну енергію за період з серпня 2015 року по квітень 2016 року частково сплачена відповідачем та складає 283365634,82 грн., яка до теперішнього часу відповідачем не сплачена. Обставини щодо часткового погашення заборгованості за спожиту активну електричну енергію, яка утворилась за договором від 01.12.2012 № 76 за період з серпня 2015 року по квітень 2016 року встановлені рішенням Господарського суду Запорізької області від 25.05.2018 у справі № 908/2559/17, а отже не підлягають доказуванню.

В подальшому, у зв`язку з порушенням ТОВ "ЗТМК" господарського зобов`язання за спожиту електричну енергію в період з серпня 2015 року по квітень 2016 року, ПАТ "Запоріжжяобленерго" заявило до суду позовні вимоги щодо стягнення пені в період з 13.03.2016 по 16.05.2017, 3 % річних в період з 29.12.2015 по 16.05.2017 та інфляційних втрат в період з 01.12.2015 по 30.04.2017. За результатом розгляду позовної заяви ПАТ "Запоріжжяобленерго" Господарським судом Запорізької області ухвалено рішення від 28.01.2019 у справі № 908/637/17.

Також, у зв`язку з порушенням господарського зобов`язання відповідачем за спожиту електричну енергію в період з серпня 2015 року по квітень 2016 року ПАТ "Запоріжжяобленерго" заявило до суду позовні вимоги щодо стягнення пені в період з 17.05.2017 по 13.12.2017, 3 % річних в період з 17.05.2017 по 13.12.2017 та інфляційних втрат в період з 01.05.2017 по 30.11.2017. За результатом розгляду позовної заяви ПАТ "Запоріжжяобленерго" господарським судом ухвалено рішення по справі № 908/2559/17.

Також, у зв`язку з порушенням господарського зобов`язання за це й же період позивачем заявлено до суду позовні вимоги щодо стягнення пені в період з 14.12.2017 по 01.10.2018, 3% річних за період з 14.12.2017 по 01.10.2018, інфляційних втрат за період з 01.12.2017 по 30.06.2018. За результатами розгляду цих позовних вимог Господарським судом Запорізької області ухвалено рішення по справі № 908/1447/18.

За порушення відповідачем господарського зобов`язання за той же період (серпень 2015 року - квітень 2016 року) ПАТ "Запоріжжяобленерго" заявило до суду позовні вимоги щодо стягнення пені в період з 02.10.2018 по 18.01.2019, 3 % річних за період з 02.10.2018 по 18.01.2019, інфляційних втрат за період з 01.07.2018 по 31.12.2018. За результатами розгляду позовної заяви ПАТ "Запоріжжяобленерго" Господарським судом Запорізької області ухвалено рішення по справі № 908/2384/18.

За зобов`язаннями того ж періоду (серпень 2015 року - квітень 2016 року) позивачем заявлено позов про стягнення з відповідача пені та 3% річних за період з 19.01.2019 по 13.05.2019 та інфляційних втрат за період з 01.01.2019 по 31.03.2019.

Розрахунки по даному позову у зв`язку з порушенням господарського зобов`язання ТОВ "ЗТМК" за спожиту електричну енергію за період з серпня 2015 по квітень 2016 здійснені позивачем з урахуванням періодів, які були предметом розгляду справ №№ 908/637/17, 908/2559/17, 908/1447/18, 908/2384/18, а саме: розрахунок пені та 3 % річних проведено з 14.05.2019, а розрахунок інфляційних втрат з 01.04.2019.

В рамках даного позову за неналежне виконання умов договору за період з серпня 2015 року по квітень 2016 року на залишок заборгованості в розмірі 283365634,82 грн. позивачем нараховано 70577324,39 грн. пені та 6796957,15 грн. 3% річних за період з 14.05.2019 по 29.02.2020 та 4837051,39 грн. інфляційних втрат за період з 01.04.2019 по 31.05.2019.

