ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2020 р. Справа№ 911/2899/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання Бовсуновській Ю.В.

за участю представників:

від позивача - Глотова С.О.., адвокат, довіреність №27/11-215Д від 28.11.2019;

від відповідача - Панкеєва Т.В., адвокат, довіреність б/н від 10.07.2020,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" на рішення Господарського суду Київської області від 12.03.2020 у справі №911/2899/19 (суддя Бабкіна В.М., повний текст складено - 23.03.2020) за позовом Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" до товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" про стягнення 829 975,63 доларів США заборгованості за договором комісії №5/29-Д від 11.04.2016 та зовнішньоекономічним контрактом №5/22-К від 11.04.2016, у тому числі - 761 260,18 доларів США попередньої оплати та 68 715,45 доларів США комісійної плати.

ВСТАНОВИВ наступне.

Дочірнє підприємство Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "ТЕХІМПЕКС" про стягнення 829975,63 доларів США заборгованості за договором комісії № 5/29-Д від 11.04.2016 р. та зовнішньоекономічним контрактом № 5/22-К від 11.04.2016 р., у тому числі - 761260,18 доларів США попередньої оплати та 68715,45 доларів США комісійної плати.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань в частині своєчасної передачі товару за договором комісії № 5/29-Д від 11.04.2016 р. позивачу на комісію.

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.03.2020 у справі №911/2899/19 позов задоволено частково: вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 692304 (шістсот дев`яносто дві тисячі триста чотири) долари США 55 центів попередньої оплати; у задоволенні решти вимог відмовлено.

Задоволення позову у вказаній частині мотивовано судом тим, що з огляду на невиконання ТОВ "НВК "ТЕХІМПЕКС" зобов`язання з поставки товару відповідно до договору комісії № 5/29-Д від 11.04.2016 р. та закінчення строку дії останнього, попередня оплата у розмірі 692304,55 доларів США підлягає поверненню відповідачем у зв`язку з відсутністю підстав для її подальшого утримання.

Поряд з цим, судом першої інстанції відхилено вимоги позивача в частині стягнення з відповідача решти 68955,63 доларів США попередньої оплати, з огляду на їх безпідставність, оскільки відповідач отримав від позивача лише 692304,55 дол. США, а наявності інших підстав для стягнення попередньої оплати в більшій сумі, з якої до того ж позивачем вже було утримано 50% комісійної винагороди, останнім належними і допустимими доказами не доведено.

Крім цього, вимога позивача про стягнення з відповідача комісійної плати в розмірі 68715,45 доларів США (50% комісійної плати відповідно до п. 6.3 договору комісії) також не була задоволена судом, у зв`язку з тим, що умова, в залежність від настання якої поставлений обов`язок відповідача оплачувати комісійну винагороду комісіонеру, не настала, оскільки лише за виконання доручення, зазначеного в договорі комісії, комісіонер має отримувати комісійну плату.

Не погодившись з прийнятим рішенням в частині задоволених позовних вимог, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у вказаній частині.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що закінчення строку дії договору комісії не є підставою для припинення зобов`язань сторонами, які залишилися невиконаними.

Також, скаржник вказує, що неможливість своєчасного виконання ним зобов`язання з передачі товару позивачу була зумовлена неотриманням останнім дозволу ДСЕКУ на експорт продукції.

В ході розгляду даної апеляційної скарги апелянтом подано клопотання про виклик в судове засідання посадової особи Держекспортконтролю для дачі усних пояснень щодо наданої інформації у відповіді на адвокатський запит.

Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання, дійшла висновку про відмову у його задоволенні враховуючи наступне.

Згідно положень ч. 1 ст. 87 Господарського процесуального кодексу України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

При цьому, частиною 1 ст. 88 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка.

Свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти (ч. 1 ст.89 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, згідно наведених положень Господарського процесуального кодексу України передумовою виклику свідку для допиту є суперечливість обставин, викладених свідком у заяві, іншим доказам, або у разі наявності у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Відповідь Держекспортконтролю, яка була надана на адвокатський запит, по своїй суті не є заявою свідка.

Враховуючи все вищевикладене, у задоволенні вказаного клопотання судом відмовляється.

Представник апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню в частині задоволених позовних вимог, з наступних підстав.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "ТЕХІМПЕКС" (комітент) та Дочірнім підприємством Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" (комісіонер) 11 квітня 2016 року було укладено договір № 5/29-Д, відповідно до п. 1.1 якого комітент доручає комісіонеру, а комісіонер бере на себе зобов`язання за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені в інтересах комітента та за рахунок останнього щодо укладання контракту з інозамовником (покупець) на експорт продукції, зазначеної у додатку № 1 до цього договору (далі за текстом - договір комісії).

