ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.07.2020 Справа № 905/1855/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В за участю секретаря судового засідання Новікової К.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до відповідача Акціонерного товариства К.Енерго про стягнення пені у розмірі 749794,03грн., 3% річних у розмірі 316815,23грн., інфляційних втрат у розмірі 1457425,29грн,-

за участю представників сторін:

від позивача : не з`явився;

від відповідача: Жуков А.О. (за довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до господарського суду Донецької області із позовом до Акціонерного товариства К.Енерго про стягнення пені у розмірі 749794,03грн., 3% річних у розмірі 316815,23грн., інфляційних втрат у розмірі 1457425,29грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору постачання природного газу №1518/1617-ТЕ-41/17 від 08.09.2016.

Ухвалою суду від 08.10.2019 відкрито провадження у справі №905/1855/19; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.12.2019 матеріали справи №905/1855/19 передано господарському суду, в провадженні якого перебуває справа №905/1965/19 про банкрутство Акціонерного товариства К.ЕНЕРГО, для розгляду спору в межах цієї справи.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області від 10.12.2019 призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв`язку з відкриттям суддею Зекуновим Е.В. провадження у справі про банкрутство Акціонерного товариства «К.Енерго», враховуючи ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.12.2019, справа №905/1855/19 передана для розгляду судді Зекунову Е.В.

Ухвалою господарського суду від 16.12.2019 справу №905/1855/19 прийнято до провадження; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

14.01.2020 до господарського суду Донецької області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому АТ К.ЕНЕРГО проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні. В обгрунтування посилався на те, що позов подано до неналежного відповідача, оскільки мировою угодою від 09.10.2018 у справі №910/7807/18, затвердженою ухвалою суду від 10.10.2018, сторонами була погоджена заміна боржника у зобов`язанні, в тому числі за договором постачання природного газу №1518/1617-ТЕ-41/17, відповідно КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником відповідача. Також посилався на відсутність правових підстав для стягнення інфляційних нарахувань, 3% річних та пені з огляду на укладення спільних протокольних рішень та здійснення розрахунків на підставі постанови Кабінету міністрів України №217 від 18.06.2014.

Ухвалою суду від 04.02.2020 продовжено строк розгляду справи на стадії підготовчого провадження на тридцять днів до 15.03.2020.

02.03.2020 до канцелярії Господарського суду Донецької області від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 03.03.2020 закрито підготовче провадження у справі № 905/1855/19 та призначено розгляд справи по суті на 15.04.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 15.04.2020 відкладено розгляд справи та зазначено, що про дату та час проведення судового засідання учасники справи будуть повідомленні додатково ухвалою Господарського суду Донецької області після закінчення дії карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (зі змінами). Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.06.2020 призначено судове засідання на 06.07.2020 року.

06.07.2020 на електронну пошту Господарського суду Донецької області надійшла заява від представника позивача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі відеоконференцзв`язку EASYCON.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 06.07.2020 у задоволенні заяви АТ «Національна акціонерна компанія Нафтогаз України» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовлено.

Представник відповідача у судове засідання 06.07.2020 з`явився, проти позовних вимог заперечував з підстав викладених у відзиві.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

08.09.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (споживач) був укладений договір постачання природного газу №1518/1617-ТЕ-41/17.

За умовами п.п.1.1 1.4 вказаного договору з урахуванням додаткової угоди №1 від 23.01.2017 постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що передається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню. Необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений у п. 2.1 цього договору, споживач визначає самостійно. За цим договором може бути поставлений природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України та/або імпортований природний газ за кодом згідно з УКТ ЗЕД , ввезений ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України).

За умовами п. 2.1 договору з урахуванням додаткової угоди №2 від 31.03.2017 постачальник передає споживачу для СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 3106 тис. куб. м, у тому числі за місяцями: жовтень 2016 року 334 тис. куб. м, листопад 2016 року 505 тис. куб. м, грудень 2016 року 751 тис. куб. м, січень 2017 року 640 тис. куб. м, лютий 2017 року 466 тис. куб. м, березень 2017 року 410 тис. куб. м. Постачальник передає споживачу для СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» з 01.04.2017 по 30.09.2017 (включно) газ обсягом до 700 тис. куб. м, у тому числі по місяцях: квітень 2017 року 150 тис. куб. м, травень 2017 року 100 тис. куб. м, червень 2017 року 100 тис. куб. м, липень 2017 року 100 тис. куб. м, серпень 2017 року 100 тис. куб. м, вересень 2017 року 150 тис. куб. м.

