РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.07.2020Справа № 910/7324/20
Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 31)

до Державного підприємства «Київський автомобільний ремонтний завод» (03113, м. Київ, вул. Миколи Василенка, 1)

про стягнення заборгованості

Представники сторін:

від позивача - Кудаліна І.М., адвокат;

від відповідача - не з`явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26 травня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (позивач) надійшла позовна заява №25/4/7/31/13811 від 21.05.2020 року до Державного підприємства «Київський автомобільний ремонтний завод» (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку стягнути заборгованість на суму в розмірі 690 061, 59 грн. за договором №478ПВ від 28.12.2018 року про постачання електричної енергії споживачу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу, зокрема, відповідач не виконав в повному обсязі своїх зобов`язань щодо сплати вартості спожитої електричної енергії, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за спожиту електроенергію за періоди: січень 2020 року, лютий 2020 року, березень 2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи №910/7324/20 здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.06.2020 року.

В підготовчому засіданні 17.06.2020 року було оголошено перерву на 01.07.2020 року.

01.07.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.07.2020 року.

В судове засідання 15.07.2020 року представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з клопотаннями відповідача про перенесення засідання.

Суд наголошує на тому, що відповідно до ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, чи електронною поштою відтак, беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (Позивач) та Державним підприємством «Київський автомобільний ремонтний завод» (Відповідач) укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № 478ПВ (Договір) на умовах Комерційної пропозиції постачальника електричної енергії ТОВ «Київські енергетичні послуги» споживачу Державне підприємство міністерства оборони Київський автомобільний ремонтний завод» (Комерційна пропозиція). Відповідачу присвоєно особовий рахунок № 478.

Відповідно до п. 2.1 Договору Позивач продає електричну енергію Відповідачу для убезпечення потреб електроустановок Відповідача, а Відповідач оплачує Позивачу вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

Згідно з п. 5.1 Договору Відповідач розраховується із Позивачем за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Відповідачем комерційною пропозицією.

Пункт 5.5 Договору визначає, що розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 5.3 Комерційної пропозиції остаточний розрахунок здійснюється не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Обсяги споживання за розрахункові періоди січень 2020 р. - березень 2020 р. підтверджуються відповідно до даних комерційного обліку (інформація про обсяги споживання), які надавалися оператором системи розподілу - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», у відповідності до вимог п. 4.3, 4.12, пп. 31 п. 5.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), та п. 9.14 Розділу IX, п. 12.4 Розділу XII Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311. Згадана інформація підтверджена у листі ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» № 01/3/04/12922 від 30.04.2020 року.

На підставі отриманих даних про спожиті Відповідачем обсяги електроенергії Позивачем сформовано рахунки: від 25.01.2020 р. № 478/1/1 - на суму 409 570,22 грн., від 25.02.2020 р. № 478/2/1 - на суму 397 986,16 грн., від 01.04.2020 р. № 478/3/1 - на суму 347 386,63 грн.

Таким чином, за період 01.01.2020 - 31.03.2019 р. Відповідачу нараховано 1154 943,01 грн., а сплачено ним 475 000,00 грн. (не повністю погашено нарахування за розрахункові періоди «січень 2020 р.», «лютий 2020 р.» та повністю не сплачено нарахування за розрахунковий період «березень 2020 р.»).

У зв`язку із наявністю у Відповідача заборгованості за фактично спожиту електричну енергію, Позивач припинив дію Договору з 01.04.2020 року у відповідності до умов Договору, направивши повідомлення №25/4/7/10/8635 від 04.03.2019. Останній день дії Договору - 31.03.2020 року.

Відповідно до приписів статей 6, 11 Цивільного кодексу України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори.

Приписами частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може укладатись у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 641 Цивільного кодексу України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (ч. 2 ст. 642 ЦК України).

Положеннями статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абз. 2п. 5.11 Договору та Розділу «Розмір пені за порушення строку оплати та або штраф» Комерційної пропозиції у разі порушення Відповідачем строків оплати Позивач має право вимагати сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості з а кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання, та 3% річних від суми боргу.

Також, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України Відповідач, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Оскільки постачання електричної енергії Відповідачу здійснюється для непобутових потреб і не стосується надання житлово-комунальних послуг, обмеження щодо нарахування штрафних санкцій, встановлені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», не розповсюджуються на Відповідача.

Суд, перевіривши розрахунок, здійснений позивачем, прийшов до висновку, що він є арифметично правильним, таким, що відповідає умовам Договору та вимогам чинного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, беручи до уваги, що відповідачем не надано суду належні докази на спростування, викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 525, 526, 530, 629, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 19, 56, 73, 74, 76, 86, 80, 162, 164, 171, 231, 232, 233, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Київський автомобільний ремонтний завод» (03113, м. Київ, вул. Миколи Василенка, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 31, ) суму основного боргу у сумі 679 943,01 грн., пеню у сумі 3 876,25 грн., 3% річних у сумі 2 778,94 грн., інфляційну складову боргу у сумі 3 463,39 грн., витрати зі сплати судового збору у сумі 10 350,92 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15.07.2020 р.

Суддя М.В. Данилова