ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.07.2020 Справа № 905/1866/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., при секретарі судового засідання Новікової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Акціонерного товариства «К.Енерго» про стягнення 25 856 567, 45 грн., з яких пеня 12 893 996,49 грн., 3% річних 1 978 138 46,00 грн. та інфляційні втрати 10 984 432,50 грн.,-

За участю представників сторін:

від позивача (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі відеоконференцзв`язку «EASYCON») Литвин П.В. (за довіреністю);

від відповідача Жуков А.О. (за довіреністю)

С У Т Ь С П О Р У

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства «К.ЕНЕРГО» про стягнення 25 856 567, 45 грн., з яких пеня 12 893 996,49 грн., 3% річних 1 978 138 46,00 грн. та інфляційні втрати 10 984 432,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем вимог договору купівлі-продажу природного газу №4437/16-ТЕ-41 від 25.01.2016.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 15.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/1866/19, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.11.2019 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 06.11.2019 відкладено підготовче засідання на 26.11.2019.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.11.2019 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 11.12.2019.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 11.12.2019 матеріали справи №905/1866/19 за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Акціонерного товариства «К.Енерго» про про стягнення 25 856 567,45 грн., з яких пеня 12 893 996,49 грн., 3% річних 1 978 138 46,00 грн. та інфляційні втрати 10 984 432,50 грн., передані для розгляду Господарським судом Донецької області в межах справи №905/1965/19 про банкрутство Акціонерного товариства «К.ЕНЕРГО».

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Донецької області від 18.12.2019 призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв`язку з відкриттям суддею Зекуновим Е.В. провадження у справі про банкрутство Акціонерного товариства «К.Енерго», враховуючи ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 18.12.2019, справа №905/1866/19 передана для розгляду судді Зекунову Е.В.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 23.12.2019 прийнято до провадження справу № 905/1866/19 за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Підготовче судове засідання призначено на 20.01.2020.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 20.01.2020 підготовче засідання відкладено на 18.02.2020 року.

22.01.2020 до Господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив б/н від 17.01.2020 на позовну заяву, в якому останній проти позовних вимог заперечував, посилаючись на подання позовної заяви до неналежного відповідача, оскільки ухвалою Господарського суду м.Києва від 10.10.2018 затверджено мирову угоду, за якою КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу) за договорами постачання (купівлі-продажу) природного газу з усіма додатковими угодами та додатками, укладеними між ПАТ «Київенерго» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України», в тому числі і за договором №4437/16-ТЕ-41. Крім того, підписанням протокольних рішень між сторонами №3192 від 15.12.2016 та №3609 від 26.12.2016, сторони фактично змінили порядок та здійснення взаєморозрахунків. Відповідач також посилається на те, що розрахунки за договором №4437/16-ТЕ-41 здійснювались із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови КМУ від 18.06.2014 №217). Враховуючи наведене, за твердженням відповідача, у позивача відсутні правові підстави для стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних, що узгоджується з чисельною практикою ВСУ, зокрема, постановами ВСУ від 29.11.2019 №905/1101/18, від 21.03.2019 №905/1100/18, від 17.12.2019 №922/932/19, від 31.05.2019 №924/296/18.

18.02.2020 до Господарського суду Донецької області від відповідача надійшли додаткові пояснення до відзиву, в яких останній проти позовних вимог заперечував, зауваживши, що штрафні санкції за договором купівлі-продажу природного газу за договором №4437/16-ТЕ-41 взагалі не можуть нараховуватись на заборгованість погашену до 30.11.2016 в силу ч.3 ст.7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії » № 1730 від 03.11.2016.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 18.02.2020 закрито підготовче провадження у справі № 905/1866/19 та призначено розгляд справи по суті на 17.03.2020 року.