Відповідно до п. 3.1 договору постачальник передає споживачеві природний газ у його загальному потоці у разі передачі:

-природного газу власного видобутку у пунктах приймання-передачі природного газу від газовидобуваних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи;

- імпортованого природного газу (за кодом згідно з УКТЗЕД , що ввезений ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на митну територію України) у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

За умовами п. 3.4 договору приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показніків комерціного вузла/вузлів обліку природного газу.

Відповідно до п. 3.5 договору споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику:

- завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з уим договором);

- підписані та скріплені печаткою споживача два примірники актв приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Постачальник не пізніше десятого числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постальник письмово повідомляє споживача про причини такого непідписання акта (п. 3.6 договору).

За умовами п.п.5.1, 5.2 договору в редакції додаткової угоди №2 від 31.03.2017 ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу,а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюєьбся постановою Кабінету міністрів України від 22.03.2017 №187. Ціна за 1000куб.м газу за цим договором з 01.04.2017 становить 4942,00грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати з податком на додану вартість 5930,40грн.

Згідно п. 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням п. 11.3 цього договору укладеня договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 11.01.2005 №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

У разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної обліклвлї ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 11.01.2005 №20 (п. 8.2 договору з урахуванням додаткової угоди №2 від 31.03.2017).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 по 30.09.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 12.1 договору в редакції додаткової угоди №2 від 31.03.2017).

Як свідчать матеріали справи, на підставі договору постачання природного газу №1518/1617-ТЕ-41/17 від 08.09.2016 позивачем та відповідачем було підписано, зокрема, наступні акти приймання-передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі):

- б/н від 31.10.2016 у жовтні 2016 року на суму 1353483,34грн.,

- б/н від 30.11.2016 у листопаді 2016 року на суму 1984721,04грн.,

- б/н від 31.12.2016 у грудні 2016 року на суму 2488745,74грн.,

- б/н від 31.01.2017 у січні 2017 року на суму 2604032,71грн.,

- б/н від 28.02.2017 у лютому 2017 року на суму 2161850,22грн.,

- б/н від 31.03.2017 у березні 2017 року на суму 2004018,56грн.,

- б/н від 30.04.2017 у квітні 2017 року на суму 709602,01грн.,

- б/н від 31.05.2017 у травні 2017 року на суму 455324,26грн.,

- б/н від 30.06.2017 у червні 2017 року на суму 480771,60грн.,

- б/н від 31.07.2017 у липні 2017 року на суму 239807,58грн.,

- б/н від 31.08.2017 у серпні 2017 року на суму 303802,54грн.,

- б/н від 30.09.2017 у вересні 2017 року на суму 300238,36грн.

Вказані акти підписані сторонами і засвідчені печатками підприємств.

Згідно доводів Позивача, у зв`язку з тим, що Відповідач здійснював оплату за переданий газ несвоєчасно із порушенням строків оплати та не виконав зобов`язання у строк визначений Договором, у Відповідача перед ПАТ НАК «Нафтогаз України» станом на дату розрахунку обліковується борг за Договором №1518/1617-ТЕ-41/17.

Вважаючи порушеним своє право, ПАТ НАК «Нафтогаз України» звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з АТ «К.Енерго» коштів у сумі 2 524 034,55 грн., у тому числі:

749 794, 03 грн. - пеня;

316 815, 23 грн. - 3% річних;

1 457 425, 29 грн. - інфляційні втрати.

Відповідач проти позову заперечував. Вважає, що позовна заява подана ПАТ НАК «Нафтогаз України» до неналежного відповідача.

Так, ухвалою господарського суду м.Києва від 10.10.2018р. затверджено мирову угоду, за якою КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу) за договорами постачання (купівлі-продажу) природного газу з усіма додатковими угодами та додатками, укладеними між ПАТ «Київенерго» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України», в тому числі і за договором №4438/16-ТЕ-711/17 від 25.01.2016р.

Крім того, розрахунки з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» були здійснені Відповідачем шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови КМУ від 18.06.2014р. №217) та шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків (відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005р. №20).

Підписанням протокольних рішень у відповідності до постанови КМУ від 11.01.2005р. №20, сторони фактично змінили порядок та здійснення взаєморозрахунків. За вказаними протокольними рішеннями взаєморозрахунки були здійснені у повному обсязі.

Щодо розрахунків шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків на підставі Постанови КМУ від 18.06.2014р. №217, то за цих обставин АТ «К.Енерго» був позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, тому як державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

З урахуванням зазначеного, відповідач вважає, що у позивача відсутні правові підстави для стягнення з АТ «К.Енерго» пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних мотивів:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладено договір постачання природного газу №1518/1617-ТЕ-41/17 від 08.09.2016, згідно з яким позивач зобов`язався передати у власність споживачу у 2016 -2017 роках природний газ (далі газ), а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч. 1,7 ст.193 ГК України.