Згідно з п. 1.2 договору, виступаючи від свого імені, комісіонер самостійно вчиняє зовнішньоекономічну угоду (контракт) з покупцем щодо поставки йому продукції на умовах СІР - порт Момбаса, Республіка Кенія, відповідно до умов Інкотермс 2010.

Кількість продукції та її номенклатура наводиться у додатку № 1 до даного договору (п. 2.1 договору).

У відповідності з п. 3.1 договору комітент здійснює передачу продукції на комісію комісіонеру по цьому договору в морському порту Момбаса, Республіка Кенія.

Умовами п. 3.2 договору передбачено, що комітент за свій рахунок транспортує продукцію до морського порту Момбаса, Республіка Кенія.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що строк передачі продукції не може перевищувати шести місяців з моменту отримання грошових коштів за п. 6.2.1 цього договору.

Датою передачі продукції комісіонеру є дата підписання акту приймання - передачі (форма наведена у додатку № 3 до цього договору) в порту Момбаса, Республіка Кенія (п. 3.5 договору).

Відповідно до пп. 4.1.1 п. 4.1 договору комісіонер у відповідності до даного договору зобов`язується виконати переддоговірну роботу та укласти з покупцем контракт. У разі необхідності - вчинити інші правочини, спрямовані на забезпечення виконання наданого комітентом доручення, включаючи залучення третіх осіб.

Підпунктом 4.1.6 п. 4.1 договору передбачено, що комісіонер зобов`язується вжити всіх необхідних заходів щодо оформлення висновку та дозволу ДСЕКУ на реалізацію (експорт) продукції покупцю.

Комісіонер зобов`язується здійснити декларування і митне оформлення продукції та сплатити пов`язані з цим митні платежі і вартість послуг вантажних митних терміналів (пп. 4.1.7 п. 4.1 договору).

Згідно з пп. 4.2.1 п. 4.2 договору комітент у відповідності до даного договору зобов`язується передати на комісію відповідно до умов цього договору продукцію в упаковці згідно з технічними умовами на даний вид продукції та з технічною експлуатаційною документацією.

У відповідності з пп. 4.2.3 п. 4.2 договору комітент зобов`язується відшкодувати витрати комісіонера на виконання доручення комітента шляхом утримання грошових коштів комісіонером, що надійдуть від покупця, або на підставі виставлених комісіонером рахунків протягом 5-ти банківських діб, зокрема, витрат, пов`язаних з виконанням п. 4.1.1 цього договору, витрат на сплату дозволу ДСЕКУ, банківських витрат; витрат на декларування та митне оформлення, а також витрат пов`язаних із наданням послуг вантажними митними терміналами; витрат на брокерські послуги; витрат на поштово-телеграфні послуги та зв`язку; витрат на відрядження; інших витрат, пов`язаних з виконанням цього договору.

Технічна інспекція проводиться представниками комісіонера, комітента та покупця відповідно до програми технічного приймання (на вимогу комісіонера або покупця перевірка здійснюється на відповідному стенді за рахунок покупця). Результати спільної технічної інспекції будуть оформлені актом технічної інспекції (згідно з додатком № 2 до цього договору), що буде підписаний уповноваженими представниками комітента та комісіонера (п. 5.4 договору).

Пунктом 5.5 договору передбачено, що продукція вважається такою, що передана комітентом комісіонеру на комісію, після її митного оформлення, доставки відповідно до п. 3.1 цього договору та підписання акту приймання-передачі.

Відповідно до п. 6.1 договору погоджена комітентом загальна ціна продукції (загальна ціна, за якою комітент передає продукцію комісіонеру на комісію) наводиться у додатку № 1 до цього договору та становить 1527010,00 доларів США і сформована з урахуванням безпосередньо вартості продукції, а також витрат за п. 4.2.3 договору та комісійної плати відповідно до п. 6.3 договору. Загальна сума цього договору становить 1527010,00 доларів США.

Умовами п. 6.2 договору передбачено, що розрахунки за цим договором будуть здійснюватися наступним чином: 50% загальної ціни продукції перераховуються прямим переказом грошових коштів на валютний рахунок комітента у строк не більше 5 банківських днів з дати надходження грошових коштів від покупця за виключенням комісійної плати та витрат комісіонера (пп. 6.2.1 п. 6.2 договору); 50% загальної ціни продукції перераховуються прямим переказом грошових коштів на валютний рахунок комітента у строк не більше 10 банківських днів після підписання акту технічної інспекції продукції на умовах договору та надходження грошових коштів від покупця, за виключенням комісійної плати та витрат комісіонера (пп. 6.2.2 п. 6.2 договору).

