ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.07.2020м. ДніпроСправа № 904/881/20
за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Белфаст Інжиніринг"

про стягнення 516 120,00 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судового засідання: Кулебі Т.Ю.

Представники:

Позивача - Ашмінець І.В. дов. № 2-405д від 17.12.2019 ( адвокат)

Відповідача - Логвінов С.С. ордер серії АЕ № 1014896 від 01.06.2020 ( адвокат)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 516 120,00 грн. штрафних санкцій за неналежне виконання договірних зобов`язань в рамках Договору №1738/18 від 04.12.2018, з яких 319 770,00 грн. - пеня, 196 350,00 грн. - штраф у розмірі 7 % від вартості несвоєчасно поставленого товару.

Відповідач подав клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, мотивоване тим, що частину товару було поставлено з пропуском граничного строку поставки. Дана ситуація склалася через те, що у виробника товару вийшло з ладу обладнання. Заявлена до стягнення Позивачем сума є непомірно великою у порівнянні з вартістю товару, вартість штрафних санкцій складає майже 20 % від вартості поставленого товару, Позивач також порушив строк оплати товару, однак Відповідач не виставляє вимог щодо сплати штрафних санкцій, порушенням зобов`язання не завдано збитків іншим учасникам господарських відносин, з урахуванням економічної ситуації, через карантинні заходи, дана сума штрафних санкцій для Відповідача буде означати початок процедури банкрутства.

Позивач заперечує клопотання Відповідача про зменшення штрафних санкцій посилаючись на те, що укладаючи Договір, де зазначено, що товар, який є предметом Договору, належить йому на праві власності, Відповідач підтверджував, що товар є в нього в наявності, що надає йому право розпоряджатися товаром. Позивач, укладаючи договір, розраховував на отримання товару на підставі направлених рознарядок без затримки з боку Відповідача. Головним завданням Позивача є здійснення видобутку природного газу, газового конденсату і нафти, облаштування газопромислів, капітального ремонту свердловин з метою забезпечення енергетичної безпеки та незалежності держави. Видобування вуглеводнів є безперервний технологічний процес, зупинення якого може призвести до виникнення надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру, тому для забезпечення роботи технологічних установок, об`єктів видобутку вуглеводнів та інших виробничих об`єктів, Позивач має бути постійно забезпечений необхідним устаткуванням та відповідними товарно-матеріальними цінностями, оскільки від їх наявності (для застосування у разі необхідності), залежить безперервний виробничий цикл. Позивач має право на захист своїх прав і законних інтересів шляхом застосування штрафних санкцій до Відповідача за порушення останнім своїх договірних зобов`язань та вважає обставини, зазначені в клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій неповажними, оскільки на момент підписання Договору, Відповідач підтверджував наявність у нього загальної кількості товару та гарантував, що товар належить йому на праві власності.

На підтвердження скрутного становища Відповідача, останній подав заяву про долучення до матеріалів справи довідки про обіги та сальдо.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 02.07.2020.

Судом досліджено надані сторонами докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

04.12.2018 сторонами укладено Договір поставки Поковки в асортименті (закупівля товару за власні кошти) (далі Договір), за п.1.1. якого Постачальник (Відповідач) зобов`язався поставити Покупцеві (Позивачеві) товар, зазначений в Специфікації (далі товар), що додається до Договору і є його невід`ємною частиною, а Покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість товару вказується у Специфікації (п.1.2. Договору).

Постачальник гарантує, що товар, який є предметом Договору, належить йому на праві власності або іншому речовому праві, що надає йому право розпоряджатися товаром, є новим і не був у використанні, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним законодавством України (п.1.3. Договору).

Строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в Специфікації до цього Договору (п.5.1. Договору).

Обсяг поставки товару (кожної партії товару) визначається в рознарядках Покупця та узгоджується до поставки товару. Відвантаження товару проводиться тільки після отримання Постачальником рознарядки. Відвантаження товару без рознарядки забороняється. Рознарядка Постачальнику може направлятися Покупцем в електронному вигляді на електронну адресу Постачальника, вказану в Розділі ХІV даного Договору (п.5.2. Договору).

Датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (п.5.3. Договору).

Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим Договором та Специфікацією (п.6.3.1. Договору).

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором (п.7.1. Договору).

У разі невиконання Постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у Специфікації до даного Договору, останній сплачує Покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару (п.7.11. Договору).

У Специфікації №1 від 04.12.2018 сторони погодили поставку Товару загальною вартістю: 4 689 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 781 500,00 грн.

Строк поставки товару: протягом 90 календарних днів з дати підписання Договору. Рознарядка на кожну партію товару надається окремо (п. 3 Специфікації №1).

Виробник товару: позиції 1,2 - ТДВ "Феріт", Україна; позиції 3-6 - Дочірнє підприємство "Завод обважених та бурильних труб" (ДП "ЗБтВТ"), Україна (п. 7 Специфікації №1, у редакції Додаткової угоди №1 від 03.05.2019).

На виконання умов Договору, 31.01.2019 Позивач направив на електронну адресу Відповідача: , рознарядку на відвантаження поковки для фланця 65х350 РД сталь 09Г2С ГОСТ 19281-2014 у кількості 300 шт. та поковки для фланця 80х350 РД сталь 09Г2С ГОСТ 19281-2014 у кількості 100 шт.

Згідно з Актом №1 приймання-передачі товару від 06.02.2019 Відповідач передав Позивачеві товар за рознарядкою від 31.01.2019 на загальну суму 1 884 000,00 грн.