11.03.2020 до Господарського суду Донецької області від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній проти обставин, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву заперечував, вважав твердження AT «К.Енерго» про те, що неустойка, (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних підлягають стягненню з КП «Київтеплоенерго» спробою уникнути відповідальності за несвоєчасне виконання власних господарських зобов`язань, взятих за укладеним господарським договором перед НАК «Нафтогаз України» та використовуючи господарсько-процесуальні механізми, в порушення конституційного принципу, перекласти відповідальність на третю особу КП «Київтеплоенерго» без її волі. Крім того, у своїй відповіді на відзив, позивач зазначив, що предметом укладених між ним і відповідачем спільних протокольних рішень є, відповідно до Розділу 1, організація проведення Сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20. Наявний механізм проведення субвенцій, є передбаченим договірними умовами порядок розрахунків, проте дані відносини різні за своєю суттю та не є тотожними, а отже твердження відповідача, що у позивача відсутні правові підстави для заявлення інфляційних нарахувань та відсотків річних за спірним договором, заборгованість за яким є предметом розгляду даної справи, у зв`язку з підписанням спільних протокольних рішень у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, є хибним та необґрунтованим. Також, позивач вказав, що відповідач не обмежувався в здійсненні розрахунків лише рахунками із спеціальним режимом використання, а тому він мав передбачену договором можливість сплатити заборгованість власними коштами та міг впливати на стан розрахунку, а постанова Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014, на яку останній посилається, визначає виключно механізм розподілу коштів, які вже знаходяться на поточному рахунку зі спеціальним режимом використання, і не впливає на зобов`язання сторін щодо належної оплати за поставлений природний газ за укладеними Договорами.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.03.2020 відкладено судове засідання по справі № 905/1866/19 на 09.04.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.03.2020 відкладено судове засідання по справі № 905/1866/19 на 09.04.2020 року.

Ухвалою суду від 09.04.2020 відкладено розгляд справи та зазначено, що про дату та час проведення судового засідання учасники справи будуть повідомленні додатково ухвалою Господарського суду Донецької області після закінчення дії карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (зі змінами).

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.06.2020 призначено судове засідання на 09.07.2020 року.

Представник позивача у судове засідання 09.07.2020 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі відеоконференцзв`язку «EASYCON» з`явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 09.07.2020 з`явився, проти позовних вимог заперечував з підстав викладених у відзиві та доповненнях на відзив на позовну заяву.

Згідно ст. 197 Господарського процесуального кодексу України судове засідання проводилось в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (в подальшому Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі - Позивач та/або АТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та/або Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «КИЇВЕНЕРГО» (в подальшому Акціонерне товариство «К. Енерго» (надалі - Відповідач та/або АТ «К. Енерго» та/або Споживач) було укладено договір постачання природного газу №4437/16-ТЕ-41 (надалі - Договір).

Згідно відомостей, які наявні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач змінив повне та скорочене найменування. Станом на 10.09.2019 за кодом ЄДРОПОУ 00131305 значиться Акціонерне товариство "К.ЕНЕРГО" (дані про реєстрацію змін до установчих документів внесені 09.08.2019).

Судом встановлено, що згідно з п.1 Постанови КМУ №226 від 06.03.2019 року «Деякі питання акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» вирішено змінити тип публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з публічного на приватне та перейменувати його в Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Факт внесення відомостей про реорганізацію позивача (Постачальника за Договором №1516/1617-ТЕ-41 від 08.09.2016 постачання природного газу) підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п. 1.1 Договору, постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ (надалі - газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Згідно до п.1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

За визначеннями п.2.1 укладеного сторонами договору Постачальник передає Споживачу для СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року (включно) газ обсягом до 281 011 тис. куб. м. (двісті вісімдесят один мільйон одинадцять тисяч куб. м.) у тому числі по місяцях: січень 110 258 тис. куб. м, лютий 88 883 тис. куб. м, березень 81 870 тис. куб. м.

В подальшому сторони уклали додаткові угоди № 2 від 31.03.2016 та №4 від 30.04.2016, якими вносилися зміни до розділу 2 договору щодо кількісних та фізико-хімічних показників газу.

Згідно п.2.1 укладеного сторонами договору, в редакції додаткової угоди №2 від 31.03.2016, Постачальник передає Споживачу з 01 квітня 2016 року по 30 квітня 2016 року (включно) газ обсягом до 42 000 тис. куб. м. (сорок два мільйони куб. м.).

