ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 року, м. Херсон, справа № 923/658/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Державного підприємства Шовкорадгосп "Шотівський"

до:

відповідача-1 - Фермерського господарства "Колос-2011",

відповідача-2 - фізичної особи-підприємця Мицо Вадима Володимировича

про визнання недійсним договору

за участі:

- секретаря судового засідання Бєлової О.С.,

- представників сторін:

від позивача - Карасьова І.О.,

від відповідачів - Іващенка А.І.,

у с т а н о в и в:

Дії та аргументи Позивача

02.08.2019 Державне підприємство Шовкорадгосп «Шотівський» звернулося з позовом до Фермерського господарства «Колос-2011» та фізичної особи-підприємця Мицо В.В. про визнання недійсним укладеного між ними договору від 15.11.2016.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказав, що:

- між сторонами 15.11.2016 укладений договір про партнерство, співробітництво та господарську діяльність відповідно до умов якого вони зобов`язалися діяти спільно на взаємовигідних умовах для досягнення господарських цілей і отримання прибутків, проводити спільне фінансування програм по вирощуванню продукції на виробничих площах радгоспу,

- відповідно до умов договору вкладом у спільну діяльність з його боку є надання для виробництва земель сільськогосподарського призначення площею 300,4 га,

- проте, відповідачі не виконували роботи та не надавали послуги на його користь, а наведені ними у відзиві на позов відомості про виконання робіт та надання послуг із збирання врожаю позивачем, які нібито здійснено у 2017 та 2018 роках, не підтверджені у бухгалтерському обліку,

- акти, які надані до відзиву, не є доказами того, що роботи виконані, оскільки первинні документи з цього приводу відсутні, та вони не містять в собі всіх обов`язкових реквізитів,

- предметом внеском з його сторони є земельна ділянка, яка не належить йому на праві власності, а перебуває у постійному користуванні, а тому протягом 2019, 2020 років підприємство втратило відповідне право на землю, а відповідачі набули його,

- за таких обставин земельна ділянка вибула з його користування, договір по суті не передбачає ніякої спільної діяльності, а маскує фактичне передання земельної ділянки державної форми власності у користування відповідачів,

- у 2017 році відповідно до фінансової звітності підприємство самостійно вирощувало зернові культури, отримувало прибуток, а згідно з виписками банку по рахунку - здійснювало витрати на придбання паливно-мастильних матеріалів та посівних матеріалів, а тому не здійснювало діяльності за оспорюваним договором,

- у зв`язку з цим оспорювана угода не є договором про спільну діяльність, а являється прихованим договором оренди землі, зміст якого суперечить вимогам передбаченим Цивільним та Земельним кодексами України, Закону України «Про оренду землі», не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому підлягає визнанню недійсним за частинами 1, 4, 5 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України та статті 95 ЗК України.

Дії та аргументи Відповідачів

Відповідачами позовні вимоги не визнаються та у їх задоволенні вони просять суд відмовити, посилаючись на наступні обставини.

Так,

- 15.11.2016 між сторонами дійсно був укладений договір про партнерство, співробітництво та господарську діяльність відповідно до умов якого сторони зобов`язуються спільно діяти на взаємовигідних умовах для досягнення спільних господарських цілей і отримання прибутків, проводити спільне фінансування програм по спільному вирощуванню продукції на виробничих площах Позивача,

- відповідно до умов договору їх внесками є надання за необхідності для спільного використання технічних засобів згідно з технологічним процесом виробництва, надання та постачання необхідної кількості насінного матеріалу, паливно-мастильних матеріалів, мінеральних добрив, засобів захисту рослин, наявної сільськогосподарської техніки разом із відповідним обслуговуючим персоналом, проведення усіх технологічних заходів, необхідних для вирощування сільськогосподарської продукції,

- у свою чергу вкладом Позивача є надання для виробництва сільськогосподарської продукції 300,4 га земель сільськогосподарського призначення, які належать підприємству на праві постійного користування, надання за необхідності складських приміщень і площі відкритого зберігання для складування сільськогосподарської продукції, забезпечення обліку і зберігання матеріальних цінностей, надання за необхідності паливно-мастильних матеріалів,

- положеннями договору було передбачено порядок розподілу продукції, яка є результатом спільної діяльності, а саме Позивачу, враховуючи скрутне матеріальне становище, надається першочергове право отримання врожаю впродовж перших двох років після підписання договору (2017, 2018 років), а Відповідачам належить врожай 2019, 2020 років, якщо договір буде діяти упродовж вказаного часу (пролонговано); у разі виникнення ситуації (через припинення договору), що сторона або сторони не встигнуть отримати належний їм врожай, отриманий врожай стороною або сторонами за попередні роки ділиться порівну між сторонами, сторона, яка отримала прибуток (врожай) повертає (компенсує) іншим сторонам їхні частини,

- відповідно до актів виконаних робіт за час дії договору вони у рівних частках несли витрати на придбання насінного матеріалу, паливно-мастильних матеріалів, мінеральних добрив, засобів захисту рослин, забезпечували проведення робіт сільськогосподарською технікою із персоналом, а Позивач надавав у відповідні періоди доступ до земельної ділянки для забезпечення її використання за цільовим призначенням,

- на виконання умов договору Позивач від спільної діяльності отримав врожай 2017, 2018 років, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_1 (колишнього директора радгоспу) та ОСОБА_2 (колишнього бухгалтера радгоспу),

- укладений між сторонами договір є договором про спільну діяльність, оскільки спрямований на настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому аргументи Позивача щодо його недійсності є безпідставними,

- зі змісту договору вбачається, що Позивач не передавав їм земельну ділянку у володіння та користування з позбавленням себе вказаних прав, а залишивши її у власному володінні та користуванні, надав у певні періоди лише право доступу до неї Відповідачам для забезпечення використання за цільовим призначенням за їх участю,

- посилання Позивача на порушення вимог статті 95 ЗК України при передачі земельної ділянки у користування Відповідачам є безпідставним, оскільки право самостійного господарювання не означає відсутність можливості у землекористувача залучати до використання ним земельної ділянки за цільовим призначенням інших осіб.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 01.04.2019 відкрите провадження у справі. 24.09.2019 за результатами розгляду справи судом ухвалене рішення, яким позовні вимоги задоволені. У подальшому постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.12.2019 рішення скасоване та у задоволенні позовних вимог відмовлено. Проте, за результатами касаційного перегляду постановою Верховного Суду від 11.03.2020 названі судові рішення скасовані, а справа направлена на новий розгляд.

