ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1099/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Державне підприємство "Управління відомчої воєнізованої охорони (ДП "Управління Вохор"), м. Київ
до Товариство з обмеженою відповідальністю "ДВ Нафтогазовидобувна компанія"
про стягнення коштів
за участю представників:

Позивача - не з`явився;

Відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2020 року Державне підприємство "Управління відомчої воєнізованої охорони (ДП "Управління Вохор") звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ Нафтогазовидобувна компанія", заборгованість в сумі 797987,96 грн., яка складається з суми основного боргу в розмірі 779147,96 грн. та пені 18840,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.04.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого провадження на 12.05.2020 р. о 11:00. Ухвалою суду від 12.05.2020 р. підготовче засідання відкладено на 04.06.2020 р. о 10:45.

Ухвалою суду від 04.06.2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 18.06.2020 р. о 10:45. Ухвалою суду від 18.06.2020 р. було оголошено про наступне судове засідання на 02.07.2020 р. о 11:30.

Представник Позивача у судове засідання не з`явився, 26.05.2020 р. через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без участі представника.

Представник Відповідача у судові засідання не з`явився, 26.05.2020 р. через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву (вх. № 11813) та 16.06.2020 р. через канцелярію суду за вх. № 13617 надав клопотання, в яких зазначає, що ним було повністю сплачено основну суму боргу за надані послуги в розмірі 779247,96 грн. та до матеріалів справи надані копії платіжних доручень про сплату заборгованості. Також в наданому клопотання Відповідач просить розглядати справу без участі представника за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Між Державним підприємством "Управління відомчої воєнізованої охорони (ДП "Управління Вохор") (Виконавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДВ Нафтогазовидобувна компанія" (Замовником) було укладено договір про надання послуг № 133 від 08.10.2012 р., предметом якого є надання послуг з охорони особливо важливого об`єкту "Есхар ТЕЦ-2" (Філія "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ Нафтогазовидобувна компанія"), а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві послуги.

Відповідно до п. 3.1. договору, строки надання послуг передбачених п. 1.1. договору, становлять три роки з дати початку надання послуг, що встановлюється з 09.10.2012 р.

Додатковою угодою від 31.12.2015 р. до договору № 133 від 08.10.2012 р. п. 1 договору продовжено строк дії договору № 133 від 08.10.2012 р. до 31.12.2016 р.

П. 2 договору не змінені цією угодою, залишаються чинними в тій редакції, в якій вони викладені сторонами раніше і сторони підтверджують їх обов`язковість для себе.

Додатковою угодою від 31.12.2016 р. до договору № 133 від 08.10.2012 р. п. 1 договору продовжено строк дії договору до 31.12.2017 р.

Листом № ДВ/10427 від 17.10.2016 р. Позивачем повідомлено про зміну юридичної особи компанії: 63524, Харківська область, Чугуївський район, смс. Есхар, вул. 152 Стрілецької дивізії, 16 та на адресу для надсилання листів: 04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 43.

Додатковою угодою від 29.12.2017 р. до договору № 133 п. 1 договору продовжено строк дії договору до 31.12.2018 р. П. 3 всі інші умови договору не змінені цієї угоди залишаються незмінними і сторони підтверджують їх обов`язковість для себе.

Додатковою угодою від 29.12.2018 р. до договору № 133 п. 1 договору продовжено строк дії договору до 31.12.2019 р.

Додатковою угодою від 20.12.2019 р. до договору № 133 п. 1 договору продовжено строк дії договору до 31.12.2020 р. П. 3 всі інші умови договору не змінені цієї угоди залишаються незмінними і сторони підтверджують їх обов`язковість для себе.

Кошторисом вартості послуг з охорони важливого об`єкту електроенергетики "Есхар ТЕЦ-2" (Філія "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ Нафтогазовидобувна компанія") додатку № 2 до додаткової угоди від 20.12.2019 р. до договору № 133 від 08.10.2012 р. вартість послуг на місяць у 2020 р. складає 38973,98 грн.

На виконання п. 4.2. договору, виконавцем направлено замовнику акт надання послуг № 20 від 31.01.2020 р. на суму 389573,98 грн., який відповідно до умов договору підписано сторонами.

Замовником в порушення умов договору не проведено розрахунок протягом 5 банківських днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі послуг, чим було порушено умови передбачені п. 2.3., 2.4. договору, термін виконання зобов`язання збіг 08.02.2020 р. Отже, у замовника перед виконавцем виникла заборгованість за надані послуги охорони з 01.01.2020 р. по 31.01.2020 р. за актом надання послуг № 20 від 31.01.2020 р. на загальну суму 389573,98 грн., строк виконання робіт якої збіг 07.02.2020 р.

03.0.32020 р. за № 01-45/02532 з метою пошуку взаємоприйнятих рішень та досудового врегулювання спору Виконавцем направлено Замовнику лист щодо сплати виниклої заборгованості за договором.

На виконання п. 4.2. договору, Виконавцем направлено Замовнику акт надання послуг № 80 від 29.02.2020 р. на суму 389573,98 грн., який відповідно до умов договору підписано сторонами.

Замовником в порушення умов договору, не проведено розрахунок протягом 5 банківських днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі послуг, чим порушено умови передбачені п. 2.3., 2.4. договору, термін виконання зобов`язання збіг 06.03.2020 р. Отже, у замовника перед виконавцем виникла заборгованість за надані послуги охорони з 01.02.2020 р. по 29.02.2020 р. за актом надання послуг № 80 від 29.02.2020 р. на суму 389573,98 грн. та строк виконання робіт якої збіг 10.03.2020 р.

10.03.2020 р. за № 01-45/02-551 з метою пошуку заємоприйнятих рішень та досудового врегулювання спору виконавцем направлено замовнику лист щодо сплати виниклої заборгованості за договором.

Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням замовником умов договору у відповідача виникла заборгованість за надані у січні та лютому 2020 р. послуги з охорони особливо важливого об`єкту електроенергетики "Есхар ТЕЦ-2" (Філія "Теплоелектроцентраль" ТОВ "ДВ Нафтогазовидобувна компанія") на загальну суму 779147,96 грн.

31.03.2020 р. за вих. № 01-45/02-689 до ТОВ "ДВ Нафтогазовидобувна компанія" бюуло направлено претензію № 3 про сплату заборгованості в сумі 779147,96 грн. за надані охоронні послуги охорони з 01.01.2020 р. по 31.01.2020 р. на суму 389573,98 грн. згідно підписаного замовником акту № 20 від 31.01.2020 р. та за надані послуги охорони з 01.02.2020 р. по 29.02.2020 р. згідно підписаного замовником акту № 80 від 29.02.2020 р. на суму 389573,98 грн.

П. 6.2. договору № 133 від 08.10.2012 р. передбачено, що за несвоєчасне проведення розрахунків замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1% за кожний день прострочення від суми боргу, але не більше облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня. Відсотки/річні на суму простроченого платежу не нараховуються. Прострочені платежі сплачуються виконавцю без врахування індексу інфляції.

Так, сума пені складає 18840,00 грн.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Загальні положення про договір визначені статям 626-637 ЦК України, а порядок укладення, зміна і розірвання договору статями 638-647, 649, 651-654 ЦК України. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до приписів ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Як роз`яснив Конституційний Суд України своїм рішенням від 01.12.2004 №18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

У рішенні Конституційного Суду України дано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто інтерес позивача (у даному випадку стосовно спонукання до укладання договору) має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого дано в резолютивній частині вказаного рішення Конституційного Суду України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Згідно з частиною першою статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 526 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобов`язання: Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно із частиною першою статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

П. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Враховуючи оплату Відповідачем суми основного боргу в розмірі 779147,96 грн., суд закриває провадження по справі в цій частині.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, 232, 233, 236 - 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДВ нафтогазовидобувна компанія" (63524, Харківська область, Чугуївський район, смт. Есхар, вул. 152 Стрілецької дивізії, 16, код 34181461) на користь Державного підприємства Управління відомчої воєнізованої охорони (ДП "Управління ВОХОР") (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85, ) пеню в розмірі 18840,00 грн. та 2102,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 779147,96 грн.

Повне рішення складено "13" липня 2020 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Суддя І.П. Жигалкін