ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1042/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес", м. Київ
до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія", м. Харків
про відшкодування шкоди
за участю представників:

позивача Кузьменков М.М.

відповідача Коваленко А.О.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулося Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ЮНІВЕС" із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна Страхова Компанія" та просить суд стягнути з ТзДВ «Міжнародна Страхова Компанія» (код за ) на користь ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» (код за , рахунок НОМЕР_1 в ПАТ «ТАСКОМБАНК») частину невідшкодованого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 11 205 (одинадцять тисяч двісті п`ять) гривень 10 коп.; стягнути з ТзДВ «Міжнародна Страхова Компанія» (код за ) на користь ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» (код за , рахунок НОМЕР_1 в ПАТ «ТАСКОМБАНК») судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 коп.

Ухвалою суду від 07.04.2020 р. прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання по справі призначено на 09.06.2020 р., встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

27.04.2020 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. 9769), в якому Товариство з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" заперечує проти заявлених позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 09.06.2020 р. було задоволено клопотання представника ПрАТ "СК "ЮНІВЕС" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №1959 від 09.06.2020 р.).

Протокольною ухвалою від 06.07.2020 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 08.07.2020 р. о 10:15.

В призначеному на 08.07.2020 р. судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти заявлених вимог заперечував та просив відмовити в задоволені вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

11.08.2019р. в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинський р-ну Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «LDV», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Citroen», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.08.2019р. по справі № 369/10841/19 ОСОБА_1 було визнано винним у настанні вищезазначеної ДТП.

Автомобіль «Citroen», д.н.з. НОМЕР_4 , був застрахований в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на підставі Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № ВВ-0087-А/18/УРП від 03.09.2018 р. «12» серпня 2019 року ОСОБА_3 (власник автомобіля «Citroen», д.н.з. НОМЕР_4 ) звернувся до ПрАТ «СК «ЮЩВЕС» із заявою на виплату страхового відшкодування, в якій просив перерахувати кошти на станцію технічного обслуговування.

Позивач вказував, що на підставі вищевказаної заяви, рахунку від 20.08.2019 р., а також враховуючи інші матеріали страхової справи, керуючись законодавством у сфері страхування та умовами Договору добровільного страхування, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок станції технічного обслуговування ФОП Маленок Т.Г. в розмірі 59775,10 грн, на підтвердження чого надано платіжне доручення № 36731 від 23.08.2019 р.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має де особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , під час експлуатації автомобіля «LDV», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована в ТзДВ «Міжнародна Страхова Компанія» на підставі укладено договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, посвідченого полісом №АО/201027, який діяв на дату настання вищезазначеної ДТП, що підтверджується Витягом про поліс з бази ЦБД МТСБУ. Згідно до умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № №АО/201027, розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну потерпілих становить 100000,00 грн на одного потерпілого, а розмір франшизи 1000,00 грн.

«29» серпня 2019 року ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» звернулося до ТзДВ «Міжнародна Страхова Компанія» з заявою щодо відшкодування завданих збитків в розмірі 58775,10 грн (сплачене страхове відшкодування за вирахуванням розміру франшизи). Однак, відповідно до вищевказаної заяви ТзДВ «Міжнародна Страхова Компанія» здійснило платежі на користь ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на загальну суму 47570,00 грн, лише частково відшкодувавши шкоду, що і стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з ТзДВ «Міжнародна Страхова Компанія» частину невідшкодованих збитків в розмірі 11205,10 грн.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач зазначав, що відповідно до п. 34.2 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. На виконання зазначеної норми 12.08.2019 р. представником Відповідача було здійснено огляд пошкодженого ТЗ за результатами якого складено Протокол огляду транспортного засобу (дефектна відомість), на підставі якого суб`єктом оціночної діяльності ФОП Васильєв (кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 5165 від 23.06.2007 р.) було складено Консультаційне повідомлення № 073/08/19 від 14.08.2019 р. За даними вказаного повідомлення вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу ТЗ «Citroen» С 4, д.н.з. НОМЕР_4 складає 48571,18 грн. Вказану суму за вирахуванням франшизи за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/201027 (1000,00 грн) було сплачено Відповідачем Позивачу в якості страхового відшкодування.

Відповідно до положень ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. На підтвердження обґрунтованості суми страхового відшкодування, що була сплачена на рахунок ФОП Маленок Тетяна Геннадіївна позивачем було надано рахунок №-000000314 від 20.08.2019 р., відповідно до якого вартість відновлювального ремонту ТЗ «Citroen» С 4, д.н.з. НОМЕР_4 , складає 61775,10 грн. Відповідач вважає, що рахунок №-000000314 від 20.08.2019 р. не є документом, що достовірно відображає вартість відновлювального ремонту ТЗ виходячи з наступного:

1) Серед переліку виконавчих робіт рахунок №-000000314 містить роботи з ремонту панелі задка на які відповідно до даних рахунку №-000000314 ФОП Маленок Тетяна Геннадіївна було витрачено 25 норм/год, що явно не відображає реальної трудомісткості операції з ремонту даної деталі;

2) Рахунок №-000000314 серед переліку виконаних робіт містить роботи з усунення перекосу задньої частини кузова, на які було витрачено 8 норм/год. Час робіт, з усунення перекосу задньої частини кузова, відображений в рахунку №-000000314 також є явно завищеним та таким, що не відповідає реальній трудомісткості даної операції;

3) Рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа (оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції); а носить лише інформаційний характер. Тобто форма рахунку-фактури не містить можливості визначення змісту правочину (купівля-продаж, надання послуг, перевезення тощо) та не визначає вид договірних зобов`язань. Фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачають лише виставлення певних сум до оплати покупцям за фактично поставлені товари чи фактично надані послуги, а сам факт отримання товарів (послуг) повинен бути підтверджений видаткової накладної постачальника або актом прийому - передачі виконаних робіт (послуг). Відповідач вважає, що рахунок №-000000314, наданий позивачем в обґрунтування суми позовних вимог не є належним, допустимим та достовірним доказом в контексті положень ст. ст. 76-78 Господарського процесуального кодексу України, оскільки за допомогою нього неможливо встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог і викладених сторонами доводів та заперечень, суд виходить з наступного.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 11 ЦК України заподіяння внаслідок ДТП шкоди зумовлює виникнення правовідносин, у яких право потерпілого на отримання відшкодування завданої шкоди кореспондується з обов`язком винуватця відшкодувати таку шкоду, а за наявності у винуватця договору (полісу) ОСЦПВВНТЗ, яким застраховано його цивільно-правову відповідальність за завдання шкоди майну третіх осіб внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, такий обов`язок покладається також і на страховика у визначених законодавством межах його відповідальності, адже між винуватцем та його страховиком у такому випадку існують договірні відносини, в яких останній узяв на себе зобов`язання відшкодувати у визначених межах за винуватця завдану потерпілому шкоду з настанням обумовлених страхових випадків.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У такому випадку потерпілий виступає кредитором стосовно винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, які зі свого боку є боржниками у відповідному зобов`язанні згідно з визначеними законодавством межами їх відповідальності.

Як вбачається із матеріалів справи, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок станції технічного обслуговування ФОП Маленок Т.Г. в розмірі 59775,10 грн, на підтвердження чого надано платіжне доручення № 36731 від 23.08.2019 р.

Отже, до позивача на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» перейшло право вимоги, яке потерпілий мав до особи, відповідальної за завдані збитки.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , під час експлуатації автомобіля «LDV», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована в ТзДВ «Міжнародна Страхова Компанія» на підставі укладено договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, посвідченого полісом №АО/201027, який діяв на дату настання вищезазначеної ДТП, що підтверджується Витягом про поліс з бази ЦБД МТСБУ. Згідно до умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № №АО/201027, розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну потерпілих становить 100000,00 грн на одного потерпілого, а розмір франшизи 1000,00 грн.

Сума завданої шкоди підтверджена рахунком № 314 від 20.08.2019 р. та платіжним дорученням № 36731 від 23.08.2019 р., яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту застрахованого ТЗ. У постанові Верховного Суду від 25.07.2018 р. у справі № 922/4013/17 зроблено висновок, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Враховуючи викладене, суд не може визнати обґрунтованими заперечення відповідача щодо невідповідності суми страхового відшкодування розрахункам, відображеним в Консультаційному повідомленні № 073/08/19 від 14.08.2019 р. Також, суд не може прийняти доводи відповідача стосовно того, що згідно рахунку № 314 від 20.08.2019 р. частина виконаних робіт встановлена за завищеними цінами та не відображає реальну трудомісткість таких операцій, оскільки зазначені доводи викладені у формі припущення та не підтвердженні належними, достовірними і достатніми доказами.

Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, необхідно виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у постанові від 20.03.2018 у справі № 911/482/17.

Оскільки за заявою щодо відшкодування завданих збитків в розмірі 58775,10 грн (сплачене страхове відшкодування за вирахуванням розміру франшизи) ТзДВ «Міжнародна Страхова Компанія» здійснило платежі на користь ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на загальну суму 47570,00 грн, суд визнає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з ТзДВ «Міжнародна Страхова Компанія» частини невідшкодованих збитків в розмірі 11205,10 грн.

Враховуючи зазначені положення діючого законодавства України, встановлені обставини, наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, суд задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ" (61023, Харківська обл., місто Харків, Київський район, ВУЛИЦЯ МИРОНОСИЦЬКА, будинок 99 А-3, ідентифікаційний код особи 31236795) на користь Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ЮНІВЕС" (03150, м.Київ, Голосіївський район, ВУЛИЦЯ ВЕЛИКА ВАСИЛЬКІВСЬКА, будинок 72, ідентифікаційний код особи 32638319, рахунок UA0696001 в ПАТ «ТАСКОМБАНК») частину невідшкодованого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 11205,10 грн та 2102,00 грн сплаченого позивачем судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "10" липня 2020 р.

Суддя Л.С. Лаврова