Безпосередньо новий розгляд справи розпочатий ухвалою від 10.04.2020 за правилами загального провадження та його проведено у судових засіданнях 02.06.2020 та 23.06.2020. Розгляд справи по суті здійснений у судовому засіданні 14.07.2020.

Обставини, які установлені судом

Відповідно до Державного акту на право постійного користування землею серії І-ХС № 000454 Шовкорадгосп «Шотівський» (правонаступником якого є Державне підприємство Шовкорадгосп «Шотівський») є користувачем на праві постійного користування земельної ділянки площею 457,8 гектарів (т. 1, а.с. 17-20).

15.11.2016 між Відповідачем-1 (Сторона - 1), Позивачем (Сторона-2) та Відповідачем-2 (Сторона-3) був укладений договір про партнерство, співробітництво та господарську діяльність (т. 1, а.с. 25-31).

Основними умовами договору, які впливають на вирішення спору є наступні:

- «Сторони зобов`язуються спільно діяти на взаємовигідних умовах для досягнення спільних господарських (комерційних) цілей і отримання прибутків, проводити спільне фінансування програм по спільному вирощуванню продукції на виробничих площах Сторони-2» (пункт 1.1.),

- «Сторона-1 та Сторона-3 мають намір надати господарську підтримку Стороні-2 для виведення підприємства із збитковості, в яке воно потрапило …» (пункт 1.4.),

- «Діяльність сторін направлена на покращення виснажених грунтів, яких буде проводитись господарська діяльність» (пункт 1.5.),

- «Вклад Сторони-1:

3.1. Надання за необхідності для спільного використання технічних засобів згідно з технологічним процесом виробництва.

3.2. Надання за необхідності необхідної кількості насінного матеріалу.

3.3. Постачання за необхідності необхідної кількості ПММ.

3.4. Постачання за необхідності необхідної кількості мінеральних добрив.

3.5. Постачання за необхідності необхідної кількості засобів захисту рослин …

3.8. Проведення усіх технологічних заходів, необхідних для вирощування сільгосппродукції.

3.9. Надання за необхідності для спільного виробництва всієї наявної сільгосптехніки разом із відповідним обслуговуючим персоналом …» (пункт 3),

- «Вклад Сторони-2:

4.1. Надання для виробництва сільгосппродукції … 300,4 га земель сільськогосподарського призначення …

4.2. Надання за необхідності складських приміщень і площ відкритого зберігання для складування сільгосппродукції.

4.3. Забезпечення обліку і зберігання інших матеріальних цінностей.

4.4. Надання за необхідності необхідної кількості ПММ» (пункт 4),

- «Вклад Сторони-3:

5.1. Надання за необхідності для спільного використання технічних засобів згідно з технологічним процесом виробництва.

5.2. Надання за необхідності необхідної кількості насінного матеріалу.

5.3. Постачання за необхідності необхідної кількості ПММ.

5.4. Постачання за необхідності необхідної кількості мінеральних добрив.

5.5. Постачання за необхідності необхідної кількості засобів захисту рослин …

5.8. Проведення усіх технологічних заходів, необхідних для вирощування сільгосппродукції.

5.9. Надання за необхідності для спільного виробництва всієї наявної сільгосптехніки разом із відповідним обслуговуючим персоналом …» (пункт 5),

- «Ведення загальних справ:

6.1. Ведення загальних справ … здійснюється за їх взаємно. Домовленістю.

6.2. Рішення приймаються на зборах представників Сторін.

6.3. Керівництво спільною діяльністю …, а також ведення загальних справ доручається сторонам в рівних частках.

6.4. Сторона-1 є повноважним представником Сторони-2, керує всією сумісною діяльністю та здійснює усі необхідні юридичні дії та акти для досягнення поставленої договором цілі …» (пункт 6),

- «Розподіл результатів спільної діяльності:

7.1. Продукція, яка є результатом спільної діяльності, розподілятиметься в наступному порядку:

Стороні-2 враховуючи скрутне матеріальне становище надається першочергове право отримання врожаю впродовж перших двох років після підписання договору - 2017, 2018 роки,

Стороні-1 та 3 належить врожай 2019, 2020 років, якщо договір буде діяти до цього часу (пролонговано) …

7.3. Кожна із сторін збирає врожай у порядку черговості, визначеної договором, та здійснює реалізацію продукції на власний розсуд. Отримана продукція в результаті спільної діяльності … використовується сторонами на власний розсуд.

7.4. Належність врожаю від спільної діяльності належить сторонам в рівних частинах пропорційно по роках.

7.5. Підведення підсумків спільної діяльності і розподіл прибутків між сторонами здійснюється в момент завершення договору.

7.6. Порядок поділу врожаю на наступні роки (у разі дії договору) здійснюється за один рік одній стороні в порядку черговості» (пункт 7),

- «Термін дії договору.

8.1. … договір набуває чинності з моменту його підписання та укладається строком на 2 роки 11 місяців.

8.2. Договір може бути подовжено за згодою сторін на новий термін …

8.6. Договір автоматично пролонгується на такий самий строк у разі неповідомлення за 2 роки до закінчення договору однією із сторін іншій стороні про небажання пролонгації договору» (пункт 8).

Відповідно до додатку № 1 до договору сторонами визначено перелік земельних ділянок та їх площ, зокрема до спільної діяльності передано 11 земельних ділянок площею: 116,2 га, 29 га, 17, га, 21,5 га, 18 га, 4,7 га, 8,4 га, 6 га, 27,5 га, 26,2 га та 25,9 га (т. 1, а.с. 32).