На виконання умов договору з жовтня 2016 вересень 2017 року позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 15 086 397,96 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання - передачі природного газу, які підписані сторонами і засвідчені печатками підприємств.

Згідно долученої Позивачем до позову «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №1518/1617-ТЕ-41/17, розрахунки за договором здійснювалися:

- шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови КМУ від 18.06.2014р. №217);

- шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків (відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 №20);

Щодо розрахунків шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005р. №20.

З матеріалів справи вбачається, що сторони ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Київенерго», за участі ГУ Державної казначейської служби України у м.Києві, Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради, Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київського міської ради, склали між собою спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України №2077 від 10.04.2017 на суму 5826950,12грн.

В пункті 1 цих протокольних рішень вказано, що їх предметом є організація проведення взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20.

Наслідком підписання спільних протокольних рішень на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 є фактична зміна визначеного у договорі №1518/1617-ТЕ-41/17 від 08.09.2016 порядку і строку проведення розрахунків за природний газ відносно сум, які охоплюються такими рішеннями, оскільки підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, НАК «Нафтогаз України» у такий спосіб виявило згоду зі зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором №1518/1617-ТЕ-41/17 від 08.09.2016.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз».

Наведене регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

Цим Порядком передбачено, що він визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз», а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами.

Відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок, в даному випадку - ПАТ «Нафтогаз України» (позивачу).

Отже, державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2018р. у справі №924/296/18 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.07.2019р. у справі № 913/334/18, від 03.04.2019р. у справі № 906/278/18, від 14.03.2018р. у справі № 910/9806/16 та від 24.10.2019р. у справі №903/910/18.

Положення щодо неможливості відповідача впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ закріплені у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, згідно з пунктом 4 якого перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

За таких обставин, оскільки держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами, підстави для покладення відповідальності на відповідача за несвоєчасну оплату коштів відсутні.

З огляду на викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вищезазначені взаєморозрахунки за придбаний природний газ були здійснені не власними коштами відповідача, а через процедуру встановлену постановами Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, якою передбачено, що пільги та субсидії не є коштами суб`єкта господарювання та автоматично перераховуються із спеціальних рахунків, у випадку їх надходження, на рахунки позивача.

Господарський суд вважає помилковим посилання Позивача на пункт 6.2 договору, яким сторони погодили (додаткова угода №5 від 15.08.2016), що з урахуванням п. 11.3 цього договору укладання договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, оскільки підписавши протокольні рішення сторони свідомо узгодили новий порядок проведення розрахунку, фактично змінивши умови пункту 6.2 цього договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВСУ від 04.12.2019р. у справі №910/1827/19.

Щодо здійснення розрахунків на підставі постанови КМУ №217 від 18.06.2014р.

З наданої Позивачем довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №1518/1617-ТЕ-41/17 вбачається, що не врегульовані спільними протокольними рішеннями платежі проводились шляхом розподілу коштів відповідно до постанови КМУ від 18.06.2014р. №217.

Постанова КМУ №217 «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки» (далі - Порядок № 217) була прийнята на виконання норм ст. 191 Закону України «Про теплопостачання», що визначає механізм перерахування коштів для проведення розрахунків з гарантованим постачальником за весь обсяг спожитого природного газу.

Згадані вище вимоги нормативно-правових актів повністю узгоджуються з умовами п. 6.2. договору, згідно якого платежі за договором здійснюються на поточний рахунок Постачальника із спеціальним режимом використання.

Згідно п. 1 Порядку №217, останній визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу.

Відповідно до п. 7 Порядку №217 усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів.

Порядком №217 визначено, що уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію (далі - реєстр нормативів), що затверджується НКРЕКП.

У відповідності до п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Разом з тим, відповідно до Порядку №217 уповноважений банк здійснює відповідно до реєстру нормативів розподілу коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, перерахування коштів в частині вартості послуг з розподілу природного газу на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками.

Отже, Відповідач не користувався коштами, належними до оплати за постачання природного газу і не міг впливати на визначення нормативу перерахування коштів, що виключає правові підстави для стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Згідно з п. 3 Порядку № 217, теплопостачальні організації, що здійснюють продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, для виробництва яких повністю або частково використовується природний газ, куплений у постачальника природного газу із спеціальними обов`язками такими теплопостачальними організаціями або теплогенеруючими організаціями, в яких теплопостачальні організації купують теплову енергію, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів "населення", "релігійні організації", "бюджетні установи", "інші споживачі" (далі - спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними організаціями).

За приписами п. 8 Порядку № 217, усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку.

У відповідності до п. 9 Порядку № 217, уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію (далі - реєстр нормативів), що затверджується Комісією.