Крім того, відповідачем порушено умови договору в частині повної та своєчасної оплати рахунків за спожиту активну електричну енергію у вересні, жовтні, листопаді та грудні 2018 року та рахунків на оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії за жовтень, листопад та грудень 2018 року, що стало предметом дослідження у господарських справах №№ 908/2384/18, 908/840/19.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.03.2019 у справі № 2384/18 встановлено факт порушення відповідачем своїх зобов`язань за Договором у період з вересня по грудень 2018 року та стягнуто з відповідача пеню, 3% річних за період з 02.10.2019 по 18.01.2019 та інфляційні втрати за період з 01.09.2018 по 31.12.2018.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.06.2019 у справі № 908/870/19 за простроченням оплати спожитої активної електроенергії за період з вересня по грудень 2018 року та оплати за послуги з компенсації перетікання реактивної енергії за жовтень, листопад, грудень 2018 року з відповідача на користь позивача стягнуто пеню, 3% річні за період з 19.01.2019 по 16.05.2019 та інфляційні втрати за період з 01.01.2019 по 31.03.2019

Згідно позовних вимог у даній справі (з урахуванням прийнятих судом заяв про збільшення розміру позовних вимог) за порушення зобов`язань з оплати рахунків за спожиту електричну енергію у вересні, жовтні, листопаді, грудні 2018 року та рахунків на оплату за послуги перетікання реактивної енергії за жовтень, листопад, грудень 2018 року позивачем нараховано та заявлено до стягнення 46618031,45 грн. пені та 4489554,76 грн. 3% річних за період з 14.05.2019 по 29.02.2020 та 2260121,94 грн. інфляційних втрат за період з 01.04.2019 по 31.05.2019.

В порушення взятих на себе зобов`язань, відповідачем також не виконувались зобов`язання за період з липня 2010 року по липень 2011 року, які виникли за договором на користування електричною енергією № 76 від 01.07.2000.

Згідно з рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.12.2010 у справі №11/292/10 з відповідача на користь позивача стягнуто 20219490,13 грн. основного боргу за спожиту у липні 2010 активну електричну енергію, 442197,48 грн. пені, 687462,66 грн. втрат від інфляції, 171173,22 грн. 3 % річних.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.12.2010 у справі №10/339/10 з відповідача стягнуто на користь позивача 34232677,50 грн. боргу за спожиту у серпні, вересні 2010 активну електричну енергію, 100000,00 грн. пені, 91060,02 грн. інфляційних втрат та 173880,21 грн. 3 % річних.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.05.2011 у справі №19/5009/1481/11 з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість за спожиту активну електричну енергію в розмірі 109882156,44 грн. за період з жовтня 2010 по березень 2011, 3213604,40 грн. інфляційних втрат, 830752,69 грн. 3 % річних, 624503,72 грн. пені.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 27.12.2011 у справі №13/5009/5894/11-20/5009/5894/11 з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість за спожиту активну електричну енергію в розмірі 97265749,72 грн. за період з квітня 2011 по липень 2011, 6256052,06 грн. пені, 197539,15 грн. інфляційних втрат та 1241754,98 грн. 3% річних.

Вищезазначеними судовими рішеннями по справам №№ 11/292/10, 10/339/10, 19/5009/1481/11, 13/5009/5894/11-20/5009/5894/11 встановлені обставини щодо наявності заборгованості відповідача перед позивачем за спожиту активну електричну енергію за період з липня 2010 по липень 2011.

З метою самостійного виконання вищезазначених судових рішень в частині сплати заборгованості за спожиту активну електричну енергію (основний борг) позивачем та відповідачем укладені договори про самостійне виконання рішення суду від 03.12.2013 №№1114 та 1115.

На момент подання даного позову заборгованість за спожиту активну електричну енергію за період з липня 2010 по липень 2011 частково сплачена відповідачем та складає 226565301,85 грн., яка до теперішнього часу відповідачем не сплачена.