Як слідує з Актів виконаних робіт, складених між сторонами та підписаних усіма учасниками спільної діяльності, у межах укладеного договору Відповідачами здійснювалися сільськогосподарські роботи на вказаних земельних ділянках, а саме:

- від 23.11.2016 - у період з 18 по 21 листопада 2016 року проведено дискування на контурах полів №№ 1, 3, 4, 5, 6, 13, 17 (8 га), 18 (т. 2, а.с. 92),

- від 23.11.2016 - у період з 18 по 21 листопада 2016 року проведено внесення мінеральних добрив на контурах полів №№ 1, 3, 4, 5, 6, 13, 17 (8 га), 18 (т. 2, а.с. 93),

- від 25.11.2016 - у період з 21 по 23 листопада 2016 року проведено культивацію на контурах полів №№ 1, 3, 4, 5, 6, 13, 17 (8 га), 18 (т. 2, а.с. 94),

- від 25.11.2016 - у період з 26 по 28 листопада 2016 року проведено посів озимої пшениці в контурах полів №№ 3, 4, 5, 6, 13, 17 (8 га), 18 (т. 2, а.с. 95),

- від 02.03.2017 - 01.03.2017 проведено боронування пшениці в контурах полів №№ 3, 4, 5, 6, 13, 17 (8 га), 18 (т. 2, а.с. 96),

- від 02.03.2017 - 01.03.2017 року проведено культивацію в контурі поля № 1 (т. 2, а.с. 97),

- від 07.03.2017 - 06.03.2017 проведено посів ячменю з додаванням мінеральних добрив в контурі поля № 1 (35 га) (т. 2, а.с. 98),

- від 07.04.2017 - 06.04.2017 проведено культивацію в контурі поля № 1 (81 га) (т. 2, а.с. 99),

- від 21.04.2017 - у період з 16 по 18 квітня 2017 року проведено гербіцидну обробку та підживлення пшениці в контурах полів № 3,4. 5, 13, 17 (8 га), 18 (т. 2, а.с. 100),

- від 21.04.2017 - 18.04.2017 проведено гербіцидну обробку ячменю в контурі поля № 1 (35 га) (т. 2, а.с. 101),

- від 01.05.2017 - 30.04.2017 проведено культивацію в контурі поля № 1 (81 га) (т. 2, а.с. 102),

- від 11.05.2017 - 10.05.2017 проведено посів соняшника з додаванням мінеральних добрив в контурі поля № 1 (35 га) (т. 2, а.с. 103),

- від 21.05.2017 - 20.05.2017 проведено культивацію в контурі поля № 1 (46 га) (т. 2, а.с. 104),

- від 23.05.2017 - у період з 20 по 22 травня 2017 року проведено пестицидну обробку посівів в контурах полів №№ 1 (35 га), 3, 4 , 5, 6, 13, 17 (8 га), 18 (т. 2, а.с. 105),

- від 10.06.2017 - 09.06.2017 проведено культивацію в контурі поля № 1 (46 га) (т. 2, а.с. 106),

- від 29.06.2017 - 28.06.2017 проведено культивацію в контурі поля № 1 (46 га) (т. 2, а.с. 107),

- від 19.07.2017 - 17.07.2017 проведено культивацію в контурі поля № 1 (46 га) (т. 2, а.с. 108),

- від 22.07.2017 - 20.07.2017 проведено дискування в контурі поля № 11 (т. 2, а.с. 111),

- від 22.07.2017 - у період з 18 по 20 липня 2017 року проведено збір врожаю на контурах полів №№ 1 (35 га), 3, 4 , 5, 6, 13, 17 (8 га), 18 (т. 2, а.с. 109),

- від 02.08.2017 - 31.07.2017 проведено культивацію в контурі поля № 1 (46 га) (т. 2, а.с. 112),

- від 17.08.2017 - у період з 13 по 15 серпня 2017 року проведено дискування в контурах полів №№ 1 (35 га), 3, 4 , 5, 6, 13, 17 (8 га), 18 (т. 2, а.с. 113),

- від 20.08.2017 - 18.08.2017 проведено культивацію в контурі поля № 1 (46 га) (т. 2, а.с. 110),

- від 01.09.2017 - 30.08.2017 проведено культивацію в контурі поля № 1 (46 га) (т. 2, а.с. 114),

- від 03.09.2017 - 01.09.2017 проведено культивацію в контурі поля № 1 (35 га) (т. 2, а.с. 115),

- від 17.09.2017 - 15.09.2017 проведено культивацію в контурі поля № 1 (46 га) (т. 2, а.с. 116),

- від 17.09.2017 - у період з 13 по 15 вересня 2017 року проведено дискування в контурах полів №№ 1 (70 га), 4, 13, 17 (8 га), 18 (т. 2, а.с. 117),

- від 22.09.2017 - 20.09.2017 проведено культивацію та внесення мінеральних добрив в контурах полів №№ 1 (80 га), 4, 11, 13 (т. 2, а.с. 118),

- від 28.09.2017 - 26.09.2017 проведено посів пшениці в контурах полів № 1 (80 га), 4, 11, 13 (т. 2, а.с. 119),

- від 01.10.2017 - 30.09.2017 проведено оранку в контурах полів №№ 3, 5, 6 (т. 2, а.с. 120),

- від 03.03.2018 - у період з 27 лютого по 1 березня 2018 року проведено культивацію в контурах полів №№ 1 (35 га) 3, 5, 6, 17 (8 га), 18 (т. 2, а.с. 121),

- від 05.03.2018 - у період з 2 по 3 березня 2018 року проведено боронування пшениці в контурах полів №№ 1 (80 га), 4, 11, 13 (т. 2, а.с. 122),

- від 12.03.2018 - 10.03.2018 проведено посів ячменю в контурах полів №№ 5, 6, 18 (т. 2, а.с. 123),

- від 03.04.2018 - 01.04.2018 проведено дискування в контурі поля № 14 (т. 1, а.с. 68),

- від 03.04.2018 - 01.04.2018 проведено дискування в контурі поля № 15 (т. 1, а.с. 68),