Згідно з п. 6.3 договору за виконання доручення, зазначеного в даному договорі, комісіонер отримує комісійну плату (що включає в себе ПДВ, яка підлягає сплаті комісіонером з отриманої комісійної плати) у розмірі 9% від суми цього договору, що становить 137430,90 доларів США, з грошових коштів, що надійдуть від покупця на валютний рахунок комісіонера за поставку продукції згідно з цим договором.

У відповідності з п. 6.4 договору обсяги витрат, пов`язаних з реалізацією покупцеві продукції, які комісіонер вправі утримати (відшкодувати) на умовах п. 4.2.3 договору без додаткового погодження з комітентом, становить 142400,90 доларів США, з урахуванням комісійної плати.

Грошові кошти, зазначені в п. 6.4 договору, які залишилися не використаними після виконання доручення комісіонером, вважатимуться додатковою комісійною платою комісіонера (п. 6.5 договору).

Пунктом 6.7 договору передбачено, що право комісіонера на комісійну плату виникає з моменту укладення контракту.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 р. (п. 13.1 договору).

Сторонами також було підписано додаток № 1 до договору комісії № 5/29-Д від 11.04.2016 р. - Специфікацію продукції, що передається комітентом на комісію (запасні частини для Т-55, Т-72), який було укладено в новій редакції шляхом укладення додаткової угоди № 1 до договору комісії № 5/29-Д від 11.04.2016 р.

На виконання умов договору комісії № 5/29-Д від 11.04.2016 р. між комісіонером та комітентом були підписані звіти комісіонера, у тому числі - № 1 від 31.05.2016 р. на суму 692304,55 доларів США, № 2 від 31.07.2016 р. на суму 400,00 доларів США, № 3 від 31.08.2016 р. на суму 300,00 доларів США, № 4 від 31.03.2019 р. на суму 200,00 доларів США.

ДП "Укрінмаш" було перераховано на користь ТОВ "НВК "ТЕХІМПЕКС" 692304,55 доларів США згідно платіжного доручення в іноземній валюті № 61 від 16.05.2016 р., а також меморіального ордеру від 16.05.2016 р. на відповідну суму.

Поряд з цим, 11.04.2016 р. між Дочірнім підприємством Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" (продавець) і Компанією "Fortune Enterprises LTD", Республіка Уганда (покупець) було підписано контракт № 5/22-К, відповідно до п. 1.1 якого продавець передає у власність покупця, а покупець приймає та оплачує запасні частини (вироби), кількість і номенклатура яких зазначена у додатку № 1 до цього контракту, що становить його невід`ємну частину, на умовах, викладених нижче (далі за текстом - контракт).

Кількість виробів та їх номенклатура вказані у додатку № 1 до цього контракту (п. 2.1 контракту).

Згідно з п. 3.1 контракту продавець здійснює поставку виробів на умовах CІР - морський порт Момбаса, Республіка Кенія, згідно з правилами ІНКОТЕРМС 2010 (якщо у додаткових угодах не обумовлено інше).

У відповідності з п. 3.2 контракту поставка виробів здійснюється однією партією протягом 6 місяців з моменту набрання контрактом чинності та отримання авансового платежу від покупця. Відвантаження виробів відбувається після підписання акту технічного приймання (інспекції) та надходження оплати в розмірі 100% від загальної вартості цього контракту.

За умовами п. 3.4 контракту датою приймання виробів вважається дата підписання акту приймання-передачі.

Пунктом 4.1 контракту встановлено, що загальна ціна на вироби, що поставляються за цим контрактом, встановлюється в доларах США та включає вартість виробів, пакування, маркування виробів та постачання на умовах CIР - морський порт Момбаса, Республіка Кенія, згідно з ІНКОТЕРМС 2010.

Загальна вартість контракту складає 1527010,00 доларів США (п. 4.2 контракту).

Відповідно до п. 5.1 контракту оплати за вироби, що поставляються за цим контрактом, здійснюються в доларах США наступним чином: 50 % загальної вартості контракту, що становить 763505,00 доларів США, повинні бути сплачені покупцем продавцю як авансовий платіж впродовж 5 банківських днів після набрання чинності контракту згідно з п. 12.2 та надання продавцем відповідного рахунку; 50% загальної вартості контракту, що складає 763505,00 доларів США, повинні бути сплачені впродовж 5 банківських днів з дня підписання акту технічного приймання (інспекції) виробів на складі продавця представниками сторін та надання продавцем відповідного рахунку.

У відповідності з п. 5.2 контракту у випадку, якщо цей контракт не буде виконаний з вини продавця, продавець зобов`язаний повернути платіж покупцю впродовж 10 банківських днів після отримання письмової вимоги від покупця.

Цей контракт набирає чинності від дати його підписання, а зобов`язання з відвантаження виробів набирають чинності з дати отримання продавцем дозволу на експорт виробів у Державній службі експортного контролю України, і діє до 30.12.2017 р. (п. 12.2 контракту).

ДП "Укрінмаш" та Компанією "Fortune Enterprises LTD", Республіка Уганда було підписано додаток № 1 до контракту № 5/22-К - специфікацію на запасні частини до Т-55, Т-72.

Покупцем на умовах, визначених контрактом, на рахунок ДП "Укрінмаш" 13.05.2016 р. були перераховані грошові кошти у розмірі 763505,00 доларів США, які за своєю правовою природою є частковою попередньою оплатою продукції (50% загальної ціни продукції), зазначеної в додатку № 1 до договору комісії, що вбачається із звіту комісіонера від 31.05.2016 р. № 1 та підтверджується довідкою Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" № 153-00/205 від 14.11.2019 р.

Як зазначалося вище, 16.05.2016 р. ДП "Укрінмаш" з наведеної суми попередньої оплати від іноземного покупця перерахувало відповідачеві 692304,55 дол. США.

ТОВ "Науково-виробнича компанія "ТЕХІМПЕКС" було направлено на адресу ДП "Укрінмаш" лист № 949/07-16 від 22.07.2016 р., згідно з яким відповідач повідомив позивача про те, що перша партія продукції за договором комісії № 5/29-Д від 11.04.2016 р. буде готова до відвантаження в першій декаді серпня 2016 року.

Відповідачем, представником продавця (ДП Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш") Колесовим О., який діяв на підставі довіреності № 27/5-210-Д від 25.08.2016 р., представником покупця ("Fortune Enterprises LTD") директором John Katto, який діяв на підставі Статуту компанії, та представником кінцевого користувача - From the End User - Ayii Avii, 25.08.2016 р. було проведено технічну інспекцію виробів та встановлено, що вони відповідно до зовнішньоекономічного контракту № 5/22-К від 11.04.2016 р. прийняті згідно з вимогами технічних умов, що діють в Україні, а їх якість та комплектність задовольняє вимоги вказаного контракту.

У подальшому, ДП "Укрінмаш" було направлено ТОВ "Науково-виробнича компанія "ТЕХІМПЕКС" лист від 20.12.2017 р. № 27/25-10077 стосовно виконання договору комісії № 5/29-Д від 11.04.2016 р., відповідно до якого позивач повідомляв відповідача про відмову в наданні дозволу на експорт запасних частин до Т-72 Державною службою експортного контролю та зазначав про необхідність повернути кошти покупцю, у зв`язку з цим ДП "Укрінмаш" просило ТОВ "НВК "ТЕХІМПЕКС" в найкоротший термін повернути кошти в розмірі 692304,55 доларів США на рахунок ДП ДК "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" для подальшого повернення покупцю.

В свою чергу, 19.11.2018 р. ДП "Укрінмаш" отримало від Компанії "Fortune Enterpises LTD" вимогу від 07.11.2018 р., згідно якої, керуючись п. 5.2 контракту, покупець - Компанія "Fortune Enterpises LTD", просив повернути у строк до 10 банківських днів з дня отримання вимоги грошові кошти у сумі 763505,00 доларів США, які за своєю правовою природою були частковою попередньою оплатою продукції.

ДП ДК "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" було надіслано ТОВ "Науково-виробнича компанія "ТЕХІМПЕКС" лист № 27/25-3471 від 10.05.2019 р., за яким позивач повідомляв відповідача, що, враховуючи відмову в наданні дозволу на експорт запасних частин до Т-72 Державною службою експортного контролю, ДП "Укрінмаш" здійснило чимало зусиль щодо можливості реалізації вказаних запасних частин Т-72, але до теперішнього часу зацікавленості потенційних покупців немає. Також, вказано, що покупець не втрачає надії на отримання товару або повернення коштів, а тому планує здійснити повторну технічну інспекцію запасних частин за контрактом, які були оглянути покупцем у серпні 2016 року. Для відповіді покупцю стосовно інспекції, позивач просив відповідача повідомити дату та місце проведення технічної інспекції за договором комісії № 5/29-Д від 11.04.2016 р.

Компанією "Fortune Enterprises LTD" було направлено ДП ДК "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" лист від 15.05.2019 р., в якому компанія повідомила, що оскільки стало зрозуміло, що експортну ліцензію на контракт отримано не буде, єдиним можливим рішенням у даній ситуації є повернення коштів Компанії "Fortune Enterprises Ltd" назад.

