ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" липня 2020 р. Справа № 924/753/20

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Попика О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, м. Вінниця

до фізичної особи-підприємця Ковальського Анатолія Володимировича, м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області

про стягнення 77014,02 грн

за участю представників:

позивача: Гоцанюк О.Р. - головний спеціаліст юридичного відділу

відповідача: не з`явився

У засіданні проголошено вступну і резолютивну частини рішення.

встановив: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, м. Вінниця звернулось до суду з позовом про стягнення з фізичної особи-підприємця Ковальського Анатолія Володимировича, м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області 66372,92 грн, з яких 58706,56 грн заборгованості по орендній платі за період з листопада 2019 року по травень 2020 року, 7666,36 грн пені.

Ухвалою суду від 18.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі для її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 15.07.2020.

Від позивача на адресу суду надійшла заява (від 06.07.2020) про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача 77014,02 грн, з яких 68746,01 грн заборгованості по орендній платі за період листопад 2019 року - травень 2020 року, 8268,01 грн пені.

З огляду на відповідність поданої заяви положенням ст. ст. 14, 46 ГПК України, заява прийнята судом.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідачем не було виконано обов`язок зі сплати орендної плати у строк, визначений договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, від 30.03.2018 №1917. Як на правову підставу позову посилається на положення ст. ст. 11, 509, 525, 526, 625, 629, 759, 762 ЦК України, ст. ст. 174, 179, 193, 218, 222 ГК України, ст. ст. 10, 18, 19, 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідач відзиву на позов не надав, причини не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 23.06.2020.

Судом враховується, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з урахуванням їх збільшення.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

04.03.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Ковальським Анатолієм Володимировичем (орендар) укладено договір №2067 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (далі - договір), згідно з п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене (нерухоме) майно - приміщення загальною площею 498,2 кв.м., розміщене за адресою: вул. Драгоманова, 9, м. Кам`янець-Подільський, Хмельницька обл., 32300, на першому та другому поверхах корпусу столярних будівельних майстерень, що перебуває на балансі державного навчального закладу «Подільський центр професійно-технічної освіти», ідентифікаційний код 21319289 (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 31.10.2018 і становить за незалежною оцінкою 1034723,00 гривень.

Майно передається в оренду з метою розміщення складу на площі 438,2 кв.м та офісу на площі 60,0 кв.м. (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном, без права передачі в суборенду та приватизації, у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання орендарем та орендодавцем цього договору та акта приймання-передавання майна.

Згідно з п. 2.2 договору передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, із змінами та доповненнями, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - січень 2019 року - 13673,85 грн (п. 3.1 договору). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п. 3.2 договору).

За приписами п. 3.3 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Відповідно до п. 3.4 договору у разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.

Згідно з п. 3.5 договору розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, зміни орендної ставки, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від орендаря чи орендодавця причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% та 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж (п. 3.6 договору).

За умовами п. 3.7 договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день перерахування орендної плати.

Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу (п. 3.10 договору).

Умовами договору на орендаря покладено зобов`язання, зокрема, використовувати орендоване майно відповідно до мети використання згідно із п. 1.2 та умов цього договору; своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу (п. п. 5.1, 5.3 договору).

У п. 9.4 договору зазначено, що стягнення заборгованості з орендної плати та штрафних санкцій, передбачених цим договором, проводиться на підставі рішення суду.

Сторони у п. 10.1 договору погодили, що він укладений строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 04.03.2019 до 03.02.2022 включно.

Умови цього договору зберігають силу протягом усього строку цього договору, у тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством установлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов`язань (п. 10.2 договору).

Додатком №1 до договору є підписаний відповідачем розрахунок плати за базовий місяць оренди державного нерухомого майна.

Згідно з підписаним сторонами актом приймання-передавання індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, від 04.03.2019 відповідно до п. 7.1 договору №2067 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, від 04.03.2019 орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене (нерухоме) майно - приміщення загальною площею 498,2 кв.м., розміщене за адресою: вул. Драгоманова, 9, м. Кам`янець-Подільський, Хмельницька обл., 32300, на першому та другому поверхах корпусу столярних будівельних майстерень, що перебуває на балансі державного навчального закладу «Подільський центр професійно-технічної освіти». В акті зазначено, що майно на момент укладення договору не потребує капітального ремонту, відповідно до акту обстеження технічного стану об`єкта оренди від 11.02.2019.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях звернулося до відповідача з претензією (від 12.12.2019), в якій повідомило про наявність заборгованості по орендній платі до державного бюджету за серпень-жовтень 2019 року в сумі 29293,21 грн, нарахування 3746,75 грн пені і пропонувало відповідачу їх сплатити.