- від 16.04.2018 - у період з 14 по 15 квітня 2018 року проведено культивацію в контурах полів №№ 1 (35 га) 3, 17 (8 га) (т. 2, а.с. 124),

- від 22.04.2018 - у період з 19 по 20 квітня 2018 року проведено гербіцидну обробку посівів пшениці в контурах полів №№ 1 (80 га) 4, 11, 13 (т. 2, а.с. 125),

- від 22.04.2018 - 20.04.2018 проведено гурбіцидну обробку в контурах полів №№ 5, 6, 18 (т. 2, а.с. 126),

- від 22.04.2018 - 20.04.2018 проведено культивацію в контурах поля № 14 (т. 1, а.с. 56),

- від 22.04.2018 - 20.04.2018 проведено культивацію в контурах поля № 15 (т. 1, а.с. 74),

- від 01.05.2018 - у період з 28 по 31 квітня 2018 року проведено культивацію в контурах полів №№ 1 (35 га) 3, 17 (8 га) (т. 2, а.с. 127),

- від 11.05.2018 - 10.05.2018 проведено посів соняшника в контурах полів №№ 1 (35 га), 3, 17 (8 га) (т. 2, а.с. 128),

- від 12.05.2018 - 10.05.2018 проведено культивацію в контурі поля № 14 (т. 1, а.с. 64),

- від 12.05.2018 - 10.05.2018 проведено культивацію в контурі поля № 15 (т. 1, а.с. 79),

- від 25.05.2018 - у період з 22 по 23 травня 2018 року проведено пестицидну обробку посівів пшениці в контурах полів №№ 1 (80 га), 4, 11, 13 (т. 2, а.с. 129),

- від 25.05.2018 - у період з 22 по 23 травня 2018 року проведено пестицидну обробку посівів в контурах полів №№ 5, 6, 18 (т. 2, а.с. 130),

- від 27.05.2018 - 25.05.2018 проведено боронування соняшника в контурах полів №№ 1 (35 га), 3, 17 (8 га) (т. 2, а.с. 131),

- від 01.07.2018 - 30.06.2018 проведено культивацію в контурі поля № 14 (т. 1, а.с. 65),

- від 01.07.2018 - 30.06.2018 проведено культивацію в контурі поля № 15 (т. 1, а.с. 71),

- від 02.06.2018 - 30.05.2018 проведено культивацію в контурі поля № 14 (т. 1, а.с. 62),

- від 02.06.2018 - 30.05.2018 проведено культивацію в контурі поля № 15 (т. 1, а.с. 70),

- від 07.06.2018 - 05.06.2018 проведено культивацію в контурі поля № 14 (т. 1, а.с. 67),

- від 07.06.2018 - 05.06.2018 проведено культивацію в контурі поля № 15 (т. 1, а.с. 80),

- від 09.06.2018 - 08.06.2018 проведено міжрядну культивацію в контурах полів №№ 1 (35 га), 3, 17 (8 га) (т. 2, а.с. 132),

- від 20.06.2018 - 18.06.2018 проведено культивацію в контурі поля № 4 (т. 1, а.с. 59),

- від 20.06.2018 - 18.06.2018 проведено культивацію в контурі поля № 15 (т. 1, а.с. 76),

- від 22.06.2018 - 20.06.2018 проведено міжрядну культивацію в контурах полів №№ 1 (35 га), 3, 17 (8 га) (т. 2, а.с. 133),

- від 27.06.2018 - 25.06.2018 проведено культивацію в контурі поля № 14 (т. 1, а.с. 60),

- від 27.06.2018 - 25.06.2018 проведено культивацію в контурі поля № 15 (т. 1, а.с. 72),

- від 20.07.2018 - 18.07.2018 проведено дискування в контурі поля № 1 (т. 1, а.с. 46),

- від 21.07.2018 - 19.07.2018 проведено культивацію в контурі поля № 14 (т. 1, а.с. 58),

- від 21.07.2018 - 19.07.2018 проведено культивацію в контурі поля № 15 (т. 1, а.с. 75),

- від 30.07.2018 - у період з 28 по 29 липня 2018 року проведено збір врожаю в контурах полів №№ 1 (80 га), 4, 5, 6, 11, 13, 18 (т. 2, а.с. 134),

- від 29.08.2018 - 28.08.2018 проведено дискування в контурі поля № 3 (т. 1, а.с. 50),

- від 29.08.2018 - 28.08.2018 проведено дискування в контурі поля № 4 (т. 1, а.с. 52),

- від 29.08.2018 - 28.08.2018 проведено дискування в контурі поля № 17 (т. 1, а.с. 82),

- від 01.09.2018 - 30.08.2018 проведено збір врожаю в контурах полів №№ 1 (35 га), 3, 17 (8 га) (т. 2, а.с. 135),

- від 02.09.2018 - 31.08.2018 проведено дискування в контурі поля № 1 (т. 1, а.с. 45),

- від 17.09.2018 - 15.09.2018 проведено дискування в контурі поля № 4 (т. 1, а.с. 55),

- від 17.09.2018 - 15.09.2018 проведено дискування в контурі поля № 17 (т. 1, а.с. 85),

- від 18.09.2018 - 15.09.2018 проведено культивацію в контурі поля № 14 (т. 1, а.с. 61),

- від 18.09.2018 - 15.09.2018 проведено культивацію в контурі поля № 15 (т. 1, а.с. 77),

- від 26.09.2018 - 25.09.2018 проведено культивацію в контурі поля № 1 (т. 1, а.с. 44),

- від 28.09.2018 - 25.09.2018 проведено культивацію в контурі поля № 3 (т. 1, а.с. 49),

- від 28.09.2018 - 25.09.2018 проведено культивацію в контурі поля № 4 (т. 1, а.с. 53),

- від 28.09.2018 - 25.09.2018 проведено культивацію в контурі поля № 17 (т. 1, а.с. 83),

- від 01.10.2018 - 30.09.2018 проведено культивацію в контурі поля № 14 (т. 1, а.с. 66),

- від 01.10.2018 - 30.09.2018 проведено культивацію в контурі поля № 15 (т. 1, а.с. 69),

- від 12.10.2018 - 10.10.2018 проведено оранку в контурі поля № 14 (т. 1, а.с. 63),

- від 12.10.2018 - 10.10.2018 проведено оранку в контурі поля № 15 (т. 1, а.с. 78),

- від 15.10.2018 - 12.10.2018 проведено культивацію в контурі поля № 1 (т. 1, а.с. 43),

- від 17.10.2018 - 15.10.2018 проведено культивацію в контурі поля № 3 (т. 1, а.с. 48),

- від 17.10.2018 - 15.10.2018 проведено культивацію в контурі поля № 4 (т. 1, а.с. 54),

- від 17.10.2018 - 15.10.2018 проведено культивацію в контурі поля № 17 (т. 1, а.с. 84),

- від 21.10.2018 - 19.10.2018 проведено оранку в контурах полів №№ 17 (9 га), 18 (7 га) (т. 2, а.с. 136),

- від 22.10.2018 - 20.10.2018 проведено культивацію, посів озимої пшениці з комплексними добривами в контурі поля № 14 (т. 1, а.с. 57),

- від 22.10.2018 - 20.10.2018 проведено культивацію, посів озимої пшениці з комплексними добривами в контурі поля № 15 (т. 1, а.с. 73),

- від 07.11.2018 - 05.11.2018 проведено культивацію в контурі поля № 1 (т. 1, а.с. 42),

- від 12.11.2018 - 10.11.2018 проведено посів озимого ячменю з комплексними добривами в контурі поля № 3 (т. 1, а.с. 47),

- від 12.11.2018 - 10.11.2018 проведено посів озимого ячменю з комплексними добривами в контурі поля № 4 (т. 1, а.с. 51),

- від 12.11.2018 - 10.11.2018 проведено посів озимого ячменю з комплексними добривами в контурі поля № 17 (т. 1, а.с. 86).

Відповідно до заяви свідок ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 94) пояснив, що він з квітня 2016 року по лютий 2018 року працював директором ДП Шовкорадгосп «Шотівський» та уклав договір про спільну діяльність з Відповідачами. Безпосередньо ДП Шовкорадгосп «Шотівський» надало Відповідачам доступ до земельних ділянок для забезпечення їх оброблення, а Відповідачі у рівних частинах несли витрати на придбання насінного матеріалу, паливно-мастильних матеріалів, мінеральних добрив, засобів захисту рослин та забезпечували проведення робіт сільськогосподарською технікою і персоналом. За час дії договору Відповідачі не вчиняли жодних перешкод у доступі до земельної ділянки. Поряд з цим, за результатами господарської діяльності ДП Шовкорадгосп «Шотівський» був отриманий врожай 2017 та 2018 років, за рахунок якого були погашені борги перед кредиторами.

Згідно із заявою свідок ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 93) пояснив, що з 01.08.2015 він працює бухгалтером ДП Шовкорадгосп «Шотівський». Йому відомо, що підприємство уклало з Відповідачами договір про спільну діяльність та у 2017, 2018 роках отримало врожай, що підтверджується бухгалтерськими документами.

Оцінка суду установлених обставин та норм діючого законодавства

У відповідності до приписів частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Так, частина 1 статті 203 названого Кодексу визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2 статті 203 ЦК України).

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5 статті 203 ЦК України).

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (частина 2 статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 ЦК України).

З наведеного слідує, що недійсність правочину може наступати лише у разі певних порушень закону.

За ступенем недійсності правочину всі правочини поділяються на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення, тобто нікчемні, та відносно недійсні (оспорювані), які можуть бути визнані недійсними, але за певних умов. Нікчемним (абсолютно недійсним) є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом. Оспорюваними є правочини, які Цивільний кодекс України не визнає в імперативній формі недійсними, а лише допускає можливість визнання їх недійсними в судовому порядку за вимогою однієї зі сторін або іншої заінтересованої особи.

Частина 1 статті 216 ЦК України визначає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У якості однієї із підстав позову Позивач вказав, що спірний договір не є договором про спільну діяльність, а фактично є договором про передачу у користування земельної ділянки, у зв`язку з чим він є удаваним.

Зокрема, частиною 1 статті 235 ЦК України передбачено, що удаваний правочин - це правочин, вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

За удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. У такій ситуації існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою прикриває реальний правочин.

Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на його зміст, у тому числі оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам.

Статтею 1130 ЦК України визначено поняття договору про спільну діяльність. Так, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить закону. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Відповідно до положень статті 1131 цього ж Кодексу умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови, визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Отже, зі змісту вказаних законодавчих приписів вбачається, що за своєю суттю спільна діяльність на основі договору є договірною формою об`єднання осіб для досягнення спільної мети.

Водночас за змістом статті 13 Закону України «Про оренду землі» (у редакції станом на час укладення спірного договору) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно частин 1, 2 статті 15 цього Закону істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч.1). За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (ч.2).

Таким чином, на відміну від договору про спільну діяльність, договір оренди землі укладається саме на платній основі і для отримання можливості користуватися земельною ділянкою з використанням її корисних властивостей.

Правовими наслідками договору оренди землі є для однієї сторони (орендодавця) отримання плати за надане у користування майно (земельну ділянку), а для іншої (орендаря) - використання майна (земельної ділянки).

Таким чином, порівнюючи основні відмінності договорів про спільну діяльність та оренди, суд приходить до висновку, що:

- характерною особливістю договору про спільну діяльність, яка відрізняє його від договору оренди, є те, що мета сторін договору про спільну діяльність є єдиною (спільною), у той час як за договором оренди сторони діють з протилежними цілями: орендодавець має намір отримати кошти за передачу землі у володіння і користування, а орендар - самостійно володіти та користуватись землею, сплативши за це кошти,

- метою спільної діяльності є досягнення спільного результату (цілей) внаслідок спільного обробітку землі,

- для володільця (постійного користувача) земельної ділянки мета не повинна бути спрямована на передачу земельної ділянки в користування за плату, а, навпаки, вона має максимально відповідати основній чи пріоритетній в даний момент часу меті його діяльності.

Умови спірного договору стосовно мети сторін на його укладення викладені наступним чином:

- «сторони зобов`язуються спільно діяти на взаємовигідних умовах для досягнення спільних господарських (комерційних) цілей і отримання прибутків, проводити спільне фінансування програм по спільному вирощуванню продукції на виробничих площах Сторони-2» (пункт 1.1. договору),

- «відповідачі мають намір надати господарську підтримку Позивачу для виведення підприємства із збитковості, в яке воно потрапило …» (пункт 1.4. договору),

- «діяльність сторін направлена на покращення виснажених грунтів, на яких буде проводитись господарська діяльність» (пункт 1.5. договору),

- «Позивачу враховуючи скрутне матеріальне становище надається першочергове право отримання врожаю впродовж перших двох років після підписання договору - 2017, 2018 роки, а Відповідачам належить врожай 2019, 2020 років, якщо договір буде діяти до цього часу (пролонговано)» (пункт 7.1.),

- «Кожна із сторін збирає врожай у порядку черговості, визначеної договором, та здійснює реалізацію продукції на власний розсуд. Отримана продукція в результаті спільної діяльності … використовується сторонами на власний розсуд» (пункт 7.5.).

З метою оцінки наявності «спільної мети» в оспорюваному договорі суд зазначає, що як і для будь-якого господарського договору господарюючі суб`єкти - сторони договору простого товариства мають погодити за частиною 3 статті 180 ГК України: предмет договору (з урахуванням положень частини 1 статті 1132 ЦК України, відповідно до якої сторони (учасники) договору беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети) - тобто визначення вкладів учасників та мети спільної діяльності; ціну; строк дії договору.

За наведеного формулювання мети укладеного договору його предметом фактично є спільний обробіток землі з метою досягнення спільних цілей учасників спільної діяльності, а не отримання Позивачем прибутку від передачі права володіння та користування землею Відповідачам для здійснення самостійного господарювання на ній.

Зокрема, як слідує з наведених Актів виконаних робіт, а саме виду робіт, періоду виконання, сільськогосподарські роботи проводилися Відповідачами на земельній ділянці, що була вкладом Позивача, та за своєю характеристикою направлені на вирощування зернових культур у період з 2017 по 2018 роки.

Отже, умови спірного договору містять спільну мету господарської діяльності - спільне вирощування сільськогосподарських культур на земельній ділянці, яка знаходяться у постійному користуванні Позивача, силами та засобами всіх його учасників, у тому числі Позивача шляхом надання у спільну діяльність не тільки земельної ділянки та складських приміщень, а забезпечення обліку і зберігання матеріальних цінностей та надання паливно-мастильних матеріалів), а також поділ результатів такої діяльності між сторонами.

При цьому, Позивач, характеризуючи спірний договір як договір оренди, не довів відповідними доказами відсутність власних дій стосовно спільного вирощування сільськогосподарських культур за оспорюваним договором.

Іншою характерною особливістю договору про спільну діяльність, яка відрізняє його від оренди, є вклади учасників.

Так, вкладами у спільну діяльність стаття 1133 ЦК України називає все те, що учасник вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки.

Зокрема, вкладом Позивача є «надання для виробництва сільгосппродукції 300,4 га земель сільськогосподарського призначення», «надання за необхідності складських приміщень і площ відкритого зберігання для складування сільгосппродукції», «забезпечення обліку і зберігання інших матеріальних цінностей», «надання за необхідності необхідної кількості паливно-мастильних матеріалів».

За умовами договору не конкретизовано значення слова «надання» у контексті договірних умов, а тому суд зазначає, що у відповідності Академічного тлумачного словника (1970-1980) (том 5, сторінка 60, ліва колонка), слово «надання» є дією від слова «надати», що, у свою чергу, означає серед іншого «дати що-небудь в якійсь кількості або у кілька заходів», «давати можливість мати щось, користуватися чимсь і т. ін.».

Отже, суд сприймає визначення вкладу Позивача до спільної діяльності (в частині земельної ділянки) як «надання доступу до земельної ділянки іншим учасником спільної діяльності з метою спільного обробітку земельної ділянки», а не передача Відповідачам земельної ділянки у користування, що відрізняє у такому випадку договір про спільну діяльність від договору оренди землі.

Обставини надання лише доступу до земельної ділянки, а не передачі її у користування підтверджені показами свідка ОСОБА_3 .

Відсутність характеристики «передачі земельної ділянки у безпосереднє користування Відповідачам» означає те, що за договором жодним чином не встановлювалися умови стосовно передачі права на користування земельною ділянкою від Позивача Відповідачам, а також не обмежувався доступ до неї безпосередньо Позивачу.

Крім того, Позивачем не доведено, що у період дії договору він не мав доступу до земельної ділянки, у тому числі у подальші періоди після отримання частки від спільної діяльності, тобто після 2018 року. Напроти, під час судового розгляду справи представник Позивача пояснив, що з 2019 року земельна ділянка не використовується Відповідачами, оскільки на ній здійснюють господарську діяльність інші суб`єкти господарювання.

Аналізуючи інші умови договору суд зазначає, що на підставі частини 2 статті 1131 ЦК України сторони за власною домовленістю також можуть погодити:

- координацію спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ,

- покриття витрат та збитків учасників,

- участь учасників у результатах спільних дій,

- правовий статус виділеного майна,

- інші умови.

Так, за спірним договором сторонами визначені дії кожної із сторін стосовно спільної діяльності, які викладені у розділах «вклади сторін» та «ведення загальних справ» договору, а також правовий статус результатів спільної діяльності у розділі «розподіл результатів спільної діяльності», а тому відповідні умови відповідають положенням статті 1131 ЦК України.

Поряд з цим за статтею 1135 того ж Кодексу розрізняється три види форм ведення справ:

- будь-яким учасником спільної діяльності від імені усіх учасників,

- одним учасником спільної діяльності від імені усіх учасників, уповноваженим іншими учасниками,

- усіма учасниками спільної діяльності разом.

У спірному договорі сторони визначили, що керівництво спільною діяльністю та ведення справ доручається сторонам в рівних частках (пункт 6.3.).

Отже, суд приходить до висновку, що у випадку складення документів у межах дії договору вони повинні містити підписи усіх сторін спільної діяльності.

Зокрема, як слідує із перелічених вище Актів виконаних робіт вони мають підписи та печатки усіх учасників спільної діяльності, що вказує на відповідність умовам договору. При цьому твердження Позивача про підписання Актів неуповноваженими особами з його боку до уваги судом не приймаються, оскільки ним не надано доказів відсутності у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідних повноважень на підписання.

Аналіз інформації, наявної в Актах виконаних робіт, вказує на те, що учасниками договору виконувалися роботи з обробітку земель, у тому числі посіву сільськогосподарських зернових культур, їх збору, а згідно зі свідченнями свідків отриманий врожай був переданий Позивачу за результатами діяльності у 2017, 2018 роках. При цьому Позивачем такі свідчення не спростовані шляхом надання доказів відсутності у бухгалтерському обліку факту оприбуткування отриманого врожаю за результатами спільної діяльності.

Такі обставини вказують на виконання умов договору, як договору про спільну діяльність, а не на оренду, оскільки у випадку оренди отриманий врожай міг би передаватися Позивачу, але лише у вигляді орендної плати, з певною періодичністю її сплати, що відсутнє як за умовами договору, так і за фактичними обставинами справи. Зокрема, Позивачем не доведена наявність періодичних платежів за договором з боку Відповідачів, а також характеристика отриманого врожаю за 2017 , 2018 роки у якості разової орендної плати.

При цьому судом не приймаються до уваги посилання Позивача на невідповідність Актів виконаних робіт діючому законодавству через відсутність в них обов`язкових реквізитів з огляду на наступне.

За змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи; первинні облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому цією ж статтею неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

У даному випадку, Акти мають в собі необхідні реквізити, які надають можливість ідентифікувати як осіб, які приймали в них участь, так і містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, а тому вони сприймаються судом як належні та допустимі докази.

Стосовно відсутності первинних бухгалтерських документів, на підставі яких складені Акти виконаних робіт, суд зазначає, що вони є необхідними лише для визначення результатів спільної діяльності Позивача (у контексті предмету та кількості отриманого врожаю), а не Відповідачів, оскільки роботи, які в них вказані, являлися внесками Відповідачів, а не Позивача.

У даному випадку Позивач не довів, що вид та кількість отриманого ним врожаю у 2017 та 2018 роках не відповідала реальним результатам спільної господарської діяльності, та навпаки зі свідчень свідка ОСОБА_2 вбачається, що отриманий від спільної діяльності врожай у 2017 та 2018 роках був оприбуткований на підприємстві.

Щодо тверджень Позивача про самостійне вирощування сільськогосподарських культур у 2017 році відповідно до фінансової звітності суд зазначає, що надані ним «Звіт про основні економічні показники роботи сільськогосподарських підприємств за 2017 рік» (т. 2, а.с. 156-164) та «Фінансовий звіт за 12 місяців 2017 року» (т. 2, а.с. 165) не є письмовими доказами у розумінні положень статей 73 та 91 ГПК України.

Так, за статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються серед іншого письмовими та електронними доказами.

У свою чергу, відповідно до частини 1 та 2 статті 91 того ж Кодексу письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору; письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

У даному випадку копії вказаних документів здійснені не із оригіналів письмових документів, а із роздруківок документів електронних файлів та не містять підписів відповідальної посадової особи, яка їх склала.

Водночас, за змістом частини 1-3 статті 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі; такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет); електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис»; законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу; учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом; паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

У даному контексті суд зазначає, що основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів встановлені Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Так, статтею 5 Закону встановлено, що електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа; склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством; електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму; візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до статті 6 Закону для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис; накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа; відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги»; використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Згідно з положеннями статті 7 Закону оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги»; у разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа; якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу; оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії; електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом; копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством.

Разом з тим згідно зі статтею 12 Закону перевірка цілісності електронного документа проводиться шляхом перевірки електронного цифрового підпису.

Отже, за законодавством ключову роль у створенні електронного документа та його ідентифікації як електронного доказу відіграє успішна перевірка електронного цифрового підпису за результатами підписання. Ця технічна процедура дає змогу встановити походження документа та його авторство, цілісність, тобто той факт, що після підписання електронним ключем ніхто не вносив в документ ніяких змін.

Підсумовуючи наведені обставини та правові положення, суд зазначає, що роздруківки «Звіту про основні економічні показники …» та «Фінансового звіту …» не є ані електронними документами, ані копіями електронних документів, а тому не являються електронними доказами у розумінні наведених норм, оскільки вони не відповідають вимогам Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», так як не містять електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа.

Відсутність електронного підпису унеможливлює ідентифікацію осіб, які приймали участь у створенні електронних копій Звітів, а тому зміст таких документів не захищений від внесення правок та викривлень.

Таким чином, Позивачем не доведено шляхом надання допустимих доказів факту здійснення власних витрат на обробіток землі поза межами оспорюваного договору.