Відповідно до п.2.1 укладеного сторонами договору, в редакції додаткової угоди №4 від 25.01.2016, Постачальник передає Споживачу з 01 травня 2016 року по 30 вересня 2016 року (включно) газ обсягом до 84 390 тис. куб. м. (вісімдесят чотири мільйони триста дев`яносто тисяч куб. м.) у тому числі по місяцях: травень 18 730 тис. куб. м, червень 18 790 тис. куб. м, липень 15 790 тис. куб. м., серпень 13 350 тис. куб. м, вересень 17 730 тис. куб. м.

Крім того, відповідно до п.п.2.1.2 договору, в редакції додаткової угоди №5 від 15.08.2016 плановий обсяг за цим договором протягом місяця поставки може змінюватися за домовленістю сторін.

Також, згідно п.п 2.1.3 договору допускається відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі ±5% від підтвердженого Постачальником планового обсягу газу без узгодження Сторін.

У відповідності до п.3.1 Договору, право власності на газ переходить від постачальника до споживача в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ споживач несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов`язану з правом власності на газ.

У п.3.4 договору узгоджено, що приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу Споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

За умовою п.3.5 договору, в редакції додаткових угод №2 від 31.03.2016 та №5 від 15.08.2016, не пізніше 7-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, Споживач зобов`язується надати Постачальнику: завірену копію акта наданих послуг з розподілу/транспортування природного газу за розрахунковий місяць, складеного між Споживачем та оператором ГРМ/ГТС; до копії акту Споживач за підписом уповноваженої особи надає інформацію стосовно детальної розбивки кількості газу, зазначеної в акті, за категоріями ( в т.ч. за цим договором); підписані та скріплені печатками Споживача два примірники акта приймання передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу в розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Відповідно до п. 3.6 договору, в редакції додаткових угод №2 від 31.03.2016 та №5 від 15.08.2016, Постачальник не пізніше 10-го числа повертає Споживачу один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання Постачальником акту приймання-передачі газу, Постачальник письмово повідомляє Споживача про причини такого не підписання акта.

Ціну за природний газ сторони обумовили в п.п.5.1., 5.2. договору.

Пунктом 5.1 договору, з урахуванням додаткових угод № 2 від 31.03.2016 та № 4 від 30.04.2016, визначено, що регульована ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) на природний газ, який постачається за цим договором, в період з 01 січня 2016 по 31 березня 2016 (включно) встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758; в період з 01 квітня 2016 по 30 квітня 2016 (включно) встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2016 №234; в період з 01 травня 2016 встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2016 №315.

Відповідно до п.5.2 договору, з урахуванням додаткових № 2 від 31.03.2016 та № 4 від 30.04.2016, ціна за 1000 куб. м. природного газу в період з 01 січня 2016 по 31 березня 2016 (включно) становить 2 335,54 грн., крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ 2 802,65 грн.; в період з 01 квітня 2016 по 30 квітня 2016 (включно) становить 1 770,74 грн., крім того ПДВ - 20%, всього до сплати з ПДВ 2 124,89 грн.; в період з 01 травня 2016 становить 4 942,00 грн., крім того ПДВ - 20%, всього до сплати з ПДВ 5 930,40 грн.

Згідно з п.5.4 договору загальна сума вартості природного газу за договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

За змістом п.6.1 укладеного Позивачем та Відповідачем договору, в редакції додаткової угоди № 2 від 31.03.2016, оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У п.6.3. Договору сторони обумовили обов`язковість посилання на номер договору у призначенні платежу під час перерахування коштів.

Пунктами 6.3.1 - 6.3.4 договору сторони узгодили порядок здійснення розрахунків за цим договором.

Відповідно до п.6.3.1 договору, у разі, якщо Споживач підпадає під дію ст.191 Закону України «Про теплопостачання», оплата за газ здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами перерахування коштів, затвердженими відповідною постановою уповноваженого органу, та зараховується як оплата за газ, поставлений Постачальником Споживачу в порядку, визначеному нормами чинного законодавства.

У разі якщо на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу, Споживач в будь-якому випадку зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до п.6.1 цього.

Згідно з п.6.3.2 укладеного Позивачем та Відповідачем договору, у разі, якщо Споживач не підпадає під дію ст.191 Закону України «Про теплопостачання» в частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання, оплата за газ здійснюється з поточного рахунку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника та зараховується як оплата за газ, поставлений Постачальником Споживачу в порядку, визначеному нормами чинного законодавства України.

За змістом п.6.3.3 договору за наявності заборгованості у Споживача за цим договором, Постачальник зараховує кошти, що надійшли від Споживача, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Кошти, які надійшли від Споживача, будуть зараховані як предоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором.

За умовою п.6.3.4 договору оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється Споживачем на поточний рахунок Постачальника.

Відповідно до п.6.4 договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору Сторони погодились, що грошова сума, яка надійшла від Споживача, погашає вимоги Постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного Споживачем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафу; 3) у третю чергу погашається основна сума заборгованості.

Відповідно до п.8.2 договору, в редакції додаткової угоди № 5 від 15.08.2016, у разі прострочення Споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Нарахування пені не здійснюється Постачальником на суми оплат, проведені Споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20.

У п.8.3. договору, в редакції додаткової угоди № 5 від 15.08.2016, зазначено, що з урахуванням п.11.3 цього договору укладання договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє Споживача від обов`язку сплатити на користь Постачальника платежі відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором.

За умовою п.10.3 договору, строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

Відповідно до п.11.3 договору, в редакції Додаткової угоди №5 від 15.08.2016, усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у пунктах 11.5. та п.11.6. цього договору; договір про організацію взаєморозрахунків не вносить змін до договору та може бути застосований до відносин за цим договором тільки після підписання Сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до договору.

Відповідно до п. 12 договору, в редакції додаткової угоди № 4 від 30.04.2016 останній набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 року (включно) до 30 вересня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками підприємств.

На виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем отримано природний газ у січні вересні 2016 року на загальну суму 1 171 873 487,88 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі) б/н від 31.01.2016, б/н від 29.02.2016, б/н від 31.03.2016, б/н від 30.04.2016, б/н від 31.05.2016, б/н від 30.06.2016, б/н від 31.07.2016, б/н від 31.08.2016, б/н від 30.09.2016, що підписані сторонами та скріплені печатками підприємств.

З матеріалів справи та пояснень представників сторін вбачається, що між Головним управлінням Державної казначейської служби України у м.Києві, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаментом соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Публічним акціонерним товариством «КИЇВЕНЕРГО» та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» з метою погашення взаємної заборгованості укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України №3192 від 15.12.2016 та №3609 від 26.12.2016.

Вказаними рішеннями сторонами погоджено, що предметом таких рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

Згідно п. 3 спільного протокольного рішення, сторони зобов`язуються перерахувати кошти наступній стороні, а сторона остання до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок.

Відповідно до п. 4 спільного протокольного рішення, сторони, що підписали це спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 року №20 та Порядку проведення розрахунків за невиконання своїх зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

Згідно п. 5.2, спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням.

Відповідно до вказаних протокольних рішень за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України між сторонами у справі фактично проводилися розрахунки за поставлений за договором природний газ на загальну суму 18 184 546,87 грн. та 29 067 220,00 грн., що підтверджується даними з операцій по підприємству ПАТ «Київенерго» за період з 01.01.2016 по 31.01.2018.

Відповідно до п.п.5.2, 5.3 спільного протокольного рішення, воно набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням. Спільне протокольне рішення є чинним лише у разі проведення відповідного фінансування.

Спільне протокольне рішення підписане уповноваженими представниками сторін, підписи яких скріплені відтисками печаток всіх сторін.

Як вбачається з «Операцій з 01.01.2016 по 31.01.2018» Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» сплата заборгованості за спірними поставками енергоносія за договором купівлі-продажу природного газу №4437/16-ТЕ-41 від 25.01.2016 в сумі 171 873 487,88 грн. була проведена шляхом укладення спільних протокольних рішень на підставі постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» та розподілу коштів відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 18.06.2014 №217.

Між тим, оплата отриманого природного газу була здійснена невчасно, що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з АТ «К.ЕНЕРГО» 25 856 567, 45 грн., з яких пеня 12 893 996,49 грн., 3% річних 1 978 138 46,00 грн. та інфляційні втрати 10 984 432,50 грн.

Відповідач проти позову заперечував. Вважає, що позовна заява подана Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до неналежного відповідача.

Так, ухвалою Господарського суду м.Києва від 10.10.2018 затверджено мирову угоду, за якою КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу) за договорами постачання (купівлі-продажу) природного газу з усіма додатковими угодами та додатками, укладеними між ПАТ «Київенерго» та ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», в тому числі і за договором №4437/16-ТЕ-41 від 25.01.2016 року.

Крім того, розрахунки з ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» були здійснені відповідачем шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови КМУ від 18.06.2014 року №217), шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків (відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 року №20).

Підписанням протокольних рішень у відповідності до постанови КМУ від 11.01.2005 року №20, сторони фактично змінили порядок та здійснення взаєморозрахунків. За вказаними протокольними рішеннями взаєморозрахунки були здійснені у повному обсязі.

Щодо розрахунків шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків на підставі Постанови КМУ від 18.06.2014р. №217, то за цих обставин АТ «К.Енерго» був позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, тому як державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

З урахуванням зазначеного, відповідач вважає, що у позивача відсутні правові підстави для стягнення з АТ «К.Енерго» пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних мотивів:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з вимогами ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладено договір постачання природного газу №4437/16-ТЕ-41 від 25.01.2016, згідно з яким позивач зобов`язався передати у власність відповідачу у 2016 році природний газ (надалі - газ), а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору).

Додатковою угодою №2 від 31.03.2016 до договору яка набула чинності з дати її підписання сторонами та поширила свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.04.2016, сторонами узгоджено, п.6.1., що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяці, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч. 1, 7 ст.193 ГК України.

На виконання умов договору у січні вересні 2016 року позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 1 171 873 487,88 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання - передачі природного газу, підписані сторонами і засвідчені печатками підприємств.

Згідно долученої Позивачем до позову довідки «Операції по підприємству ПАТ «Київенерго» з 01.01.2016 по 31.01.2018», розрахунки за договором здійснювалися:

-шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови КМУ від 18.06.2014р. №217);

-шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків (відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 №20).

Щодо розрахунків шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 року №20.

З матеріалів справи та пояснень представників сторін вбачається, що сторони, ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та ПАТ «Київенерго», за участі ГУ Державної казначейської служби України у м.Києві, Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради, Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київського міської ради, склали між собою спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України №3192 від 15.12.2016 та №3609 від 26.12.2016.

В пункті 1 цих протокольних рішень вказано, що їх предметом є організація проведення взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року №20.

Відповідно до вказаних протокольних рішень за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України між сторонами у справі фактично проводилися розрахунки за поставлений за договором природний газ на загальну суму 18 184 546,87 грн. та 29 067 220,00 грн., що підтверджується даними з операцій по підприємству ПАТ «Київенерго» за період з 01.01.2016 по 31.01.2018.

Наслідком підписання спільних протокольних рішень на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 є фактична зміна визначеного у договорі №4437/16-ТЕ-41 від 25.01.2016 року порядку і строку проведення розрахунків за природний газ відносно сум, які охоплюються такими рішеннями, оскільки підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, НАК «Нафтогаз України» у такий спосіб виявило згоду зі зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором №4437/16-ТЕ-41 від 25.01.2016 року.

За змістом ст.7 Господарського кодексу України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно з положеннями ч.ч.1-3 ст.12 вказаного нормативно-правового акту держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується, зокрема Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Наведене регулювання визначено постановою №20 від 11.01.2005 Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» із відповідними змінами.

Пунктом 7 вказаного Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок, в даному випадку - ПАТ «Нафтогаз України» (позивачу).

Отже, державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2018р. у справі №924/296/18 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.07.2019р. у справі № 913/334/18, від 03.04.2019р. у справі № 906/278/18, від 14.03.2018р. у справі № 910/9806/16 та від 24.10.2019р. у справі №903/910/18.

Таким чином, наслідком підписання спільних протокольних рішень №3192 від 15.12.2016 та №3609 від 26.12.2016 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 є фактична зміна визначеного у договорі №4437/16-ТЕ-41 від 25.01.2016 порядку і строку проведення розрахунків за природний газ відносно сум, які охоплюються такими рішеннями, оскільки підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у такий спосіб виявило згоду зі зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором №4437/16-ТЕ-41 від 25.01.2016.

Положення щодо неможливості відповідача впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ закріплені у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, згідно з пунктом 4 якого перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

За таких обставин, оскільки держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами, підстави для покладення відповідальності на відповідача за несвоєчасну оплату коштів відсутні.

З огляду на викладене, господарський суд зазначає, що взаєморозрахунки за придбаний природний газ відповідно до протокольних рішень №3192 від 15.12.2016 та №3609 від 26.12.2016 на загальну суму 18 184 546,87 грн. та 29 067 220,00 грн. були здійснені не власними коштами відповідача, а через процедуру встановлену постановами Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, якою передбачено, що пільги та субсидії не є коштами суб`єкта господарювання та автоматично перераховуються із спеціальних рахунків, у випадку їх надходження, на рахунки позивача.

Господарський суд вважає помилковим посилання Позивача на пункт 6.2 договору, яким сторони погодили (згідно протоколу узгодження розбіжностей від 13.10.2016 року), що з урахуванням п. 11.3 цього договору укладання договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, оскільки підписавши протокольні рішення сторони свідомо узгодили новий порядок проведення розрахунку, фактично змінивши умови пункту 6.2 цього договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВСУ від 04.12.2019 року у справі №910/1827/19.

Щодо здійснення розрахунків на підставі постанови КМУ №217 від 18.06.2014 р. №217.

З наданої Позивачем довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №4437/16-ТЕ-41 від 25.01.2016 вбачається. що не врегульовані спільними протокольними рішеннями платежі проводились шляхом розподілу коштів відповідно до постанови КМУ від 18.06.2014 року №217 на підставі нормативів перерахування коштів, прийнятих на підставі постанов НКРЕКП, з дотриманням умов п. 6.3.1 Договору (операції за Договором з 01.10.2016 по 31.05.2018).

Постанова КМУ №217 «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки» (далі - Порядок № 217) була прийнята на виконання норм ст.191 Закону України «Про теплопостачання», що визначає механізм перерахування коштів для проведення розрахунків з гарантованим постачальником за весь обсяг спожитого природного газу.

Згадані вище вимоги нормативно-правових актів повністю узгоджуються з умовами п.6.2. договору, згідно якого платежі за договором здійснюються на поточний рахунок Постачальника із спеціальним режимом використання.

Згідно п. 1 Порядку №217, останній визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу.

Відповідно до п. 7 Порядку №217 усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів.

Порядком №217 визначено, що уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію (далі - реєстр нормативів), що затверджується НКРЕКП.

У відповідності до п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Разом з тим, відповідно до Порядку №217 уповноважений банк здійснює відповідно до реєстру нормативів розподілу коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, перерахування коштів в частині вартості послуг з розподілу природного газу на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками.

Отже, Відповідач не користувався коштами, належними до оплати за постачання природного газу і не міг впливати на визначення нормативу перерахування коштів, що виключає правові підстави для стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Згідно з п. 3 Порядку № 217, теплопостачальні організації, що здійснюють продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, для виробництва яких повністю або частково використовується природний газ, куплений у постачальника природного газу із спеціальними обов`язками такими теплопостачальними організаціями або теплогенеруючими організаціями, в яких теплопостачальні організації купують теплову енергію, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів "населення", "релігійні організації", "бюджетні установи", "інші споживачі" (далі - спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними організаціями).

За приписами п. 8 Порядку № 217, усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку.

Згідно з п. 9 Порядку № 217, уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію (далі - реєстр нормативів), що затверджується Комісією.

Як зазначено у пункті 12 Порядку, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі комісія або НКРЕКП) на підставі даних, визначених у пунктах 10 і 11 цього Порядку, щомісяця:

1) розраховує для кожної категорії споживачів теплопостачальної і теплогенеруючої організації нормативи перерахування коштів:

- на поточний рахунок теплопостачальної і теплогенеруючої організації;

- на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками, зазначений у договорі купівлі-продажу (постачання) природного газу (далі - рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками);

- на рахунок оператора газотранспортної системи, зазначений у договорі на транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) (далі - рахунок оператора газотранспортної системи);

- на рахунок оператора газорозподільної системи, зазначений у договорі на розподіл природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на розподіл природного газу з оператором газорозподільної системи) (далі - рахунок оператора газорозподільної системи);

- на спеціальні рахунки, відкриті теплогенеруючими організаціями;

2) затверджує реєстр нормативів;

3) доводить реєстр нормативів до відома уповноваженого банку для виконання не пізніше ніж за один робочий день до початку місяця, в якому застосовуватимуться нормативи;

4) розміщує реєстр нормативів на своєму офіційному веб-сайті.

На підставі пункту 13 Порядку, уповноважений банк, згідно з умовами договору банківського рахунку, здійснює перерахування коштів за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води із спеціальних рахунків, відкритих структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій, на спеціальні рахунки теплопостачальних і теплогенеруючих організацій двічі на день, а саме:

-до 10-ї години - залишок коштів на початок операційного дня;

-до 17-ї години - кошти, що надійшли протягом операційного дня на спеціальні рахунки, відкриті структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій.

Уповноважений банк до 12-ї години операційного дня здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14-26 цього Порядку.

З матеріалів справи та пояснень представників сторін вбачається, що на виконання вищевказаних норм відповідачем були відкриті рахунки зі спеціальним режимом використання. Розрахунки між відповідачем та позивачем за Договором № 4437/16-ТЕ-41 від 25.01.2016 проводилися в порядку та на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 на підставі нормативів перерахування коштів, прийнятих на підставі постанов НКРЕКП.

З огляду на викладене господарський суд погоджується з доводами АТ «К.Енерго» про те, що відповідач позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, тому як державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Таким чином, розрахунки між сторонами Договору №4437/16-ТЕ-41 від 25.01.2016 здійснювались шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови КМУ від 18.06.2014 року №217) та шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків (відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005р. №20) .

Суд вважає, що підписанням спільних протокольних рішень у відповідності до постанови КМУ від 11.01.2005 року №20, сторони фактично змінили визначений умовами Договору № 4437/16-ТЕ-41 порядок та здійснення взаєморозрахунків.

Щодо розрахунків шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків на підставі Постанови КМУ від 18.06.2014 року №217, то за цих обставин АТ «К.Енерго» було позбавлене можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, оскільки державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що у позивача відсутні правові підстави для нарахування АТ «К.Енерго» пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

Щодо доводів відповідача про подання позовної заяви до неналежного відповідача суд зазначає наступне.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.10.2018 року у справі №910/7807/18 затверджено Мирову угоду, укладену 09.10.2018 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» затвердити.

За Мировою Угодою КП «Київтеплоенерго» підтверджує та визнає, що стало і є правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором постачання (купівлі-продажу) природного газу №4437/16-ТЕ-41 від 25.01.2016 з усіма додатковими угодами та додатками, укладеним між ПАТ «Київенерго» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (п.1 Мирової угоди).

Відповідно до п.1.1. Мирової угоди від 09.10.2018 сторони визнають та погодили, що неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов Договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання Мирової Угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов Договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї Мирової Угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору / судових спорів. При цьому, Сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в межах справи №910/5098/18 досліджувалось питання правомірності заміни боржника (ПАТ «Київенерго») на КП «Київтеплоенерго» за зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» перед НАК «Нафтогаз України» за відсутності волі КП «Київтеплоенерго» в частині заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних та факту передачі йому кореспондуючих такому зобов`язанню прав вимоги до споживачів, за висновками судів положення частини 4 ст. 13, частин 1, 4 статті 41, частини 2 статті 61 Конституції України виключать можливість такої заміни.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що КП «Київтеплоенерго» не стало правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних.

Отже, доводи відповідача про пред`явлення позову до неналежного відповідача є безпідставними та необґрунтованими.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав наведених вище.

На підставі ст.129 ГПК України витрати щодо сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України до Акціонерного товариства «К.Енерго» про стягнення 25 856 567, 45 грн., з яких пеня 12 893 996,49 грн., 3% річних 1 978 138 46,00 грн. та інфляційні втрати 10 984 432,50 грн. відмовити повністю.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 09 липня 2020 року.

Повний текст рішення складено та підписано 16.07.2020 року.

Рішення Господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов