УХВАЛА

м. Київ

07.07.2020Справа № 922/4235/19

За позовом Приватного акціонерного товариства «Сахновщинське імені М. О. Ключки»

до 1. Міністерства юстиції України

2. Селянського (Фермерського) господарства «Белік»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Азадалієва

Яна Миколаївна

про визнання протиправними та скасування наказів

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

за участю представників сторін

від позивача Радченко А.В., адвокат за довіреністю № 215 від 31.12.2019

від відповідача-1 Підгородецька О.Ю., наказ № 700/03 від 24.12.2019

від відповідача-2 Топоров А.О., адвокат за довіреністю від 17.02.2020

від третьої особи не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

11.01.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Сахновщинське імені М.О. Ключки» до Міністерства юстиції України та Селянського (Фермерського) господарства «Белік» про

- визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» № 3688/5 від 29.11.2019 прийнятого на підставі висновку комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 21.11.2019;

- визнання протиправним і скасування наказу Міністерства юстиції України № 3897/5 від 05.12.2019 про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України № 3688/5 від 29.11.2019 «Про анулювання доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Азадалієвої Яни Миколаївни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2020 відкрито провадження у справі № 922/4235/19 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; залучено до участі у участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Азадалієву Яну Миколаївну; підготовче засідання призначено на 18.02.2020.

10.02.2020 від відповідача-2 надійшла заява про проведення судових засідань у справі в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 922/4235/19 від 11.02.2020 в задоволенні заяви відповідача-2 про проведення судових засідань у справі в режимі відеоконференції відмовлено.

12.02.2020 від відповідача-2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач-2 проти задоволення позовних вимог заперечує повністю.

12.02.2020 від відповідача-2 до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1. ч. 1. ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. оскільки справа не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

13.02.2020 на електрону пошту суду від відповідача-2 надійшла заява про проведення судових засідань по справі № 922/4235/19 у режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 922/4235/19 від 17.02.2020 заяву відповідача-2 про проведення судових засідань у справі в режимі відеоконференції повернуто без розгляду на підставі ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.

14.02.2020 до суду надішли заяви від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про залучення останніх до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.

17.02.2020 до суду надішли заяви від ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про залучення останніх до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.

18.02.2020 позивачем подано клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення. Представник позивача 06.03.2020 ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою представника позивача.

18.02.2020 позивачем до суду подано відповідь на відзив відповідача-2.

18.02.2020 позивачем до суду подано клопотання про витребування у відповідача-1: матеріалів справи по розгляду скарги С(Ф)Г «Белік» від 26.09.2019 № 26/09-2 у повному обсязі; оригіналу наказу № 3688/5 від 29.11.2019 та висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації міністерства юстиції України від 21.11.2019.

В підготовчому засіданні 18.02.2020 відповідач-1 заперечував проти витребування оригіналів документів та зазначив, що він може надати в цьому засіданні засвідчені копії відповідних документів.

В підготовчому засіданні 18.02.2020 позивач погодився про надання відповідачем-1 копій запитуваних документів.

В підготовчому засіданні 18.02.2020 відповідачем-1 подано витребувані документи, які залучено судом до матеріалів справи.

В підготовчому засіданні 18.02.2020 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 12.03.2020.

24.02.2020 до суду надійшли заяви від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про залучення останніх до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.

28.02.2020 від відповідача-1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач-1 проти задоволення позовних вимог заперечує повністю. У відзиві міститься клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для подачі відзиву.

В підготовчому засіданні 12.03.2020 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, про поновлення відповідачу-1 пропущеного процесуального строку для подачі відзиву.

В підготовчому засіданні 12.03.2020 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, про відмову в задоволенні заяв осіб про залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з`ясовувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому (ч. 5 п. 1.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Отже, третя особа без самостійних вимог, має знаходитися з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін.

Суд розглянувши подані заяви про залучення до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 відмовляє в їх задоволенні, оскільки прийняття рішення з даного господарського спору, не може вплинути на їх права або обов`язки щодо відповідачів.

В підготовчому засіданні 12.03.2020 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, про відмову в задоволенні клопотання відповідача-2 про закриття провадження у справі з огляду на наступне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження; спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило майнового, приватного права чи інтересу.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято спірне рішення, здійснено оскаржуваний запис.

Виникнення спірних правовідносин зумовлене незгодою ПАТ «Сахновщинське імені М.О. Ключки» з наказом Міністерства юстиції України «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» № 3688/5 від 29.11.2019 в частині скасування реєстраційних дій щодо державної реєстрації за позивачем права оренди земельної ділянки. Тобто позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача.

З огляду на викладене, відсутні підстави для закриття провадження у справі.

В підготовчому засіданні 12.03.2020 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 09.04.2020.