Позивачем 28.05.2019 р. було виставлено відповідачу вимогу № 27/11-3942 на суму 829975,63 доларів США, яка складається з 50% загальної ціни продукції з урахуванням залишку на рахунках позивача грошових коштів у сумі 2244,82 доларів США у сумі 761260,18 доларів США та комісійної плати комісіонера в сумі 68715,55 доларів США відповідно до п. 6.3 договору (50% комісійної плати). Зазначені кошти ДП ДК "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" просило ТОВ "НВК "ТЕХІМПЕКС" повернути у строк до 10 робочих днів з дня отримання цієї вимоги.

ТОВ "НВК "ТЕХІМПЕКС" у відповідь на вказану вимогу надіслало ДП "Укрінмаш" лист № 1064/06-19 від 14.06.2019 р. щодо повернення попередньої оплати за договором комісії № 5/29-Д від 11.04.2016 р., згідно з яким відповідач повідомляв позивача про те, що отримані товариством кошти у вигляді попередньої оплати були витрачені на закупівлю, виготовлення продукції відповідно до специфікації та договору в повному обсязі. На даний час значний обсяг продукції знаходиться на складі товариства за адресою: Київська обл. Яготинський р-н, с. Засупоївка, вул. Польова, 7а, яка готова до відвантаження. Враховуючи тимчасові фінансові труднощі, TOB "НВК "ТЕХІМПЕКС" зверталося до позивача з проханням розглянути альтернативну пропозицію щодо закупівлі у товариства іншої продукції за договором (перелік продукції додається), яка знаходиться на складі товариства; розглянути можливість реалізації даної продукції за договором інозамовникам або на внутрішньому ринку. У разі неможливості реалізувати зазначену пропозицію, товариство просило ДП "Укрінмаш" відтермінувати повернення отриманих коштів.

Позивач, зазначаючи про невиконання відповідачем зобов`язання щодо передачі продукції у встановлений договором строк звернувся до суду із даним позовом про стягнення 829975,63 доларів США заборгованості за договором комісії № 5/29-Д від 11.04.2016 р. та зовнішньоекономічним контрактом № 5/22-К від 11.04.2016 р., у тому числі - 761260,18 доларів США попередньої оплати та 68715,45 доларів США комісійної плати.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 692304,55 доларів США попередньої оплати виходив з того, що невиконання ТОВ "НВК "ТЕХІМПЕКС" зобов`язання з поставки товару відповідно до договору комісії № 5/29-Д від 11.04.2016 р. та закінчення строку дії останнього, є підставами для повернення позивачу попередньої оплати у розмірі 692304,55 доларів США у зв`язку з відсутністю підстав для її подальшого утримання.

При цьому, судом відхилено вимоги позивача в частині стягнення з відповідача решти 68955,63 доларів США попередньої оплати, з огляду на їх безпідставність, оскільки, як вказав суд, відповідач отримав від позивача лише 692304,55 дол. США, а наявності інших підстав для стягнення попередньої оплати в більшій сумі, з якої до того ж позивачем вже було утримано 50% комісійної винагороди, останнім належними і допустимими доказами не доведено.

Крім цього, як вже вказувалося, вимога позивача про стягнення з відповідача комісійної плати в розмірі 68715,45 доларів США (50% комісійної плати відповідно до п. 6.3 договору комісії) також залишена без задоволення.

Вказане рішення місцевого господарського суду оскаржується лише в частині задоволених вимог про стягнення з відповідача 692304,55 доларів США попередньої оплати.

Колегія суддів вважає відсутніми підстави для задоволення вимог у вказаній частині, враховуючи наступне.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частиною першою, другою статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі №6-100цс15.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадання достатньої правової підстави, чого в цьому спорі не відбулося.

Так, місцевим господарським судом було вірно встановлено, що договір комісії № 5/29-Д від 11.04.2016 р. припинив свою дію 31.12.2017 р. у зв`язку із закінченням терміну, на який він укладався.

Разом з тим, закінчення строку дії договору не є підставою припинення зобов`язань за ним.

Так, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, що прямо передбачено ч. 4 ст. 631 Цивільного кодексу України.

При цьому, поняття "строк дії договору" та "строк виконання зобов`язання" не є тотожними.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.ст. 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 202 ГК України такою умовою є виконання, проведене належним чином. При цьому, слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним.

Навіть після припинення дії договору, невиконані стороною зобов`язання за ним залишаються чинними для такої сторони-боржника, і вказана обставина не звільняє останнього від виконання обов`язку протягом того часу, коли існує відповідне зобов`язання.

З огляду на те, що закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке залишилося невиконаним, колегія суддів вважає, що після закінчення строку дії укладеного між сторонами договору можливим є виконання сторонами за ним своїх зобов`язань.

Таким чином, необхідної умови для застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України (відпадання достатньої правової підстави) не відбулося (наведена правова позиція щодо неможливості застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України у випадку лише закінчення строку дії договору викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №910/9072/17).

При цьому, судом не встановлено обставин розірвання цього договору сторонами чи визнання його недійсним в судовому порядку.

Враховуючи наведене, висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для повернення перерахованих позивачем відповідачу грошових коштів попередньої оплати в сумі 692304,55 доларів США визнається апеляційним судом необґрунтованим.

Окрім наведеного, слід також зазначити, що судом не встановлено, а позивачем не доведено суду факту повного невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором.

Так, як вже було вказано, відповідач листами повідомляв позивача про те, що сума отриманого ним авансу, була витрачена на закупівлю та виготовлення продукції.

Більш того, відповідачем, представником продавця (ДП Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш") Колесовим О., який діяв на підставі довіреності № 27/5-210-Д від 25.08.2016 р., представником покупця ("Fortune Enterprises LTD") директором John Katto, який діяв на підставі Статуту компанії, та представником кінцевого користувача - From the End User - Ayii Avii, 25.08.2016 р. було проведено технічну інспекцію виробів та встановлено, що вони відповідно до зовнішньоекономічного контракту № 5/22-К від 11.04.2016 р. прийняті згідно з вимогами технічних умов, що діють в Україні, а їх якість та комплектність задовольняє вимоги вказаного контракту.

Слід зазначити, що позивач не заперечує обставин закупівлі та виготовлення відповідачем продукції, про що, зокрема, також свідчить його лист від 10.05.2019 № 27/25-3471 від 10.05.2019 р., за яким позивач повідомляв відповідача, що покупець не втрачає надії на отримання товару або повернення коштів, а тому планує здійснити повторну технічну інспекцію запасних частин за контрактом, які були оглянути покупцем у серпні 2016 року. Для відповіді покупцю стосовно інспекції, позивач просив відповідача повідомити дату та місце проведення технічної інспекції за договором комісії № 5/29-Д від 11.04.2016 р.

Стосовно обставин не передачі вказаної продукції на комісію позивачу, слід зазначити наступне.

У відповідності з п. 3.1 договору комітент здійснює передачу продукції на комісію комісіонеру по цьому договору в морському порту Момбаса, Республіка Кенія.

Пунктом 3.4 договору передбачено, що строк передачі продукції не може перевищувати шести місяців з моменту отримання грошових коштів за п. 6.2.1 цього договору.

В свою чергу, згідно пп. 4.1.6 договору комісії, комісіонер зобов`язується вжити всіх необхідних заходів щодо оформлення висновку та дозволу ДСЕКУ на реалізацію (експорт) продукції покупцю.

Отже, хоча за умовами п. 3.4 договору строк виконання відповідачем свого зобов`язання з передачі позивачу продукції не пов`язано з отриманням позивачем висновку та дозволу ДСЕКУ на реалізацію (експорт) продукції покупцю, разом з тим, переміщення товарів військового призначення через митний кордон України та їх митне оформлення можливе лише після отримання дозвільних документів (дозволу, висновку) Державної служби експертного контролю України.

Таким чином, незважаючи на те, що відповідач, виконавши належним чином своє зобов`язання з виготовлення продукції, не може її поставити через відсутність дозволу.

Згідно умов пп. 4.1.6 договору комісії саме на позивача покладено обов`язок по вжиттю всіх необхідних заходів щодо оформлення висновку та дозволу ДСЕКУ на реалізацію (експорт) продукції покупцю.

ДП ДК "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" є уповноваженим державою посередником у здійсненні зовнішньоекономічної діяльності у сфері експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення, тобто позивач є суб`єктом здійснення міжнародних передач товарів.

Відносини щодо порядку отримання дозволу (висновку) на експорт (тимчасове вивезення) товарів, міжнародні передачі яких підлягають експертному контролю, регулюються Законом України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання" та Порядком здійснення контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 р. № 1807.

Відповідно до визначень термінів, наведених у ст. 1 ЗУ "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання", дозвіл - це документ, виданий центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, який надає право на експорт чи імпорт товарів; висновок - документ, виданий центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного експортного контролю, який надає право на тимчасове ввезення або вивезення товарів чи їх транзит, проведення переговорів, пов`язаних з укладанням зовнішньоекономічних договорів (контрактів) про міжнародні передачі товарів військового призначення або про експорт товарів подвійного використання та інших товарів до держав, щодо яких установлено часткове ембарго на поставки таких товарів.

Відповідно до приписів ст. 17 Закону України "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання" зовнішньоекономічні договори (контракти) стосовно міжнародних передач товарів укладаються суб`єктами господарювання, державними замовниками з державного оборонного замовлення відповідно до законодавства з урахуванням вимог щодо здійснення таких передач, установлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 Порядку здійснення контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 р. № 1807, міжнародна передача товарів може здійснюватися суб`єктом здійснення міжнародних передач товарів або іноземним суб`єктом господарської діяльності за наявності у нього відповідного дозволу чи висновку Держекспортконтролю. Дозвіл чи висновок Держекспортконтролю на право здійснення відповідної міжнародної передачі будь-якого виробу військового призначення є підставою для передачі імпортеру (кінцевому споживачеві) комплекту технічної документації (технічних даних), необхідної для налагодження, експлуатації та використання такого виробу за цільовим призначенням в обсягах, визначених цим дозволом чи висновком.

Для отримання дозволу чи висновку на право експорту, тимчасового вивезення, імпорту, тимчасового ввезення та реекспорту товарів суб`єкт надсилає Держекспортконтролю лист з додатками, переліченими у даному пункті (п. 11 Порядку).

Таким чином, згідно вимог вищезазначеного Закону та вказаних Порядків міжнародна передача товарів може здійснюватися суб`єктом здійснення міжнародних передач товарів за наявності у нього відповідного дозволу чи висновку Держекспортконтролю (ДСЕК України).

Згідно ч. 2,3 ст. 20 ЗУ "Про зовнішньоекономічну діяльність" виключно уповноваженими Україною як державою суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності може здійснюватись експорт та імпорт озброєння, боєприпасів, військової техніки та спеціальних комплектуючих виробів для їх виробництва, вибухових речовин, ядерних матеріалів (включаючи матеріали у вигляді тепловипромінюючих зборок), технологій, устаткування, установок, спеціальних неядерних матеріалів та пов`язаних з ними послуг, джерел іонізуючого випромінювання, а також інших видів продукції, технологій і послуг, які в даний час використовуються при створенні озброєнь і військової техніки або становлять державну таємницю України, яка визначається законами України; дорогоцінних металів та сплавів, дорогоцінного каміння; наркотичних і психотропних засобів; експорт творів мистецтва і старовинних предметів з музейних фондів України.

Призначення уповноважених суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, які можуть здійснювати зазначені експорт та імпорт, і регулювання відповідних експортно-імпортних операцій належать до компетенції Кабінету Міністрів України, який має погоджувати свої рішення з відповідними Комітетами Верховної Ради України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 1999 р. № 1228 "Про надання суб`єктам господарювання повноважень на право здійснення експорту, імпорту товарів військового призначення та товарів, які містять відомості, що становлять державну таємницю" позивачу надано повноваження на право

здійснення експорту та імпорту товарів військового призначення і

товарів, які містять відомості, що становлять державну таємницю.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що матеріали справи не містять дозволу чи висновку Держекспортконтролю на вивезення продукції, виготовленої згідно договору комісії № 5/29-Д від 11.04.2016 р. на виконання зовнішньоекономічного контракту № 5/22-К від 11.04.2016 р.

Одночасно, місцевий господарський суд вказав, що матеріали справи не містять і рішення ДСЕК України про відмову у наданні дозволу на експорт виробів, чи інших документів, які б підтверджували заборону на вивіз продукції, виготовленої згідно договору комісії № 5/29-Д від 11.04.2016 р.

Апелянтом разом з апеляційною скаргою було подано додаткові докази, а саме: копії запитів відповідача до позивача та Держекспортконтролю, в яких він просив надати документи, підтверджуючі факт звернення Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" до ДСЕК України із заявою про отримання дозволу на реалізацію (експорт) продукції: запасних частин для Т-55, Т-72 за зовнішньоекономічним контрактом № 5/22-К від 11.04.2016 р. та факт відмови ДСЕК України у наданні такого дозволу; копії відповідей позивача та ДСЕК України на вказані запити.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Вказані додаткові докази приймаються апеляційним судом, враховуючи неможливість їх подання до суду першої інстанції через отримання їх апелянтом після прийняття оскаржуваного у даній справі рішення.

При цьому, колегією суддів враховується, що відповідач із вказаними запитами звернувся до позивача та ДСЕК України ще під час розгляду даної справи судом першої інстанції, проте відповіді на них отримав вже після прийняття рішення.

Про обставини звернення із запитами до позивача та ДСЕК України відповідач повідомляв суд першої інстанції.

