РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.07.2020Справа № 910/2983/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРНІ ГРУП"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "МОНОЛІТ"

про стягнення 560 400,00 грн

Представники сторін:

від позивача: Гилицький М.І .

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОРНІ ГРУП" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "МОНОЛІТ" про стягнення 560 400,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором оренди спеціального транспортного засобу з водієм №260419-2 від 26.04.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 26.03.2020.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, враховуючи постанову Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 №211 та на виконання розпорядження Голови Вищої ради правосуддя від 13.03.2020 №11/0/2-20 "Про додаткові заходи із попередження респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19", судові засідання, які призначені на 26.03.2020, знято з розгляду.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 13.04.2020 призначив підготовче засідання у справі №910/2983/20 на 14.05.2020.

14.05.2020 через канцелярію суду та на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 14.05.2020 розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, суд відмовив у його задоволенні, з огляду на наступне.

У своєму клопотанні відповідач просив суд визнати неявку представника відповідача поважною, визнати явку представника відповідача обов`язковою, не розглядати справу без участі представника відповідача та продовжити строки проведення підготовчого засідання на період дії карантину, відкласти підготовче засідання та призначити підготовче засідання після закінчення карантину. Заявлене відповідачем клопотання мотивоване запровадженням території України карантину.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS- CoV-2" (зі змінами) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин.

У свою чергу, згідно із постановою Кабінету Міністрів України №343 від 04.05.2020 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України", з 11.05.2020 в Україні почато перший етап послаблення карантинних обмежень, введених у зв`язку з епідемією коронавірусу, зокрема, дозволено діяльність адвокатів.

За таких обставин, враховуючи послаблення карантинних заходів, суд вважає, що позивачем не було належним чином доведено факту неможливості направлення уповноваженого представника у судове засідання 14.05.2020.

Водночас суд зазначає, що пунктами 1, 2, 4, 5 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність.

За змістом ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема розумні строки розгляду справи судом.

Наведені конституційні засади означають серед іншого неприпустимість таких дій суду щодо строку розгляду справи, що не мають об`єктивного та розумного обґрунтування.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Необґрунтовані клопотання призводять до штучного затягування судового процесу, що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

У відповідності до ч.1 ст.42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Подання відповідачем необґрунтованого клопотання про відкладення розгляду справи суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Більш того, відповідач не позбавлений права надати свої заперечення на позов шляхом подання письмового відзиву на позов.

З урахуванням вище наведеного, з огляду на необґрунтованість заявленого відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання.

Суд постановив протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання.

У судовому засіданні 14.05.2020 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 28.05.2020.

27.05.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Також у клопотанні відповідач просить суд витребувати оригінали документів, доданих до позову.

На заявлену відповідачем вимогу у клопотанні щодо витребування оригінали документів, доданих до позову, суд зазначає, що огляд оригіналів доказів буде здійснений судом під час розгляду справи по суті.

Протокольною ухвалою від 28.05.2020 суд відклав судове засідання по суті на 11.06.2020.

11.06.2020 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про відвід судді Турчина С.О. від розгляду справи № 910/2983/20.

У судовому засіданні 11.06.2020, розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "МОНОЛІТ" про відвід судді Турчина С.О. від розгляду справи № 910/2983/20, суд відмовив у його задоволенні про що постановлено ухвалу від 11.06.2020.

Протокольною ухвалою від 11.06.2020 суд відклав судове засідання по суті на 18.06.2020.

У судове засідання 18.06.2020 з`явився представник позивача, представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Протокольною ухвалою від 18.06.2020 суд відклав розгляд справи по суті на 02.07.2020.

Представник відповідача у судове засідання 02.07.2020 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач був повідомлений про судове засідання ухвалою суду від 18.06.2020, направленою на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відомостями Укрпошти щодо відстеження поштового відправлення.

Суд зазначає, що відповідач у жодне судове засідання у цій справі не з`явився, відзив на позовну заяву не подавав, натомість неодноразово подавав необґрунтовані клопотання про відкладення розгляду справи.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку суд застосовує як джерело права, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 41 рішення ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, заява № 3236/03).

Суд наголошує на тому, що вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі.

Натомість відповідач був обізнаний про наявність судового провадження у цій справі, однак не скористався своїми процесуальними правами, зокрема, на участь у судових засіданнях та подання відзиву на позов.

Присутній у судовому засіданні 02.07.2020 представник позивача надав суду пояснення по суті позовних вимог, позов підтримав, просив суд його задовольнити.

У судовому засіданні 02.07.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОРНІ ГРУП" (орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "МОНОЛІТ" (орендар, відповідач) укладений договір оренди спеціального транспортного засобу з водієм №260419-2 (надалі - договір оренди), відповідно до умов якого предметом якого є надання в оренду спеціального транспортного засобу з водієм.

У порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендарю в тимчасове платне користування спеціальний транспортний засіб, визначений у цьому договорі (далі йменується - "спецтранспорт"), а також зобов`язується забезпечити своїми силами його керування та технічну експлуатацію, а орендар зобов`язується прийняти в тимчасове платне користування спецтранспорт під керуванням водія орендодавця і зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату. Користування автомобілем буде здійснюватися виключно у робочий час орендаря (п.1.1. договору).

Під спецтранспортом за умовами цього договору розуміється: Спеціальний вантажний фургон марки: MAN TGL 12.180, обладнаний гідробортом, із встановленим санаційним комплексом для ремонту водопровідних труб (п.1.2.1.); державний номер: НОМЕР_3 (п.1.2.2.); дата випуску: 2013р (п.1.2.3.); колір: білий (п.1.2.4.); номер двигуна: НОМЕР_2 (п.1.2.5.); номер шасі: НОМЕР_1 (п.1.2.6.).

Згідно п.4.1. договору, загальну ціну договору складає загальна вартість усіх актів наданих послуг, складених сторонами за цим договором.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що вартість спецтранспорту за 1 (одну) годину становить 4 800,00 грн (чотири тисячі вісімсот гривень 00 копійок) (в т.ч. 20% ПДВ - 800,00 грн. ). У випадку, якщо замовником роботи будуть проводитись за межами міста Києва та Київської області, то вартість години оренди спецтранспорту буде збільшуватись орендодавцем з урахуванням витрат, пов`язаних з перебазуванням спецтехніки до місця виконання робіт. Розмір збільшення вартості години оренди спецтранспорту буде визначатись в кожному випадку окремо.

Відповідно до п. 4.3. договору, орендна плата сплачується орендарем за кожною конкретною заявкою згідно виписаного рахунку шляхом внесення передплати у розмірі 40% від ціни, зазначеної у рахунку, або в інший спосіб, погоджений сторонами. Повний розрахунок за надані послуги проводиться протягом 5 (п`яти) банківських днів після підписання сторонами відповідного акту наданих послуг.

Згідно із п.4.4. договору по закінченню виконаних робіт, згідно наданої заявки та виписаного рахунку, сторони підписують акт наданих послуг за цим договором, в який включаються всі погоджені сторонами роботи.

У відповідності до п.5.2.1. п.5.2. договору, орендар зобов`язався своєчасно сплачувати орендні платежі.

Сторонами погоджено, що договір набуває чинності з 26.04.2019 та діє до 31.12.2019 (п.8.1. договору).

В обґрунтування позову позивач зазначає, що на виконання умов договору надав відповідачу послуги з оренди спеціального транспортного засобу з водієм на загальну суму 560 400,00 грн, у підтвердження чого надав суду акти надання послуг: №4 від 27.06.2019 на суму 10 800,00 грн, №9 від 31.07.2019 року на суму 31 200,00 грн, №11 від 17.10.2019 на суму 28 800,00 грн, №12 від 05.11.2019 на суму 76 800,00 грн, № 2 від 21.11.2019 на суму 67 200,00 грн, №16 від 05.12.2019 на суму 345 600,00 грн; рахунки на оплату: №17 від 05.12.2019, №12 від 05.11.2019, №8 від 31.07.2019, №7 від 27.06.2019, №15 від 21.11.2019, №11/1 від 17.10.2019; податкові накладні: №2 від 17.10.2019, №3 від 27.06.2019, №3 від 31.07.2019, №1 від 05.11.2019, №2 від 21.11.2019, №2 від 05.12.2019.

Оскільки відповідач не виконав взяті на себе за договором зобов`язання щодо оплати послуг з оренди спеціального транспортного засобу з водієм на загальну суму 560 400,00 грн, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "МОНОЛІТ" заборгованості за договором №260419-2 оренди спеціального транспортного засобу з водієм від 26.04.2019 у розмірі 560400,00 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст. 13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як підтверджено наявним в матеріалах справи актами надання послуг: №4 від 27.06.2019 на суму 10 800,00 грн; №9 від 31.07.2019 року на суму 31 200,00 грн; №11 від 17.10.2019 на суму 28 800,00 грн; №12 від 05.11.2019 на суму 76 800,00 грн; № 2 від 21.11.2019 на суму 67 200,00 грн; №16 від 05.12.2019 на суму 345 600,00 грн, позивач на виконання умов договору №260419-2 оренди спеціального транспортного засобу з водієм від 26.04.2019 надав відповідачу послуги з оренди спеціального транспортного засобу з водієм на загальну суму 560 400,00 грн.

Зазначені акти надання послуг підписані зі сторони відповідача без зауважень та заперечень.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У пункті 4.3. договору, сторонами погодили, що повний розрахунок за надані послуги проводиться протягом 5 (п`яти) банківських днів після підписання сторонами відповідного акту наданих послуг.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Ураховуючи встановлені договором строки оплати, відповідач зобов`язаний здійснити оплату за надані позивачем послуг у наступні строки:

за актом надання послуг №4 від 27.06.2019 - у строк до 05.07.2019;

за актом надання послуг №9 від 31.07.2019 - у строк до 07.08.2019;

за актом надання послуг №11 від 17.10.2019 - у строк до 24.10.2019;

за актом надання послуг №12 від 05.11.2019 - у строк до 12.11.2019;

за актом надання послуг № 2 від 21.11.2019 - у строк до 28.11.2019;

за актом надання послуг №16 від 05.12.2019 - у строк до 12.12.2019.

Отже, погоджений сторонами строк оплати за надані позивачем послуги з оренди спеціального транспортного засобу з водієм згідно із зазначених вище актів є таким, що настав.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Доказів у спростування заборгованості по договору №260419-2 оренди спеціального транспортного засобу з водієм від 26.04.2019 у загальному розмірі 560400,00 грн відповідачем не надано. Обставин наведених позивачем у позові відповідач не спростував.

Ураховуючи викладене вище, оскільки матеріалами справи підтверджується невиконане відповідачем зобов`язання у сумі 560400,00 грн, доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості у розмірі 560400,00 грн.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, враховуючи встановлені вище судом обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРНІ ГРУП" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "МОНОЛІТ" заборгованості за договором №260419-2 оренди спеціального транспортного засобу з водієм від 26.04.2019 у розмірі 560400,00 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Щодо заявлених позивачем до стягнення із відповідача витрат на правову допомогу у сумі 20000,00 грн, то суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано у матеріали справи: копію угоди з адвокатом про надання юридичних послуг від 21.02.2020, укладеної між позивачем та адвокатом Галицьким Миколою Івановичем; копію довіреності № 21/02-2020 від 21.02.2020; копію договору від 25.05.2020 про виправлення описки до угоди з адвокатом про надання юридичних послуг від 21.02.2020; копію протоколу узгодження вартості послуг (додаток 1 до угоди); детальний опис робіт (наданих послуг) про надані юридичні послуги та понесені витрати; платіжне доручення №60 від 03.03.2020.

У відповідності до п.1.3., 3.1. угоди з адвокатом про надання юридичних послуг від 21.02.2020 замовник та виконавець вправі оформлювати конкретні замовлення (доручення) на юридичні послуги у виді окремого протоколу; вартість послуг за даною угодою визначається сторонами шляхом підписання протоколу узгодження вартості послуг.

Згідно із протоколом узгодження вартості послуг (додаток 1 до угоди), з урахуванням договору від 25.05.2020 про виправлення описки до угоди з адвокатом про надання юридичних послуг від 21.02.2020, сторони погодили попередній розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу у Господарському суді міста Києва, згідно із яким витрати на професійну правничу допомогу становлять 20000,00 грн.

Згідно із детальним описом робіт (наданих послуг) про надані юридичні послуги та понесені витрати згідно угоди з адвокатом про надання юридичних послуг від 21.02.2020 з Товариством з обмеженою відповідальністю "ОРНІ ГРУП" сума послуг з надання правничої допомоги становить 20000,00 грн. У зазначеному описі наведено детальний опис наданих адвокатом послуг.

Позивачем здійснено оплату послуг адвоката у сумі 20000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №60 від 03.03.2020.

Дослідивши подані позивачем докази, суд прийшов до висновку, що позивачем належними та достатніми доказами доведено розмір витрат на правничу допомогу по справі №910/2983/20 та заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу, враховуючи ціну позову (560400,00 грн), є співмірною.

Ураховуючи надані адвокатом послуги, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, оскільки позовні вимоги задоволені повністю, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача 20000,00 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "МОНОЛІТ" (04050, м.Київ, ВУЛИЦЯ ГЛИБОЧИЦЬКА, будинок 28, офіс 418, ідентифікаційний код 42459347) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРНІ ГРУП" (04073, м.Київ, ВУЛИЦЯ КУРЕНІВСЬКА, будинок 18, ідентифікаційний код 40438660) заборгованість у сумі 560400,00 грн, витрати зі сплати судового збору у сумі 8406,00 грн та витрати на правову допомогу у сумі 20000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 15.07.2020.

Суддя С. О. Турчин