24.03.2020 від відповідача-2 надійшла заява про проведення судових засідань у справі в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 922/4235/19 від 08.04.2020 в задоволенні заяви відповідача-2 про проведення судових засідань у справі в режимі відеоконференції відмовлено.

08.04.2020 від позивача до суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання у справі № 922/4235/19 у зв`язку з установленням постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із змінами) на усій території України карантину.

09.04.2020 на електрону пошту суду від відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 28, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 установлено на усій території України карантин.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 922/4235/19 від 09.04.2020, у зв`язку з нез`явленням учасників справи в судове засідання, розгляд справи було відкладено на 30.04.2020.

09.04.2020 на електрону пошту суду від відповідача-2 надійшла заява про проведення судових засідань у справі в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 922/4235/19 від 22.04.2020 в задоволенні заяви відповідача-2 про проведення судових засідань у справі в режимі відеоконференції відмовлено.

В судовому засіданні 30.04.2020 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 21.05.2020.

04.05.2020 на електрону пошту суду від відповідача-2 надійшли заяви про проведення судових засідань у справі в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 922/4235/19 від 12.05.2020 в задоволенні заяви відповідача-2 про проведення судових засідань у справі в режимі відеоконференції відмовлено.

19.05.2020 на електрону пошту суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з установленням постановою Кабінету міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із змінами) на усій території України карантину.

19.05.2020 на електрону пошту суду від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з установленням постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із змінами) на усій території України карантину.

В судовому засіданні 21.05.2020 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 11.06.2020.

27.05.2020 на електрону пошту суду від відповідача-2 надійшли додаткові пояснення по справі.

10.06.2020 позивачем до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з установленням постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із змінами) на усій території України карантину.

В судовому засіданні 11.06.2020 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 07.07.2020.

Суд розглянувши матеріали справи відзначає наступне

У справі, що розглядається, позовні вимоги спрямовані на захист порушеного, на думку позивача, права оренди земельної ділянки, яке підлягає державній реєстрації, тобто цей спір є спором про право цивільне та має приватноправовий характер. Оскарження рішень про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки безпосередньо пов`язане із захистом позивачем цивільного права у спорі щодо земельних ділянок з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею (цією особою) права на це майно. Отже, такий спір має розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь Мін`юсту як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його приватноправового характеру. Зазначене відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному, зокрема, у постановах від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) та від 27.11.2019 у справі № 815/1915/18 (провадження № 11-947апп19).

Відповідно до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський процесуальний кодекс України установлює, що господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами (пункти 6 та 13 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України).

Натомість, відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі частини 1 статті 15 цього Кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Юрисдикція цивільних справ визначена статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Сахновщинське імені М. О. Ключки» на підставі укладених 04.07.2019 договорів з власниками земельних ділянок - фізичними особами є орендарем цих земельних ділянок та право оренди за яким було зареєстровано в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, С(Ф)Г «Белік» оскаржило до Міністерства юстиції України рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятих приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Азадалієвої Яни Миколаївни щодо реєстрації права оренди на земельні ділянки за ПАТ «Сахновщинське імені М. О. Ключки» та за результатами розгляду скарги Мін`юстом прийнято спірний наказ «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» № 3688/5 від 29.11.2019.

Згідно матеріалів справи власниками земельних ділянок, щодо державної реєстрації права оренди яких існує спір, є фізичні особи.

Зазначені фізичні особи є власниками земельних ділянок та не мають статусу підприємців. Саме з цих підстав справа у цьому спорі не відноситься до юрисдикції господарських судів відповідно до пунктів 6, 13 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, як про це помилково вказав суд апеляційної інстанції, та має розглядатись за правилами цивільного судочинства згідно зі статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, даний спір не може розглядатись у порядку господарського судочинства та є спором про право цивільне, тобто має пиватноправовий характер, а також належний суб`єктний склад сторін цього спору, до якого відносяться й власники земельних ділянок (фізичні сособи), які є сторонами (орендодавцями) договорів, укладених ними з позивачем, не є фізичними особами - підприємцями.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 910/7781/19 (провадження № 12-150гс19).

Стаття 231 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд закриває провадження у справі.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішення в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Враховуючи те, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, суд вважає за необхідне повернути позивачу сплачений ним судовий збір в розмірі 3.842,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 234 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі № 922/4235/19 закрити.

2. Повернути Приватному акціонерному товариству «Сахновщинське імені М.О. Ключки» (64508, Харківська область, Сахновщинський район, с. Сугарівське, ) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 3.842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн 00 коп., сплачений квитанцією № 0.0..1 від 21.12.2019. Оригінал квитанції № 0.0..1 від 21.12.2019 залишити в матеріалах справи Господарського суду міста Києва № 922/4235/19.

3. Роз`яснити Приватному акціонерному товариству «Сахновщинське імені М.О. Ключки», що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції загальних судів за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалу складено 13.07.2020.

СуддяВ.В.Сівакова