Листом від 17.02.2020 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях запропонувало відповідачу виконати зобов`язання за п. 5.3 договору щодо погашення заборгованості, яка на 17.02.2020 становить 34189,12 грн (заборгованість по орендній платі до державного бюджету - 28915,99 грн, пеня - 5273,13 грн).

У матеріали справи також надано копію лист позивача від 28.04.2020, адресований відповідачу, в якому позивач повідомив, що враховуючи систематичні порушення орендарем п. 5.3 договору, він звернувся до господарського суду Хмельницької області із позовною заявою про розірвання договору оренди; копії наказів Фонду державного майна України від 11.04.2019 №364 "Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України", від 18.06.2019 №579 "Про визначення дня початку роботи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях" та від 20.06.2019 №595 "Про визнання такими, що втратили чинність, Положення про регіональне відділення Фонду державного майна по Вінницькій області, Положення про регіональне відділення Фонду державного майна по Хмельницькій області".

У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості з орендної плати за договором №2067 від 04.03.2019 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 77014,02 грн, з яких 68746,01 грн заборгованості по орендній платі, 8268,01 грн пені (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Частиною 1 ст. 179 Господарського кодексу України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і не господарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Як убачається з матеріалів справи, правовідносини сторін виникли на підставі договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності.

Оренда державного майна є різновидом майнового найму, що регулюється як спеціальними нормами Закону України "Про оренду державного та комунального майна", так і нормами Цивільного та Господарського кодексів України.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З огляду на положення ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 759 ЦК України, ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 18 та 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і в повному об`ємі незалежно від наслідків господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи відповідно до умов договору оренди №2067 від 04.03.2019 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, акту приймання-передавання майна від 04.03.2020 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області передало у строкове платне користування відповідачу приміщення загальною площею 498,2 кв.м., розміщене за адресою: вул. Драгоманова, 9, м. Кам`янець-Подільський, Хмельницька обл., 32300, на першому та другому поверхах корпусу столярних будівельних майстерень, що перебуває на балансі державного навчального закладу «Подільський центр професійно-технічної освіти», а відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати орендну плату згідно з погодженим у договорі порядком (п. п. 3.6, 5.3 договору).

Однак відповідач в порушення вищевказаних законодавчих норм та умов договору оренди свої зобов`язання щодо своєчасної щомісячної оплати орендної плати не виконав, в результаті чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 68746,01 грн за період листопад 2019 року - травень 2020 року (за листопад 2019 року - 9174,07 грн, за грудень 2019 року - 9861,10 грн, за січень 2020 року - 9880,82 грн, за лютий 2020 року - 9851,17 грн, за березень 2020 року - 9929,98 грн, за квітень 2020 року - 10009,42 грн, за травень 2020 року - 10039,45 грн), що відображено в поданих позивачем розрахунках заборгованості з орендної плати.

Доказів про сплату заявлених до стягнення сум заборгованості з орендної плати та доказів, які би спростовували позовні вимоги щодо їх стягнення, суду не подано. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 68746,01 грн заборгованості з орендної плати заявлені правомірно та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 199 ГК України виконання господарського зобов`язання забезпечується засобами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватись передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обороті. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно п. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 3 ст. 3, ст. 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторонами в п. 3.7 договору визначено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день перерахування орендної плати.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 8268,01 грн пені згідно з поданим розрахунком.

Судом враховується, що відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Враховуючи наведене, умови п. 3.6 договору, положення ч. 5 ст. 254 ЦК України щодо визначення закінчення строку, а також заявлений позивачем строк розрахунку, за підрахунком суду, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню в сумі 8158,55 грн (на заборгованість березня в сумі 8766,83 грн - 833,45 грн пені за 16.04.2019-23.07.2019; на заборгованість квітня 2019 року в сумі 9803,19 грн - 647,28 грн пені за 16.05.2019-23.07.2019; на заборгованість травня 2019 року - 581,98 грн пені (з яких на заборгованість в сумі 9871,81 грн - 339,43 грн пені за 18.06.2019-23.07.2019 та на заборгованість в сумі 9299,63 грн - 242,55 грн пені за 24.07.2019-20.08.2019); на заборгованість червня 2019 року в сумі 9822,46 грн - 330,20 грн пені за 16.07.2019-20.08.2019; на заборгованість липня 2019 року - 451,04 грн пені (з яких на заборгованість в сумі 9763,52 грн - 45,47 грн пені за 16.08.2019-20.08.2019 та на заборгованість в сумі 8885,61 грн - 405,57 грн пені за 21.08.2019-09.10.2019); на заборгованість серпня 2019 року - 818,62 грн пені (з яких на заборгованість в сумі 9734,24 грн - 202,42 грн пені за 17.09.2019-09.10.2019 та на заборгованість в сумі 9619,85 грн - 616,20 грн пені за 10.10.2019-24.12.2019); на заборгованість вересня 2019 року в сумі 9802,37 грн - 574,71 грн пені за 16.10.2019-24.12.2019; на заборгованість жовтня 2019 року в сумі 9870,99 грн - 313,98 грн пені за 16.11.2019-24.12.2019; на заборгованість листопада 2019 року - 965,73 грн пені (з яких на заборгованість в сумі 9880,86 грн - 58,47 грн пені за 17.12.2019-24.12.2019 та на заборгованість в сумі 9174,07 грн - 907,26 грн пені за 25.12.2019-17.06.2020); на заборгованість грудня 2019 року в сумі 9861,10 грн - 876,45 грн пені за 16.01.2020-06.07.2020; на заборгованість січня 2020 року в сумі 9880,82 грн - 661,96 грн пені за 18.02.2020-06.07.2020, на заборгованість лютого 2020 року в сумі 9851,17 грн - 496,33 грн пені а 17.03.2020-06.07.2020; на заборгованість березня 2020 року в сумі 9929,98 грн - 337,51 грн пені за 16.04.2020-06.07.2020; на заборгованість квітня 2020 року в сумі 10009,42 грн - 200,19 грн пені за 16.05.2020-06.07.2020; на заборгованість травня 2020 року в сумі 10039,45 грн - 69,12 грн пені за 16.06.2020-06.07.2020). У частині стягнення 109,46 грн пені належить відмовити.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст. 86 ГПК України).

З огляду на зазначені вище обставини справи та положення законодавства, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення 68746,01 грн заборгованості, 8158,55 грн пені. У позові в частині стягнення 109,46 грн пені належить відмовити з вищенаведених підстав.

При цьому судом враховано, що наказом Фонду державного майна України від 11.04.2019 №364 "Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України" утворено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях як юридичну особу публічного права, що розташоване у м. Вінниця, реорганізувавши шляхом злиття Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області. Установлено, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях є правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, м. Вінниця до фізичної особи-підприємця Ковальського Анатолія Володимировича, м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області про стягнення 77014,02 грн, з яких 68746,01 грн заборгованості та 8268,01 грн пені, задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Ковальського Анатолія Володимировича, АДРЕСА_1 (р.н. НОМЕР_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, м. Вінниця, вул. Гоголя, буд. 10 (код 42964094) для зарахування до Державного бюджету України 68746,01 грн (шістдесят вісім тисяч сімсот сорок шість гривень 01 коп.) заборгованості, 8158,55 грн (вісім тисяч сто п`ятдесят вісім гривень 55 коп.) пені.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Ковальського Анатолія Володимировича, АДРЕСА_1 (р.н. НОМЕР_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, м. Вінниця, вул. Гоголя, буд. 10 (код 42964094) 2099,01 грн (дві тисячі дев`яносто дев`ять гривень 01 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у строки та порядку, визначені ст. ст. 256, 257 ГПК України, з урахуванням розділів Х "Прикінцеві положення", ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 15.07.2020.

Суддя В.В. Виноградова

Видрук. 4 прим.: 1 - до справи, 2, 3 - позивачу (21018, м. Вінниця, вул. Гоголя, 10; 29013, м. Хмельницький, вул. Соборна, 75), 4 - відповідачу ( АДРЕСА_2 ). Всім рек. з пов. про вруч.