Як зазначено у пункті 12 Порядку, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі комісія або НКРЕКП) на підставі даних, визначених у пунктах 10 і 11 цього Порядку, щомісяця:

1) розраховує для кожної категорії споживачів теплопостачальної і теплогенеруючої організації нормативи перерахування коштів:

- на поточний рахунок теплопостачальної і теплогенеруючої організації;

- на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками, зазначений у договорі купівлі-продажу (постачання) природного газу (далі - рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками);

- на рахунок оператора газотранспортної системи, зазначений у договорі на транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) (далі - рахунок оператора газотранспортної системи);

- на рахунок оператора газорозподільної системи, зазначений у договорі на розподіл природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на розподіл природного газу з оператором газорозподільної системи) (далі - рахунок оператора газорозподільної системи);

- на спеціальні рахунки, відкриті теплогенеруючими організаціями;

2) затверджує реєстр нормативів;

3) доводить реєстр нормативів до відома уповноваженого банку для виконання не пізніше ніж за один робочий день до початку місяця, в якому застосовуватимуться нормативи;

4) розміщує реєстр нормативів на своєму офіційному веб-сайті.

На підставі пункту 13 Порядку, уповноважений банк, згідно з умовами договору банківського рахунку, здійснює перерахування коштів за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води із спеціальних рахунків, відкритих структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій, на спеціальні рахунки теплопостачальних і теплогенеруючих організацій двічі на день, а саме:

- до 10-ї години - залишок коштів на початок операційного дня;

- до 17-ї години - кошти, що надійшли протягом операційного дня на спеціальні рахунки, відкриті структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій.

Уповноважений банк до 12-ї години операційного дня здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14-26 цього Порядку.

З матеріалів справи та пояснень представників сторін вбачається, що на виконання вищевказаних норм відповідачем були відкриті рахунки зі спеціальним режимом використання. Розрахунки між відповідачем та позивачем за Договором №4436/16-ТЕ-41 від 25.01.2016 проводилися в порядку та на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 на підставі нормативів перерахування коштів, прийнятих на підставі постанов НКРЕКП.

З огляду на викладене господарський суд погоджується з доводами АТ «К.Енерго» про те, що відповідач позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, тому як державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Таким чином, розрахунки між сторонами Договору №1518/1617-ТЕ-41/17 здійснювались шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови КМУ від 18.06.2014р. №217) та шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків (відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005р. №20).

Суд вважає, що підписанням протокольних рішень у відповідності до постанови КМУ від 11.01.2005р. №20, сторони фактично змінили визначений умовами Договору №4436/16-ТЕ-41 порядок та здійснення взаєморозрахунків.

Щодо розрахунків шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків на підставі Постанови КМУ від 18.06.2014р. №217, то за цих обставин АТ «К.Енерго» було позбавлено можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, тому як державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що у позивача відсутні правові підстави для нарахування АТ «К.Енерго» пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

Щодо доводів відповідача про подання позовної заяви до неналежного відповідача суд зазначає наступне.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.10.2018р. у справі №910/7807/18 затверджено Мирову угоду, укладену 09.10.2018 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» затвердити.

За Мировою Угодою КП «Київтеплоенерго» підтверджує та визнає, що стало і є правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором постачання (купівлі-продажу) природного газу №1518/1617-ТЕ-41/17 від 08.092016 з усіма додатковими угодами та додатками, укладеним між ПАТ «Київенерго» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (п.1 Мирової угоди).

Відповідно до п.1.1. Мирової угоди від 09.10.2018 сторони визнають та погодили, що неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов Договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання Мирової Угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов Договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї Мирової Угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору / судових спорів. При цьому, Сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в межах справи №910/5098/18 досліджувалось питання правомірності заміни боржника (ПАТ «Київенерго») на КП «Київтеплоенерго» за зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» перед НАК «Нафтогаз України» за відсутності волі КП «Київтеплоенерго» в частині заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних та факту передачі йому кореспондуючих такому зобов`язанню прав вимоги до споживачів, за висновками судів положення частини 4 ст. 13, частин 1, 4 статті 41, частини 2 статті 61 Конституції України виключать можливість такої заміни.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що КП «Київтеплоенерго» не стало правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних.

Отже, доводи відповідача про пред`явлення позову до неналежного відповідача є безпідставними та необґрунтованими.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав наведених вище.

На підставі ст. 129 ГПК України витрати щодо сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до відповідача Акціонерного товариства К.Енерго про стягнення пені у розмірі 749794,03грн., 3% річних у розмірі 316815,23грн., інфляційних втрат у розмірі 1457425,29грн відмовити повністю.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 06 липня 2020 року.

Повний текст рішення складено та підписано 15.07.2020 року.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов