ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" липня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1092/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Тарасенко Ю.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу № 916/1092/20

за позовом: Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м. Київ, бул. Т.Шевченка, 18, ) в особі Херсонської філії ПАТ Укртелеком (73028, м. Херсон, вул. Кримська, 124-а, );

до відповідача: Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (65017, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, №9, );

про стягнення 8 951,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Позивач, Публічне акціонерне товариство Укртелеком в особі Херсонської філії ПАТ Укртелеком, звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом про стягнення з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальній сумі 8 951,00 грн., де: основний борг в сумі 7 345,52 грн., інфляційні збитки в сумі 757,91 грн., 3% річних в сумі 231,00 грн. та пеня в сумі 616 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по оплаті телекомунікаційних послуг за період з 01.07.2018 року по 31.12.2019 року за договором про надання телекомунікаційних послуг споживачам, які здійснюють їх закупівлю за державні кошти №803451/Г-32 від 27.03.2017.

Так, позивач вказує, що відповідно до п.8.7. договору сторони дійшли спільної згоди, що на підставі письмової заяви замовника, виконавець припиняє надання послуги/послуг протягом тридцяти календарних днів з дати отримання Укртелекомом такої заяви про припинення, якщо більший строк не зазначений у заяві замовника.

05.11.2018р. на адресу Херсонської філії ПАТ «Укртелеком» надійшов лист №10/10653Пп від 19.10.2018 р. про розірвання вищезазначеного договору, тому відповідно до цього листа відповідачу 31.11.2018р. припинено надання телекомунікаційних послуг, але станом на 01.01.2020р. за період 01.07.2018р. по 31.12.2019р. за вищевказаним договором виникла заборгованість за надання телекомунікаційних послуг.

Крім того, позивач зазначає, що на підставі вищезазначеної заборгованості для досудового врегулювання спору 20.11.2018р. позивачем на адресу відповідача була направлена претензія про оплату заборгованості, але відповідач надав відповідь, що зі змісту претензії йому не зрозумілий обсяг спожитих послуг. Для роз`яснення 21.12.2019р. відповідачу були направлені виписки з оборотної відомості, де зазначено обсяг спожитих послуг та ціну за ці послуги, але відповідач знов не сплатив заборгованості.

19.06.2020 року відповідач надав відзив на позовну заяву (вх. №15833/20), в якому не визнає позов та вважає його таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідач зазначає, що відповідно до п.7.2. договору № №803451/Г-32 від 27.03.2017р., він набуває чинності з моменту підписання сторонами та діє до 31.12.2017 року, а в частині розрахунків до повного їх виконання. На підставі ч.3 ст. 631 ЦК України сторони дійшли згоди, що умови договору застосовуються до відносин, які виникли з 01.07.2017р. Таким чином, на думку відповідача, пролонгація договору на наступний рік не можлива, водночас господарські зобов`язання за даним договором діяли 31.12.2017 включно.

Отже, відповідач вважає, що зобов`язання за вищевикладеним договором Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції станом на 31 грудня 2017 року виконано у повному обсязі, що у тому числі підтверджується наданими позивачем розрахунками.

Крім того, як вважає відповідач, для зміни строку дії договору, в тому числі його пролонгації на 2018 рік, сторони повинні були підписати додаткову угоду до договору, однак підписання останньої не відбулось.

Також, із заборгованістю відповідач не згоден, посилаючись на те, що з 01.07.2018 року підрозділи пробації вийшли з підпорядкування міжрегіонального управління, в зв`язку з чим у нього відсутні законні підстави оплачувати телекомунікаційні послуги за укладеним договором за зазначений вище період, тобто вже за зовсім іншу установу, тому просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за договором.

Додатково відповідач вважає, що штрафні санкції та 3% річних повинні нараховуватись лише у разі порушення однією із сторін зобов`язання, однак Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції було у повному обсязі виконано зобов`язання за договором № 803451/Г-32, а з липня 2018 року послугами користувався інший Замовник. Тому відповідач вважає, що вимоги про стягнення збитків від інфляції, 3% річних та пені не підлягають задоволенню.

07.07.2020 року позивач надав відповідь на відзив (вх. №17660/20), в якій не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву та зазначає, що не дивлячись на строк дії договору до 31.17.2017р. відповідач продовжував користуватись телекомунікаційними послугами після закінчення строку договору, а листом № 10/10653/МП відповідач сам зазначив що строк дії договору продовжено до 31.12.2018р.

Щодо виключення зі складу управління підрозділу пробації та утворення нової юридичної особи «Центр пробаціїї», позивач зазначив, що договір укладений із відповідачем та саме він просив розірвати договір, отже обов`язок з виплати заборгованості покладається на відповідача. Крім того, на думку позивача, відсутність бюджетних коштів у відповідача на виконання свої зобов`язань за договором не є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення вказаних зобов`язань щодо компенсації втрат від надання послуг.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Процесуальні питання, вирішені судом

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2020 позовна заява вх.№1131/20 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

12.05.2020 ухвалою Господарського суду Одеської області прийнято позовну заяву (вх.№1131/20) до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу №916/1138/20 за правилами Господарського процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідачу запропоновано у відповідності до вимог ст. 165 ГПК України в строк, встановлений ч. ст. 251 ГПК України, надати суду відзив на позов.

Копії ухвали про відкриття провадження по справі були направлені на юридичні адреси сторін.

Позивач повідомлений належним чином за юридичною адресою: 73028, м. Херсон, вул. Кримська, 124-а, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 22.05.2020 за вх. № 22350/20.

Відповідач повідомлений належним чином за юридичною адресою: 65017, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, №9, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 20.05.2020 за вх. № 22063/20.

Отже, судом дотримані вимоги процесуального закону щодо належного та своєчасного повідомлення учасників про розгляд даної справи.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Поряд з цим, 02.04.2020р. набув чинності Закон України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 № 540-IX, яким було внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ГПК України.

Розділ X Прикінцевих положень ГПК України був доповнений новим пунктом, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

В ході розгляду даної справи Господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст.248 ГПК України.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

17.07.2020 судом було постановлено рішення в нарадчій кімнаті у відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, без його проголошення.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

27.03.2017 року між позивачем та відповідачем був укладений договір №803451/Г-32 про надання телекомунікаційних послуг споживачам, які здійснюють їх закупівлю за державні кошти (надалі - договір), за яким виконавець (позивач) зобов`язується надавати замовнику (відповідачу) послуги телефонії та передавання даних і повідомлень (телекомунікаційні послуги), а також послуги, пов`язані технологічно з телекомунікаційними послугами, що визначаються у замовленні послуг та у відповідних додатках до цього договору, а замовник зобов`язується своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до вимог цього договору і Умов та порядку надання телекомунікаційних послуг ПАТ "Укртелеком" (далі - Умови Укртелекому, затверджені виконавцем, та опубліковані на офіційному веб-сайті ПАТ "Укрттелеком" http://ukrtelekom.com.ua).

Відповідно до п. 1.2. договору перелік та опис замовлених послуг, спеціальні умови організації, технічні характеристики та порядок надання послуг виконавця визначаються в замовленні послуг та в окремих додатках до цього договору, що підписуються сторонами і є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п. 2.1 вказаного договору ціна цього договору становить 14 400,00 грн, у тому числі ПДВ 2 400,00 грн.

Пунктом 2.4 договору сторони визначили, що для розрахунків за цим договором застосовуються тарифи, що діяли на момент надання послуг.

Відповідно до п. 3.1 договору розрахунки проводяться шляхом здійснення оплати замовником після пред`явлення виконавцем рахунка на оплату послуг (разом з рахунком надається акт здавання-приймання наданих послуг) або рахунка-акта на оплату послуг (при цьому рахунок-акт одночасно є актом здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг) за кожний розрахунковий період.

Згідно з п. 3.2 договору порядок оплати наданих телекомунікаційних послуг - в кредит.

Пунктом 3.7 договору сторони узгодили, що у разі перевищення ціни договору замовник сплачує фактично отримані послуги згідно з діючими тарифами виконавця.