26.02.2019 Позивач направив на електронну адресу Відповідача: , рознарядку від 25.02.2019 на відвантаження поковки для фланця 50х700 сталь 30ХМА ГОСТ 4543-71 у кількості 300 шт., поковки для фланця 80х700 сталь 30ХМА ГОСТ 4543-71 у кількості 100 шт., поковки для фланця 50х1050 сталь 30ХМА ГОСТ 4543-71 у кількості 50 шт. та поковки для фланця 80х1050 сталь 30ХМА ГОСТ 4543-71 у кількості 50 шт.

За рознарядкою від 25.02.2019 Відповідач товар на загальну суму 2 805 000,00 грн. Позивачеві поставив 27.06.2019, що підтверджується актом №2 приймання-передачі товару від 27.06.2019., тоді як 90 календарних днів з дати підписання Договору спливали 04.03.2019.

За порушення строків поставки товару, Позивач, з посиланням на п.7.11. Договору нарахував Відповідачеві 319 770,00 грн. - пені та 196 350,00 грн. - штрафу.

Позивач направив Відповідачеві претензію (вимогу про виконання зобов`язання) від 10.07.2019, у якій вимагав у семиденний термін, з дня отримання цієї вимоги, перерахувати на поточний рахунок Позивача 516 120,00 грн.

У відзиві на претензію №190820.1 від 20.08.2019 Відповідач повідомив, що строк оплати за поставку настав 27.07.2019. Затримка платежу становить 24 дні. Пунктом 7.12. Договору передбачено, що за порушення строків оплати Покупець сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі 0,001 від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Порахувати суму пені за прострочення платежу можливо буде лише після повної сплати заборгованості зі сторони Позивача. Штрафні санкції та пеня Відповідачем будуть сплачені у розмірі, зменшеному на суму пені, яку Позивач має сплати Відповідачеві.

Позивач направив Відповідачеві претензію (вимогу про виконання зобов`язання) від 22.11.2019, у якій вказав, що розрахунок за отриманий товар, згідно Договору№1738/18 від 04.12.2018, виконано в повному обсязі та вимагав у семиденний термін, з дня отримання цієї вимоги, перерахувати на поточний рахунок Позивача 516 120,00 грн.

Зазначена претензія залишена Відповідачем без відповіді та задоволення.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є: факт прострочки Відповідачем поставки товару та обґрунтованість розрахунків штрафних санкцій Позивача.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77 визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач просить зменшити розміру штрафних санкцій, мотивуючи тим, що частину товару було поставлено з пропуском граничного строку поставки. Дана ситуація склалася через те, що у виробника товару вийшло з ладу обладнання. Заявлена до стягнення Позивачем сума є непомірно великою у порівнянні з вартістю товару, вартість штрафних санкцій складає майже 20 % від вартості поставленого товару, Позивачем також було порушено строк оплати товару, однак Відповідач не виставляє вимог щодо сплати штрафних санкцій, порушенням зобов`язання не завдано збитків іншим учасникам господарських відносин, з урахуванням економічної ситуації, через карантинні заходи, дана сума штрафних санкцій для Відповідача буде означати початок процедури банкрутства.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності суд, з урахуванням усіх конкретних обставин справи, має право при винесенні рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір.

При вирішенні питання про зменшення штрафних санкцій, суд, крім розміру збитків, повинен також враховувати: ступінь виконання зобов`язання, майновий стан сторін, не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, тобто суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Суд також може зменшити розмір штрафних санкцій у разі наявності інших обставин, які мають істотне значення, однак, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а є його правом і виключно у виняткових випадках.

Звертаючись із заявою про зменшення штрафних санкцій, Відповідач посилається на

те, що у виробника товару вийшло з ладу обладнання, на підтвердження чого Відповідач надав копію листа ТДВ "Феріт" від 14.03.2019 № 18м та на укладення сторонами додаткової угоди №1 від 03.05.2019 до Договору якою п. 7 Специфікації №1 виклали у новій редакції: Виробник товару: позиції 1,2 - ТДВ "Феріт", Україна; позиції 3-6 - Дочірнє підприємство "Завод обважених та бурильних труб" (ДП "ЗБтВТ"), Україна. Однак, виходячи з умов Договору, поставка товару за Договором мала відбутися до 04.03.2019, тобто Відповідач на час виходу з ладу обладнання у ТДВ "Феріт" мав поставити увесь обумовлений Договором обсяг товару. Також у своєму клопотанні Відповідач посилається на скрутний матеріальний стан підприємства, однак, відповідно до чинного законодавства, скрутний матеріальний стан підприємства не є достатніми доказами виключних обставин, які б могли бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, а є звичайним ризиком господарської діяльності. Не пред`явлення Позивачеві вимог про сплату штрафних санкцій за прострочку оплати товару не пов`язано з вирішення даного спору і може вирішуватися Відповідачем на власний розсуд.

Зважаючи на обставини справи, суд не вважає обставини наведені Відповідачем у клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій винятковими.

Перевіривши розрахунки Позивача, господарський суд визнає їх обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, до стягнення належать: 319 770,00 грн. - пені, 196 350,00 грн. - 7% штрафу.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Белфаст Інжиніринг" - задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Белфаст Інжиніринг", 49000, м. Дніпро, вул. Героїв Крут, буд. 9, кв. 16 (код 41453920) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування", 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28 (код 30019775) в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування", 36008, м. Полтава, вул. Європейська, 173 (код 00153100) 319 770,00 грн. - пені, 196 350,00 грн. - 7% штрафу, 7 742,00 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 17.07.2020

Суддя С.Г. Юзіков