Згідно з п. 3.2. договорів про самостійне виконання рішення суду у разі несвоєчасного виконання Боржником графіку платежів за ухвалами суду про розстрочку виконання рішення та цим Договором, останнім сплачує Кредитору інфляційні втрати з урахуванням встановленого індексу інфляції та 5 % річних, нараховані на суму простроченого грошового зобов`язання за весь період прострочки.

За несвоєчасне виконання відповідачем графіку платежів за цими договорами ПАТ "Запоріжжяобленерго" заявило до суду позовні вимоги щодо стягнення 5% річних в період з 10.11.2015 по 18.01.2019, а інфляційних втрат за період з 01.12.2015 по 31.12.2018, що стало предметом розгляду Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2384/18.

Також за несвоєчасне виконання відповідачем графіку платежів за вказаними договорами позивачем нараховано відповідачу та заявлено до стягнення 5% річних за період з 19.01.2019 по 13.05.2019 та інфляційні втрати за період з 01.01.2019 по 31.03.2019, що стало предметом розгляду Господарського суду Запорізької області у справі №908/870/19.

В рамках даного позову за несвоєчасне виконання графіку платежів за договорами про самостійне виконання рішення суду від 03.12.2013 №№1114 та 1115 позивачем нараховано та заявлено до стягнення (з урахуванням збільшення позовних вимог) 7154031,75 грн. 5% річних за період з 14.05.2019 по 29.02.2020 та 2764419,07 грн. інфляційних втрат за період з 01.04.2019 по 31.03.2019.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, заслухавши представника позивача, суд визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішень суду.

Нормами статті 509 цього ж Кодексу встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Обставини виконання сторонами умов договору про постачання електричної енергії №76 від 01.12.2012 стали предметом дослідження Господарського суду Запорізької області.

Зокрема, рішеннями суду у справах №№908/3074/16, 908/1447/18, 908/2384/18, 908/870/19 встановлено факт порушення відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором щодо оплати активної електричної енергії за період листопад-грудень 2014 року та існування заборгованості за листопад-грудень 2014 року в сумі 81689888,01 грн.

Рішеннями у справах №№ 908/948/16, 908/2559/17, 908/637/17, 908/1447/18, 90/2384/18, 908/870/19 встановлено факт порушення відповідачем умов договору за зобов`язаннями за період з серпня 2015 року по квітень 2016 року та 283365634,82 грн. заборгованості, яка не сплачена.

Судовим рішеннями у господарських справах №№ 11/292/10, 10/339/10, 19/5009/1481/11, 13/5009/5894/11-20/5009/5894/11 встановлено факт наявності заборгованості за спожиту електричну енергію за період з липня 2010 року по липень 2011 року в сумі 226565301,85 грн., яка до теперішнього часу не сплачена.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, факт порушення з буку відповідача своїх договірних зобов`язань щодо оплати вартості спожитої електричної енергії та послуг з перетікання реактивної електроенергії, а також факт несвоєчасного виконання відповідачем графіку платежів за договорами про самостійне виконання рішення суду остаточно встановлено наведеними вище рішеннями.

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобов`язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов`язань. Якщо учасники зобов`язання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобов`язання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов`язки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обов`язків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобов`язання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобов`язання, воно вважатиметься припиненим. Виконання, яке припиняє зобов`язання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому, статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та умови договору № 76 від 01.12.2012 враховуючи встановлені рішеннями Господарського суду Запорізької області факти порушення та суми заборгованості, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення з відповідача пені заявлені правомірно.

Перевіривши розрахунки пені за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» за заявлені позивачем періоди - з 14.05.2019 по 29.02.2020 включно за порушення зобов`язань у листопаді та грудні 2014 року на суму 81689888,01 грн., з серпня 2015 року по квітень 2016 року на суму 283365634,82 грн., за порушення оплати за спожиту електричну енергію у жовтні-грудні 2018 року та рахунків на оплату послуг з компенсації реактивної енергії за період жовтень-грудень 2018 року, судом встановлено, що розрахунки позивача є правильними, складеними відповідно до вимог чинного законодавства, вимоги про стягнення пені задовольняються судом повністю.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, заявляючи вимогу щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних з простроченої суми боргу, позивач правомірно скористався наданим йому законодавством правом.

Оскільки заборгованість за договором боржником не сплачено, що встановлено судовими рішеннями Господарського суду Запорізької області, тому нарахування позивачем сум інфляційних втрат та 3% річних від знецінення грошових коштів є правомірним. Такого ж висновку дійшов Верховний суд України в ухвалі від 12.03.2009 у справі № 6-9743сво08, в якій зазначено, що саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснене, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Перевіривши розрахунки 3% річних за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» за заявлені позивачем періоди: за період з 14.05.2019 по 29.02.2020 включно за порушення зобов`язань у листопаді та грудні 2014 року на суму 81689888,01 грн., за порушенням з серпня 2015 року по квітень 2016 року на суму 283365634,82 грн., за порушення оплати за спожиту електричну енергію у жовтні-грудні 2018 року та рахунків на оплату послуг з компенсації реактивної енергії за період жовтень-грудень 2018 року, судом встановлено, що розрахунки позивача є правильними, складеними відповідно до вимог чинного законодавства, вимоги про стягнення 3% річних задовольняються судом повністю.

При перевірці розрахунку позивача за вимогою про стягнення втрат від інфляції суд виходив з наступного:

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, в якому зазначено, що при застосуванні індексу інфляції потрібно мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, тому умовно необхідно вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з врахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Перевіривши розрахунки інфляційних втрат за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» за заявлений позивачем період - з 01.04.2019 по 31.05.2019 за порушення зобов`язань у листопаді та грудні 2014 року на суму 81689888,01 грн., за порушенням з серпня 2015 року по квітень 2016 року на суму 283365634,82 грн., за порушення оплати за спожиту електричну енергію у жовтні-грудні 2018 року та рахунків на оплату послуг з компенсації реактивної енергії за період жовтень-грудень 2018 року на суму 604468,82 грн. Судом встановлено, що розрахунки позивача є правильними, складеними відповідно до вимог чинного законодавства, вимоги про стягнення інфляційних втрат задовольняються судом повністю.

Перевіривши розрахунки 5% річних за період з 14.05.2019 по 01.11.2019 та інфляційних втрат за період з 01.04.2019 по 31.03.2019, нарахованих за несвоєчасне виконання відповідачем графіку платежів за договорами про самостійне виконання рішення суду, суд визнав розрахунки правильними, вказані вимоги підлягають задоволенню в сумах, які заявлені до стягнення: 4072569,24 грн. 5% річних та 2764419,07 грн. інфляційних втрат.

Судом враховані приписи ст. 625 ЦК України, якими передбачено можливість застосування розміру процентів річних, встановленого договором або законом.

Доводи відповідача про відсутність у ПАТ "Запоріжжяобленерго" підстав для здійснення нарахування 5 % річних та інфляційних втрат на заборгованість за період з липня 2010 року по липень 2011 року суд визнав необґрунтованими з огляду на наступне.

Матеріалами справи доведено, що відповідач має заборгованість за електричну енергію спожиту за період з липня 2010 по липень 2011, яка виникла на підставі договору про користування електричною енергією № 76 від 01.07.2000, укладеного з ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат". Зазначений факт встановлено судовими рішеннями у справах №№ 11/292/10, 10/339/10, 19/5009/1481/11, 13/5009/5894/11-20/5009/5894/11.

Згідно преамбули укладеної сторонами додаткової угоди № 5 від 01.01.2014 про внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 76 від 01.12.2012 у зв`язку із зміною організаційно-правової форми ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат" в ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат", яке є правонаступником ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат" із підтвердженням зобов`язань за правами та обов`язками, які виникли у ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат" в період чинності договору про постачання електричної енергії.

Крім того, згідно з п. 4.4. статуту ТОВ "ЗТМК" Товариство є правонаступником прав і обов`язків ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат" внаслідок реорганізації державного підприємства шляхом приєднання до товариства.

Отже, відповідач є правонаступником всіх без виключення прав і обов`язків ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат" за договором на користування електричною енергією № 76 від 01.07.2000, в тому числі за зобов`язаннями, що виникли за період з липня 2010 по липень 2011.

Доводи відповідача щодо порушення правил об`єднання позовних вимог, оскільки підставами їх виникнення є два різні договори № 76/199 від 01.07.2000 та № 76 від 01.12.2012, суд також визнав безпідставними.

Правовідносини за обома договорами склалися у сфері енергопостачання, сторонами вказаних договорів є позивач та відповідач тому розгляд вказаних вимог в одному провадженні не перешкоджає виконанню завдання господарського судочинства.

З метою самостійного виконання вищезазначених судових рішень в частині сплати заборгованості за спожиту активну електричну енергію (основний борг) позивачем та ДП "Запорізький титано-магнієвий комбінат", правонаступником прав і обов`язків якого є відповідач, укладені договори про самостійне виконання рішення суду від 03.12.2013 № 1114 та № 1115.

Згідно з п. 3.2. договорів про самостійне виконання рішення суду у разі несвоєчасного виконання Боржником графіку платежів за ухвалами суду про розстрочку виконання рішення та цим Договором, останній сплачує Кредитору інфляційні втрати з урахуванням встановленого індексу інфляції та 5 % річних, нараховані на суму простроченого грошового зобов`язання за весь період прострочки.

Відповідно до п. 4.1. договорів про самостійне виконання рішення суду ці договори набрали чинності та є укладеними з моменту (дати) їх підписання уповноваженими представниками сторін та діють до 31 грудня 2020.

Згідно з ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договори про самостійне виконання рішення суду на сьогоднішній день є дійсними, а отже відповідач несе відповідальність за несвоєчасне виконання графіку платежів за цими договорами у вигляді сплати 5 % річних та інфляційних втрат за порушення термінів сплати заборгованості.

Оскільки відповідачем порушено умови договорів про самостійне виконання рішення суду в частині несвоєчасного виконання графіку платежів за цими договорами за спожиту електричну енергію за період з липня 2010 року по липень 2011 року, заборгованість за яким виникла за договором на користування електричною енергією № 76 від 01.07.2000, позивачем цілком правомірно нараховано 5 % річних та інфляційні втрати за цими зобов`язаннями. Правомірність здійснення позивачем нарахувань 5% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне виконання відповідачем графіку платежів за договорами про самостійне виконання рішення суду встановлено рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.03.2019 у справі № 908/2384/18.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В даному випадку позивачем доведено, а відповідачем не спростовано обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

У клопотанні про зменшення неустойки (уточнене) від 17.04.2020 відповідач, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, просить зменшити на 90% неустойку (пеню) у сумі 137541696,47 грн., яка стягується позивачем з відповідача за рахунком №76/11а від 02.12.2014 та рахунком № 76/12а від 05.01.2015, за рахунками за період серпень 2015 року - квітень 2016 року, за рахунками за спожиту електричну енергію у вересні-грудні 2018 року та рахунками на оплату послуг перетікання реактивної електричної енергії за жовтень-грудень 2018 року у даній справі. Мотивуючи клопотання, зазначає, що розмір пені, яка стягується позивачем з відповідача є неспіврозмірним сумі основної заборгованості. Відповідач також просить суд врахувати його тяжкий фінансовий стан, вказує, що за результатами фінансово-господарської діяльності за три квартали 2019 року збиток від операційної діяльності товариства склав 456550643,00 грн., що підтверджується податковою декларацією з податку на прибуток. У зв`язку з тим, що борги протягом тривалого часу накопичувались, а збитковість ТОВ "ЗТМК" не давала можливості їх погашати, кредиторська заборгованість відповідача становить 1933936 тис. грн.

