ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"08" липня 2020 р. Cправа №902/662/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл", м.Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Агростар центр", м.Вінниця

про стягнення 680506,58 грн заборгованості згідно договору купівлі-продажу

В С Т А Н О В И В :

06.07.2020 до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Агростар центр" 680506,58 грн заборгованості, що нарахована з посиланням на неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати вартості отриманого товару, а саме: основного боргу в розмірі 664521,58 грн; 8192,00 грн - 3% річних та суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, в розмірі 7793,00 грн.

Одночасно з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми основного боргу (664521,58 грн), що знаходиться на рахунках останнього, а саме:

- на рахунок № НОМЕР_1 (старий - НОМЕР_2 ) Вінницької філії акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк";

- на рахунок № НОМЕР_3 (старий НОМЕР_5) публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль".

Обґрунтовуючи подану заяву позивач зазначає наступне:

"... ускладнення виконання рішення, після його ухвалення зумовлене суб`єктивними причинами, які свідчать про відверте небажання боржника здійснити погашення існуючої суми заборгованості з урахуванням ігнорування боржника почати переговори для вирішення питання мирним шляхом. Не надання інформації з яких причин він не може сплатити кошти, та доказів які це підтверджують. Не просить, а ні розстрочки, а ні відстрочки погашення боргу. Таким чином, уникнення Відповідачем ведення переговорів по реструктуризації боргу, свідчить не про об`єктивні причини а про несумлінність власника і директора боржника до своїх зобов`язань, що в свою чергу ускладнить виконання рішення суду".

Узагальнюючи викладені в заяві обставини, позивач зазначає наступне:

"- право Позивача порушено несумлінними діями Відповідача;

- суд зобов`язаний організувати ефективний захист і зупинити це правопорушення, шляхом накладання арешту на кошти Відповідача;

- несумлінні дії Відповідача по невиконанню умов договору і закону яскраво свідчать про ускладнення виконання рішення в разі задоволення позовних вимог;

- для відновлення порушеного права. Позивач вже докладає багато зусиль для його відновлення і докладати доведеться ще багатше, якщо суд не прийме захисних мір, про які просив Позивач у заяві про забезпечення позову;

- відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hor№sby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgtne№ts a№d Decisio№s 1997-11);

- із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору."

Поряд з тим, суд зазначає, що позивачем з метою розгляду даної заяви про забезпечення позову також подано клопотання про витребування доказів, а саме:

- у Вінницької філії акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" довідку про залишок грошових коштів, на дату формування довідки, та рух грошових коштів за період з 30.10.19 року по дату формування довідки, по рахунку № НОМЕР_4 (старий - НОМЕР_2 ), який належить ТОВ "Агростар центр";

- у Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" довідку про залишок грошових коштів, на дату формування довідки, та рух грошових коштів за період з 30.10.19 року по дату формування довідки, по рахунку № НОМЕР_3 (старий НОМЕР_5), який належить ТОВ "Агростар центр".

Обґрунтовуючи подане клопотання позивач вказує, що згідно позиції Верховного суду України однією із підстав для застосування запобіжного заходу є наявність доказів про витрачання коштів відповідачем, з моменту виникнення зобов`язання. З огляду на банківську таємницю, що зумовлює необхідність отримання такої інформації, лише шляхом звернення до суду про її витребування, позивач просить суд витребувати означені відомості.

При розгляді вказаного клопотання позивача суд враховує наступне.

Відповідно до положень ч.ч. 1-4 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст.81 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Тобто, необхідність подання клопотання про витребування доказів обумовлюється відсутністю у сторони певних доказів у справі, що мають підтвердити або спростувати певні обставини та аргументи.

Поряд з тим, відомості, на отримання яких направлено клопотання позивача, виходять за межі предмета дослідження при розгляді заяви про забезпечення позову з огляду на наступне.

Так, інформація про рух грошових коштів за період з 30.10.2019 по дату формування довідки по рахунку, який належить ТОВ "Агростар центр", може містити відомості не лише щодо відповідача, а й інших його контрагентів, які не є стороною у даній справі.

При цьому, з огляду на предмет спору у справі №902/662/20 та межі судового розгляду клопотання про забезпечення позову, у суду відсутні підстави для надання оцінки взаємовідносин відповідача з іншими контрагентами та, відповідно, встановлення пріоритетності виконання ТОВ "Агростар центр" грошових зобов`язань по відношенню до позивача.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача від 02.07.2020 про витребування доказів.

Щодо заяви позивача про забезпечення позову суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Частиною 4 ст.137 ГПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає врахування господарським судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Водночас, відповідно до пункту 11 статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Так, суд зазначає, що право вжиття тих чи інших заходів належить суду, який виходить із предмету спору, конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

При цьому, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (п.1 ч.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26 грудня 2011 року).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК України).

Разом з тим, позивачем звертаючись із заявою про забезпечення позову не дотримано вищезазначених положень Кодексу та не доведено факту утруднення чи неможливості виконання майбутнього, можливого рішення суду. Тобто доводи позивача ґрунтуються на припущеннях про ймовірність того, що у разі задоволення позову позивач не буде мати змоги стягнути з відповідачів присуджену до стягнення суму заборгованості.

При цьому слід зазначити, що посилання позивача на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27.12.2019 по справі №569/23623/19, яка встановлює факт звернення адвоката ТОВ "Соя-Біотек" з заявою про вчинення злочину директором ТОВ "Агростар Центр", передбаченого ст.388 КК України (приховання заставного майна), не підтверджує причетність останнього до вчинення вказаного злочину, а вказує на проведення перевірки відносно викладених обставин.

Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Одночасно суд зазначає, що докази на підтвердження обставин вчинення ТОВ "Агростар Центр" дій, направлених на відчуження належного останньому майна, - в матеріалах справи відсутні.

Щодо наявності виконавчих проваджень відносно відповідача слід зазначити, що відомості, відображені у скріншоті з автоматизованої системи виконавчого провадження, наданого позивачем, не є інформативними, оскільки не відображають обсягу боргових зобов`язань ТОВ "Агростар центр" та підстав їх виникнення.

Таким чином, наявні матеріали справи не дають підстави для висновку щодо наміру відповідача ухилятися від виконання майбутнього, можливого рішення у справі №902/662/20 у разі задоволення позовних вимог.

Підсумовуючи викладене вище, суд зазначає про відсутність підстав для вжиття запобіжних заходів у зв`язку із чим, суд відмовляє у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача.

Також слід зазначити, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" від 02.07.2020 про витребування доказів відмовити.

2. В задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" від 02.07.2020 про вжиття заходів забезпечення позову у справі №902/662/20 відмовити.

3. Дана ухвала суду від 08.07.2020 у справі №902/662/20 підписана суддею та набрала законної сили 08.07.2020.

4. Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-256, пункту 4 розділу X Прикінцевих положень та підпункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

5. Копію ухвали надіслати згідно переліку рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул.Смольна, 9Б, м.Київ, 03022);

3 - відповідачу ( вул.Стрілецька, буд. 64, кв.43 , м.Вінниця, 21007)