За умовами п.7.2 договору, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2017р., а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Сторони домовились, що всі умови договору поширюють свою дію на відносини, що склалися між сторонами з 01.01.2017р.

У п. 8.7 договору сторони дійшли спільної згоди, що на підставі письмової заяви замовника, виконавець припиняє надання послуги/послуг протягом тридцяти календарних днів з дати отримання Укртелекомом такої заяви про припинення, якщо більший строк не зазначений у заяві замовника.

В додатковій угоді №1 до договору "Про надання послуг некомутованого доступу до мережі інтернет" сторони визначили предмет додатка, послуги, які надаються замовнику, інші умови та термін дії додатка.

Додатком А, додатком №1.2 до додаткової угоди №1 та таблиць до вказаного додатка сторони узгодили тарифи на надання некомутованого доступу до мережі Інтернет, визначили про надання послуг некомутованого доступу до мереж Інтернет, норми роботи в мережі Інтернет, замовлення з переліком адрес та кількості точок підключення до послуги Інтернет та тарифи на надання некомутованого доступу до мережі Інтернет Одноразова плата.

В замовленні №1, що є додатком до угоди № 1 від 27.03.2017р. до договору сторони зазначили послуги, що замовляються.

Угодою №2 до договору, додатками та таблицями до зазначеної угоди сторони визначили про надання послуг цифрової телефонії (ISDN PRI), тарифи на надання вказаних послуг і перелік адрес та кількості цих послуг.

19.10.2018 року відповідач надіслав позивачу лист №10/10653/Пп, в якому просив розірвати договори надання послуг, зокрема договір №803451/Г-32 від 27.03.2017р., та припинити надання послуг на об`єктах у зв`язку з відсутністю подальшої потреби у послугах, який позивач отримав 06.11.2018, про що свідчить вхідний штамп позивача на цьому листі.

Як зазначає позивач у позовній заяві він розірвав договір та припинив надання послуг у 31.12.2018р. на підставі п. 8.7 договору.

20.11.2018р. позивачем на адресу відповідача направлено претензію № 32-65С000/28, в якій позивач інформує про припинення надання телекомунікаційних послуг, проте зазначає, що станом на листопад у відповідача виникла заборгованість за надання телекомунікаційних послуг за договорами, вказаними у претензії, зокрема, за спірним договором.

03.12.2018 за вх. №10/11893/Пп відповідачем надіслано позивачу лист щодо розгляду претензії, згідно якого відповідач вказує, що з матеріалів претензії не можливо встановити обсяг спожитих управлінням послуг та з огляду на нарахування штрафних санкцій додатковому дослідженню підлягає факт направлення та отримання рахунків.

Крім того, відповідач у вказаному листі просить позивача, для перевірки правильності проведеного розрахунку та обсягу спожитих послуг, а також факту направлення та відповідно отримання уповноваженим представником управління рахунків на оплату, надати відповідні документи.

У відповідь позивач направив лист № 32-65С000/28 від 21.12.2018р., яким зазначив, що на підтвердження вищезазначених обставин ним було направлено на адресу відповідача розрахунок заборгованості та рахунки-акти на 20 арк., разом із претензією від 20.11.2018р.

4. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

За приписами ст.11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За умовами ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст.901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до частини статті 63 Закону України Про телекомунікації умови надання телекомунікаційних послуг є: укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації; оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Згідно з ч.1 ст.66 Закону України Про телекомунікації тарифи на телекомунікаційні послуги встановлюються операторами, провайдерами телекомунікацій самостійно, за винятком випадків, передбачених у частині другій цієї статті.

Відповідно до п. 5 ст. 33 Закону України "Про телекомунікації", споживачі телекомунікаційних послуг зобов`язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п.7.6.2. Умов та порядку надання телекомунікаційних послуг ПАТ «Укртелеком» у разі затримки оплати за надані Послуги Абонент сплачує пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених Послуг, у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати. Аналогічна правова норма викладена у ч.2 ст. 36 Закону України «Про телекомунікації».

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 27.03.2017р. був укладений договір №803451/Г-32 про надання телекомунікаційних послуг споживачам, які здійснюють їх закупівлю за державні кошти, за яким виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги телефонії та передавання даних і повідомлень, а також послуги, пов`язані технологічно з телекомунікаційними послугами, що визначаються у замовленні послуг та у відповідних додатках до цього договору, а замовник зобов`язується своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до вимог цього договору і Умов та порядку надання телекомунікаційних послуг ПАТ "Укртелеком".

З матеріалів справи вбачається, що п.3.1. сторони узгодили порядок здійснення розрахунків шляхом здійснення оплати замовником після пред`явлення виконавцем рахунка на оплату послуг або рахунка-акту на оплату послуг, при цьому рахунок-акт одночасно є актом здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг) за кожний розрахунковий період.

Строк дії договору, відповідно до п.7.2., до 31.12.2017, однак з листа Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 19.10.2018р. вбачається, що відповідач просить припинити надання телекомунікаційних послуг на об`єктах, зокрема, і за спірним договором.

Предметом позову в даній справі є стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в сумі 7345,52 грн., яка виникла за період липень-листопад 2018р.

За твердженням позивача, незважаючи на припинення строку дії договору, ПАТ "Укртелеком" продовжувало надавати телекомунікаційні послуги Південному міжрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції у 2018 році.

Суд зазначає, що рахунки-акти в силу п.3.1. умов укладених правочинів та правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету міністрів України №295 від 11.04.2012 є підтвердженням факту надання телекомунікаційних послуг та одночасно підставою для сплати вартості цих послуг замовником.

В той же час, в матеріалах справи відсутні належні докази здійснення розрахунків за договором №803451/Г-32 від 27.03.2017р., а саме позивачем не надано рахунків на оплату послуг або рахунків-актів за кожний розрахунковий період, отже суд позбавлений можливості встановити кількість та вартість послуг, наданих абоненту в розрахунковому періоді. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів направлення та отримання відповідачем рахунків на оплату наданих телекомунікаційних послуг за спірний період.

Водночас, наданий позивачем розрахунок заборгованості Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції за період з липня 2018р. по грудень 2019 року не є належним та допустимим доказом заборгованості відповідача, а інших доказів, які свідчили б про надання позивачем телекомунікаційних послуг зв`язку, до матеріалів справи не надано, а тому суд констатує про недоведеність позивачем власних вимог шляхом надання відповідних доказів.

Також суд звертає увагу на те, що позивач як суб`єкт, що надає телекомунікаційні послуги є особою, яка має безпосередній доступ до доказів, що підтверджують факт надання таких послуг кожному конкретному споживачу, їх вартості та обсягу споживання кожним споживачем.

Отже, відсутність у суду можливості встановити дійсний обсяг і вартість наданих послуг може призвести до нецільового використання бюджетних коштів, у випадку задоволення даного позову без достатніх доказів на підтвердження заявлених вимог.

Наразі, у позивача відсутні підстави вимагати від відповідача сплати грошових коштів в сумі 7 345,52 грн., у зв`язку з чим й відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій за їх несплату.

Отже, позивачем, всупереч вимогам ч. 3 ст. 13 ГПК України, не доведено тих обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог в частині стягнення заборгованості у розмірі 8951,00 грн., з яких 7345,52 грн. сума основного боргу, 616,57 грн. пеня, 757,91 грн. інфляційні витрати, 231,00 грн. - 3% річних.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відтак, враховуючи вищевикладене, виходячи з того, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, враховуючи, що позивачем не надано суду належних та допустимих в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України доказів надання послуг у зазначеному обсязі та зазначеної вартості, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 8951,00 грн. заборгованості за надання телекомунікаційних послуг є необґрунтованими, недоведеними, документально не підтвердженими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати у відповідності до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 86, 129, 233, 237, 238, 240, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову - відмовити.

2.Судові витрати по справі покласти на Публічне акціонерне товариство Укртелеком в особі Херсонської філії ПАТ Укртелеком (73028, м. Херсон, вул. Кримська, 124-а, ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України.

Повний текст рішення складено 17 липня 2020 р.

Суддя О.В. Цісельський