Позивач проти клопотань відповідача щодо зменшення неустойки повністю заперечив. За доводами позивача, його підприємство також знаходиться у вкрай тяжкому фінансовому стані у зв`язку з відсутністю на поточних рахунках грошових коштів, арештом поточних рахунків, наявної багатомільйонної заборгованості по заробітній платі, податкового боргу. Станом на 01.03.2020 у позивача наявний податковий борг, який становить 1115,5 млн. грн. Окрім першочергової виплати заробітної плати позивач має щомісячно проводити виплату інших обов`язкових платежів, таких як оплата за: сировину та матеріали, паливо для автотранспорту та його утримання, закупівлю лічильників, оренду приміщень, витрати на зв`язок тощо. Станом на 01.03.2020 ПАТ "Запоріжжяобленерго" має кредиторську заборгованість за роботи, послуги, товарно-матеріальні цінності 103331 тис. грн. При цьому, сума мінімально необхідних платежів ПАТ "Запоріжжяобленерго" (лікарняні, відрядження, ПДВ, комісійний збір банкам, комунальні платежі тощо) в межах, передбаченою структурою тарифів з 01.01.2020 року складає 93779 тис. грн. на місяць. Крім того, станом на 01.11.2018 дебіторська заборгованість споживачів Запорізької області за спожиту електричну енергію перед ПАТ "Запоріжжяобленерго" складає 256959 тис. грн.

Розглянувши клопотання відповідача щодо зменшення неустойки, проаналізувавши доводи сторін та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Частинами 1-2 ст. 233 ГК України визначено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (ч.1). Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (ч.2).

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм вбачається, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Таким чином, при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

Вирішуючи питання про зменшення пені за клопотанням відповідача, суд враховує важкий фінансовий стан ТОВ "ЗТМК", однак суд також зважає і на скрутний фінансовий стан ВАТ "Запоріжжяобленерго", який зумовило, зокрема, систематичне порушення умов розрахунків за спожиту електричну енергію споживачами, в тому числі ТОВ "Запорізький титано-магнієвий комбінат". Більш того, прострочення відповідача носить систематичний та триваючий характер, зобов`язання з оплати заборгованості за спожиту у листопаді-грудні 2014 та у серпні 2015-квітні 2016 активну електроенергію ТОВ "ЗТМК" перед ПАТ "Запоріжжяобленерго" досі не виконано. Узгоджений у договорах № 1114 та № 1115 від 03.12.2013р. графік погашення заборгованості відповідачем також не дотримано.

З урахуванням викладеного, враховуючи фінансовий стан та інтереси обох сторін,довготривале невиконання відповідачем основного зобов`язання, а також те, що ТОВ "ЗТМК" не довів суду в установленому чинним ГПК України порядку того факту, що належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, що даний випадок є винятковим, суд дійшов висновку про відмову у задоволені клопотання ТОВ "ЗТМК" (з урахуванням уточненого клопотання) про зменшення неустойки.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 46, 74, 76-80, 123, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (69600, м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18; ідентифікаційний код 38983006) на користь публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ідентифікаційний код 00130926, поточний рахунок НОМЕР_1 в АТ «Метабанк», МФО 31396,47 грн. (сто тридцять сім мільйонів п`ятсот сорок одну тисячу шістсот дев`яносто шість грн. 47 коп.) пені, 13245968,52 грн. (тринадцять мільйонів двісті сорок п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім грн. 52 коп.) 3% річних, 7154031,75 грн. (сім мільйонів сто п`ятдесят чотири тисячі тридцять одну грн. 75 коп.) 5% річних, 11719501,37 грн. (одинадцять мільйонів сімсот дев`ятнадцять тисяч п`ятсот одну грн. 37 коп.) інфляційних втрат та 672350,00 грн. (шістсот сімдесят дві тисячі триста п`ятдесят грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 20.07.2020.

Суддя В.В. Левкут