Водночас судом не приймаються до уваги і посилання Позивача на здійснення власних витрат з придбання паливно-мастильних матеріалів, насіннєвого матеріалу та за виконання сільськогосподарських робіт зі збору врожаю у 2017 році відповідно до банківських виписок (т. 2, а.с. 166-179), оскільки згідно з Державним актом на право постійного користування землею у його користуванні перебувало 457,8 га, а спільна діяльність за оспорюваним договором здійснювалася на земельній ділянці площею 300,4 га. У зв`язку з цим Позивачем не доведено, що витрати на придбання паливно-мастильних матеріалів, насіннєвого матеріалу та за виконання сільськогосподарських робіт зі збору врожаю у 2017 році здійснені ним у межах оспорюваного договору та не були направлені на обробіток іншої частини землі площею 157,4 га, наявної у власному користуванні.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів та вказаних правових положень, суд вважає, що:

- за удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини, а тому удаваний правочин своєю формою прикриває реальний правочин,

- для дійсності удаваного правочину потребується його відповідність діючому законодавству на предмет наявності всіх відповідних істотних умов договору, який ним скрито,

- недійсність правочину може наступати лише у разі певних порушень закону,

- правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на його зміст, у тому числі оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам,

- за договором про спільну діяльність його учасники зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, а тому за своєю суттю спільна діяльність на основі договору є договірною формою об`єднання осіб для досягнення спільної мети,

- за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства,

- на відміну від договору про спільну діяльність, договір оренди землі укладається на платній основі і для отримання можливості користуватися земельною ділянкою з використанням її корисних властивостей, а тому характерною особливістю договору про спільну діяльність, яка відрізняє його від договору оренди, є те, що мета сторін договору про спільну діяльність є єдиною (спільною), у той час як за договором оренди сторони діють з протилежними цілями - орендодавець має намір отримати кошти за передачу землі у володіння і користування, а орендар - самостійно володіти та користуватись землею, сплативши за це кошти; метою спільної діяльності є досягнення спільного результату (цілей) внаслідок спільного обробітку землі; для володільця (постійного користувача) земельної ділянки мета не повинна бути спрямована на передачу земельної ділянки в користування за плату, а, навпаки, вона має максимально відповідати основній чи пріоритетній в даний момент часу меті його діяльності,

- у даному випадку умови спірного договору містять спільну мету господарської діяльності - спільне вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках, які знаходяться у постійному користуванні Позивача, силами та засобами всіх його учасників, у тому числі Позивача шляхом надання у спільну діяльність не тільки земельної ділянки, але й складських приміщень, забезпечення обліку і зберігання матеріальних цінностей та надання паливно-мастильних матеріалів), а також поділ результатів такої діяльності між сторонами,

- фактичним вкладом Позивача до спільної діяльності є «надання для виробництва сільгосппродукції 300,4 га земель сільськогосподарського призначення»,

- за умовами договору не конкретизовано значення слова «надання» у контексті договірних умов, а тому з урахуванням його значення за Академічним словником суд сприймає визначення вкладу Позивача до спільної діяльності як «надання доступу до земельної ділянки іншим учасником спільної діяльності з метою спільного обробітку земельної ділянки», а не «передачу Відповідачам земельної ділянки у користування», що відрізняє у такому випадку договір про спільну діяльність від договору оренди землі,

- відсутність характеристики «передачі земельної ділянки у безпосереднє користування Відповідачам» означає те, що за договором жодним чином не встановлювалися умови стосовно передачі права на користування земельною ділянкою від Позивача Відповідачам, а також не обмежувався доступ до неї безпосередньо Позивачу,

- Позивачем не доведено, що в період дії договору він не мав доступу до земельної ділянки, у тому числі у подальші періоди після отримання частки від спільної діяльності, тобто після 2018 року,

- за спірним договором сторонами визначені дії кожної із сторін стосовно спільної діяльності, які викладені у розділах «вклади сторін» та «ведення загальних справ» договору, а також правовий статус результатів спільної діяльності у розділі «розподіл результатів спільної діяльності», а тому відповідні умови відповідають положенням діючого законодавства та характеризують умови договору як договору про спільну діяльність,

- у договорі сторони визначили, що керівництво спільною діяльністю та ведення справ доручається сторонам в рівних частках, а тому у випадку складення документів у межах дії договору вони повинні містити підписи усіх сторін спільної діяльності, у зв`язку з чим складені сторонами спільної діяльності Акти виконаних робіт за підписами всіх учасників відповідають умовам договору,

- аналіз інформації, наявної в Актах виконаних робіт, вказує на те, що учасниками договору виконувалися роботи з обробітку земель, у тому числі посіву сільськогосподарських зернових культур, їх збору, а згідно зі свідченнями свідків отриманий врожай був переданий Позивачу за результатами діяльності у 2017, 2018 роках,

- дії сторін, які вказані в Актах виконаних робіт стосовно збору врожаю, а також підтверджені показами свідків вказують на виконання умов договору, як договору про спільну діяльність, а не оренду, оскільки у випадку оренди отриманий врожай міг би передаватися Позивачу, але лише у вигляді орендної плати, з певною періодичністю її сплати, що відсутнє як за умовами договору, так і за фактичними обставинами справи,

- Акти виконаних робіт мають у собі необхідні реквізити, які надають можливість ідентифікувати як осіб, які приймали в них участь, так і містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, а тому вони сприймаються судом як належні та допустимі докази,

- відсутність первинних бухгалтерських документів, на підставі яких складені Акти виконаних робіт, не вказує на безпідставність їх складення, оскільки вони є необхідними лише для визначення результатів спільної діяльності Позивача (у контексті предмету та кількості отриманого врожаю), а не Відповідачів, оскільки роботи, які в них вказані, являлися внесками Відповідачів, а не Позивача,

- Позивач не довів, що вид та кількість отриманого ним врожаю у 2017 та 2018 роках не відповідала реальним результатам спільної господарської діяльності, та навпаки зі свідчень свідка ОСОБА_2 вбачається, що отриманий від спільної діяльності врожай у 2017 та 2018 роках був оприбуткований на підприємстві,

- Позивач не довів шляхом надання допустимих доказів факту здійснення власних витрат на обробіток землі поза межами оспорюваного договору,

- спірна земельна ділянка не вибувала із постійного користування Позивача, використовувалась за призначенням, її правовий статус залишався незмінним, сам договір містив усі істотні умови необхідні для договору про сумісну діяльність, а тому Позивачем не доведено, що при його укладенні сторони мали на меті приховати оренду землі.

За таких обставин Позивачем не доведена недійсність оспорюваного договору, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати Позивача на сплату судового збору у сумі 1 921 грн за подачу позовної заяви та 3 842 грн за подачу касаційної скарги, які у відповідності до приписів статті 129 ГПК України підлягають покладенню на нього.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України ,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене - 15.07.2019

Суддя М.К. Закурін