Отже, скаржником доведено обставини неможливості подання вказаних доказів до суду першої інстанції.

Вказані докази не впливають на результат розгляду справи (стаття 1212 Цивільного кодексу України не підлягає застосуванню за наявних обставин), проте вони підтверджують обставини, якими сторони обґрунтовують свої доводи, пов`язані з неотриманням дозволу.

Згідно викладеної у відповіді на запит відповідача інформації, позивач звернувся до ДСЕК України із заявою від 04.08.2016 №100 про отримання дозволу на експорт запасних частин для танків Т-55 та Т-72 відповідно до контракту № 5/22-К від 11.04.2016 р. В свою чергу, відповідно до звернення Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" від 30.09.2016 №27/14-8317 заяву від 04.08.2016 №100 Держекспортконтролем залишено без розгляду.

Також, у зазначеній відповіді вказано, що в подальшому 11.11.2016 Дочірнє підприємство Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" повторно звернулося до Держекспортконтролю із заявою №130-1 щодо отримання дозволу на експорт запасних частин для танків Т-55 та Т-72 відповідно до контракту № 5/22-К від 11.04.2016 р.

За результатом опрацювання вказаної заяви, листом від 02.12.2016 №2796/11-16 ДСК Держекспортконтроль повідомив позивача про відмову у наданні разового дозволу на експорт товарів військового призначення, у зв`язку із виникненням потреби у забезпеченні національних інтересів України, на підставі ч.7 ст. 16 ЗУ "Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання".

З наведеної у відповіді інформації вбачається, що позивач вперше звернувся до ДСЕК України за отриманням дозволу на експорт запасних частин лише на початку серпня 2016 (тоді як строк виконання відповідачем зобов`язання з передачі товару на комісію розпочав свій перебіг з 17.05.2016).

При цьому, відповідач повідомляв позивача (як вже було вказано вище), що перша партія продукції буде готова до відвантаження в першій декаді серпня 2016 року).

Крім цього, 25.08.2016 р. було проведено технічну інспекцію виробів та встановлено, що вони відповідно до зовнішньоекономічного контракту № 5/22-К від 11.04.2016 р. прийняті згідно з вимогами технічних умов, що діють в Україні, а їх якість та комплектність задовольняє вимоги вказаного контракту.

За наведених обставин, звернення позивача до ДСЕК України лише на початку серпня 2016 року за отриманням дозволу не можна вважати завчасним.

Більш того, згідно інформації Держекспортконтролю відповідно до звернення Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" від 30.09.2016 №27/14-8317 заяву від 04.08.2016 №100 залишено без розгляду.

В подальшому, лише 11.11.2016 (тобто за шість днів до спливу строку передачі відповідачем товару - 17.11.2016) Дочірнє підприємство Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" повторно звернулося до Держекспортконтролю із заявою №130-1 щодо отримання дозволу на експорт запасних частин для танків Т-55 та Т-72 відповідно до контракту № 5/22-К від 11.04.2016 р.

За наведених обставин, якщо б позивач своєчасно розпочав процедуру отримання дозволу, та завчасно до виготовлення відповідачем продукції отримав відмову у його наданні, останнім не було б витрачено кошти попередньої оплати на виготовлення товару та відповідно понесено збитки у зв`язку з цим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновку про те, що господарським судом не було всебічно, повно та об`єктивно розглянуто в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, що призвело до невірних висновків в частині задоволення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - скасуванню в частині задоволення вимоги про стягнення 692 304 долари США 55 центів попередньої оплати, та з прийняттям нового - про відмову у задоволенні позову у вказаній частині.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача.

При цьому, враховуючи, що при поданні апеляційної скарги скаржником було сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом, то відповідач має право на повернення зайво сплаченої частини у розмірі 75 027,57 грн. за умови подання відповідної заяви, що передбачено ч. 1 ст.7 ЗУ "Про судовий збір", яка наразі відсутня.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" на рішення Господарського суду Київської області від 12.03.2020 у справі №911/2899/19 задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 12.03.2020 у справі №911/2899/19 скасувати в частині задоволення вимоги про стягнення 692 304 долари США 55 центів попередньої оплати та прийняти нове, яким у задоволенні позову у вказаній частині відмовити.

3. В решті рішення Господарського суду Київської області від 12.03.2020 у справі №911/2899/19 - залишити без змін.

4. Стягнути з Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" - "Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма "Укрінмаш" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 36, код 14281072) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" (07400, Київська обл., м. Бровари, бул. Незалежності, буд. 14, код 32499006) 377 273 грн. 43 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду Київської області видати відповідний наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 20.07.2020 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко