ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" липня 2020 р. Справа № 924/278/20

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., за участю секретаря судового засідання Тлустої У.О., розглянувши справу у залі судового засідання № 206

за позовом акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз", м. Хмельницький

до комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі", м. Хмельницький

про стягнення 2796248,72 грн. заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу, 28191,55 грн. інфляційних втрат, 24688,72 грн. 3% річних, 247253,04 грн. пені,

представники сторін:

позивача: Канюка Т.В. - згідно довіреності;

відповідача: Ксьондзик Ю.Ю. - згідно ордеру (присутній в засіданні 30.06.2020 р. ).

Рішення ухвалюється 14.07.2020р., оскільки в судових засіданнях 15.06.2020р. та 30.06.2020р. оголошувались перерви.

У судовому засіданні 14.07.2020р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 31.03.2020р. відкрито провадження у справі № 924/278/20 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.05.2020р. судом постановлено прийняти заяву акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" від 23.04.2020р. про зміну предмету позову.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 26.05.2020р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач із врахуванням заяви про зміну предмета позову звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 2796248,72 грн. заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу, 28191,55 грн. інфляційних втрат, 24688,72 грн. 3% річних, 247253,04 грн. пені. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між сторонами укладено типовий договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання № 0942103FOJAT016. Відповідно до п. 2.1 договору, оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Позивач на виконання умов договору надав відповідачу послуги з розподілу природного газу протягом вересня 2019р. лютого 2020р., що підтверджується підписаними між сторонами актами надання послуг з розподілу природного газу. Відповідачем лише частково з порушенням строків оплати проведено розрахунки за надані йому послуги з розподілу природного газу за вищевказаний період, іншу частину послуг відповідачем не оплачено. Таким чином, відповідач не виконав свої зобов`язання щодо оплати послуг з розподілу природного газу на суму 2796248,72 грн.

У клопотанні про долучення до матеріалів справи доказів від 04.05.2020р. позивачем додатково повідомлено, що згідно п. 6.6. договору розподілу природного газу оплата послуг розподілу газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з врахуванням раніше перерахованих коштів. При цьому, як вказує позивач, відповідач не позбавлений можливості самостійно здійснювати розрахунки з позивачем, в тому числі й з інших рахунків.

Крім того, представником позивача надано суду клопотання про долучення до матеріалів справи виписки по рахунку, відповідно до якого позивачем відмічено, що відповідачем відповідно до банківських виписок за період з 01.03.2020р. до 31.05.2020р. здійснювалися розрахунки із позивачем, зокрема, 06.03.2020р. 500000,00 грн., 19.03.2020р. 300000,00 грн., 20.03.2020р. 300000,00 грн., 30.03.2020р. 150000,00 грн., 31.03.2020р. 100000,00 грн., 28.04.2020р. 200000,00 грн., 30.04.2020р. 80000,00 грн., 30.04.2020р. 200000,00 грн. Всього 1830000,00 грн. Таким чином,станом на 01.06.2020р. заборгованість за послуги з розподілу природного газу становить за розрахунком позивача 967248,72 грн. Заборгованість за зобов`язаннями грудня 2019 року у розмірі 910957,71 грн. погашена 06.03.2020р. (500000,00 грн.), 19.03.2020р. (300000,00 грн.), 20.03.2020р. (110957,71 грн.). Заборгованість за зобов`язаннями січня 2020 року у розмірі 1048997,77 грн. погашена частково 20.03.2020р. (189042,29 грн.), 30.03.2020р. (150000,00 грн.), 31.03.2020р. (100000,00 грн.), 28.04.2020р. (200000,00 грн.), 30.04.2020р. (80000,00 грн.) та 30.04.2020р. (200000,00 грн.). Залишок боргу за зобов`язаннями січня 2020р. становить 129955,48 грн., а за зобов`язаннями лютого 2020р. 837293,24 грн.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі із врахуванням заяви про зміну предмета позову, наполягає на його задоволенні. При цьому вказує, з посиланням на клопотання від 13.07.2020 р. про долучення до матеріалів справи виписки по рахунку, що станом на 09.07.2020р. борг за основним зобов`язанням становить 317248,72 грн.

У відзиві на позовну заяву від 15.06.2020р. представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" до позовної заяви позивачем не додано належних та допустимих доказів наявності заборгованості. Так, за твердженнями відповідача акт звірки розрахунків не є зведеним обліковим документом, оскільки є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтери підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, відображає стан заборгованості та в окремих випадках рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не доводить факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом, тобто акт не є належним доказом здійснення суб`єктами господарювання господарських операцій за певним правочином. Крім того, акт звірки взаєморозрахунків підписаний односторонньо позивачем і відповідачем не надавався.

Разом з тим, як вважає відповідач у відзиві, в частині стягнення штрафних санкцій слід відмовити, оскільки дана заява подана з порушення процесуального порядку та є одночасно заявою про зміну і предмету і підстав позову.

Також відповідач зауважує, що своєчасність розрахунків із позивачем залежить від своєчасного та повного розрахунку бюджетними установами та організаціями за поставлену відповідачем теплову енергію, неможливістю вільно розпоряджатися власними коштами, збитковістю тарифів, необхідністю проведення термінових ремонтів для усунення аварійних ситуацій, проведення заходів по запровадженню енергозберігаючих технологій. Як зазначає відповідач, державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні уповноваженим банком зі спеціальних рахунків відповідача грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Крім того, представником відповідача подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без руху та надання позивачу строку на усунення недоліків позовної заяви, а саме: надання відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися (п. 7 ч. ст. 162 ГПК України); попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (п. 9 ч. 3 ст. 162 ГПК України).

Суд, розглянувши подане представником відповідача клопотання, дійшов висновку про залишення його без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Частиною 1 ст. 118 ГПК України встановлено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Відповідно до ч. 2 вказаної статті заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Ухвалою суду від 26.05.2020р. закрито підготовче провадження у даній справі.

Отже, клопотання про залишення позовної заяви без руху від 15.06.2020р. подано поза строком на його подачі, тобто, після закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті ухвалою суду від 26.05.2020р. При цьому, у даному клопотанні відповідачем не порушувалося питання про поновлення процесуального строку на подачу відповідного клопотання, а суд таких обставин не встановив згідно ст. 119 ГПК України. Також позивач не обґрунтував поважності причин неподання вищевказаного клопотання в підготовчому провадженні.

У відзиві від 15.06.2020р. відповідачем також заявлено клопотання про поновлення строку для подання відзиву.

При розгляді клопотання відповідача про поновлення строку для подання відповіді на відзив судом враховується, що згідно ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Тобто, ГПК України передбачено можливість продовження процесуального строку, встановленого судом, та можливість поновлення строку, встановленого законом.

Оскільки строк подання відзиву встановлювався судом, то, відповідно, відсутні підстави для його поновлення. З чого у клопотанні комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі" на поновлення строку для подання відзиву слід відмовити.

Водночас, ст. 119 ГПК України надає право суду за власною ініціативою продовжити процесуальний строк, встановлений судом.

Суд, дослідивши обставини, викладені у клопотанні відповідача на поновлення строку для подання відзиву на позов, врахувавши норми ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення", дійшов висновку про продовження відповідачу строку для подання відзиву з власної ініціативи.

Крім того, 30.06.2020р. представником відповідача надано суду клопотання про долучення до матеріалів справи довідки № 796 від 30.06.2020р. виписки по рахунку, що підтверджують сплату відповідачем, починаючи з 15.06.2020р. по 30.06.2020р., 584793,13 грн.

В клопотанні від 14.07.2020 р. відповідач просить суд розглядати справу за відсутності представника, з позовними вимогами не погоджується, просить застосувати строки позовної давності та зменшити штрафні санкції.

Перелік обставин, які є предметом доказування; та доказів, якими сторони підтверджують або спростовують наявність даних обставин.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № станом на 15.04.2020р. комунальне підприємства "Південно-Західні тепломережі" зареєстровано за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Курчатова, 17/1, ідентифікаційний код 36123019.

За заявою-приєднанням до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 0942103FOJAT016, між публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (оператор ГРМ) та комунальним підприємством "Південно-Західні тепломережі (споживач) укладено типовий договір розподілу природного газу, відповідно до п. 1.1. якого цей типовий договір розподілу природного газу є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1. розділу І в редакції постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2080 від 07.10.2019р.).

Відповідно до п. 1.2. договору умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015р. № 2494.

Згідно п. 1.3. договору цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У відповідності до п. 2.1. договору за цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

За умовами п. 2.3. договору при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього договору та Кодексу газорозподільних систем.

У розділі VI договору сторони погодили порядок розрахунків. Так, оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.1 договору).

Як передбачено п. 6.2 договору, тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 6.4. договору).

Відповідно до п. 6.6. договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу народного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ. Споживач має право здійснювати оплату за договором розподілу природного газу через банківську платіжну систему, онлайн-переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу оператора ГРМ та в інший не заборонений законодавством спосіб.

Згідно п. 6.7. договору у разі виникнення у споживача заборгованості за цим договором сторони можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до цього договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. У разі відсутності графіка погашення заборгованості оператор ГРМ має право грошові кошти, отримані від споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення. Укладення сторонами та дотримання споживачем узгодженого графіка погашення заборгованості не звільняє споживача від виконання поточних зобов`язань за цим договором. У разі відсутності графіка погашення заборгованості або його недотримання чи несплати поточних платежів оператор ГРМ має право у порядку, визначеному цим договором, припинити або обмежити розподіл (споживання) природного газу на об`єкт споживача до повного погашення заборгованості.

Надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.8. договору).

Пунктом 7.1. договору передбачені обов`язки оператора ГРМ, зокрема, розміщувати на сайті чинні тарифи за послуги з розподілу природного газу та поточну редакцію тексту цього договору і Кодексу газорозподільних систем, а у разі внесення до цього договору в установленому законодавством порядку відповідних змін своєчасно їх публікувати в офіційних друкованих виданнях, які публікуються на території його ліцензованої діяльності (пп. 1 п. 7.1. договору); забезпечити можливість цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи та передачу належних споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання споживачем вимог цього договору (пп. 2 п. 7.1. договору); за письмовою вимогою споживача безкоштовно надати йому завірену письмову форму цього договору протягом десяти днів з дня надання оператору ГРМ такої вимоги (пп. 6. п. 7.1. договору).

При цьому, оператор ГРМ має право отримувати від споживача оплату за цим договором (пп. 1 п. 7.2. договору).

Як визначено пп. 1 п. 7.4. договору, споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідно до п. 8.1. договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України.

Згідно п. 8.2. договору у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір укладається на невизначений строк (п. 12.1. договору).

Сторонами складено, підписано та скріплено відтисками печаток акти наданих послуг з розподілу природного газу, в яких зазначено про розподіл оператором ГРМ природного газу та прийняття його споживачем із зазначенням об`ємів, вартості послуг, а саме: акт № ХМЯ89014336 від 30.09.2019р. на суму 377158,63 грн. (528055,88 м.куб.); акт № ХМЯ89015664 від 31.10.2019р. на суму 682881,52 грн. (956095,31 м.куб.); акт № ХМЯ89017889 від 30.11.2019р. на суму 1889977,63 грн. (2646138,04 м.куб.); акт № ХМЯ89019840 від 31.12.2019р. на суму 2322045,89 грн. (3251072,32 м.куб.); акт № ХМЯ80001440 від 31.01.2020р. на суму 1875750,26 грн.; акт № 80004445 від 29.02.2020р. на суму 1875750,30 грн. Всього на суму 9023564,23 грн.

Відповідно до акта звіряння взаємних розрахунків від 13.03.2020р. за період вересень 2019р. лютий 2020р. між акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" та комунальним підприємством "Південно-Західні тепломережі" відповідачем частково проведено оплати на загальну суму 7187960,37 грн., а саме: 02.09.2019р. 35,04 грн., 169,56 грн., 17690,96 грн.; 03.09.2019р. 17236,29 грн.; 04.09.2019р. 8802,97 грн.; 05.09.2019р. 14609,86 грн.; 06.09.2019р. 9514,99 грн.; 09.09.2019р. 11012,03 грн.; 10.09.2019р. 13749,21 грн.; 11.09.2019р. 12590,62 грн.; 12.09.2019р. 11335,13 грн.; 13.09.2019р. 7094,88 грн., 11835,75 грн.; 16.09.2019р. 1869,78 грн., 10955,79 грн.; 17.09.2019р. 17274,78 грн.; 18.09.2019р. 11840,09 грн.; 19.09.2019р. 10616,14 грн., 15731,36 грн.; 20.09.2019р. 136,92 грн., 1804,38 грн., 8968,52 грн., 10962,63 грн., 16642,30 грн.; 23.09.2019р. 796,60 грн.; 24.09.2019р. 37,45 грн., 2034,76 грн., 17321,42 грн.; 25.09.2019р. 17,32 грн., 881,75 грн., 14850,11 грн.; 26.09.2019р. 3445,25 грн., 11182,86 грн.; 27.09.2019р. 543,06 грн., 7236,39 грн.; 30.09.2019р. 57,74 грн., 6071,01 грн., 9725,65 грн.; 01.10.2019р. 252,52 грн., 8364,85 грн., 12408,66 грн.; 02.10.2019р. 28,87 грн., 7499,14 грн.; 03.10.2019р. 212,10 грн., 2432,13 грн.; 04.10.2019р. 6315,97 грн.; 07.10.2019р. 6134,31 грн.; 08.10.2019р. 5764,07 грн., 8252,21 грн.; 09.10.2019р. 7588,18 грн.; 10.10.2019р. 367,64 грн., 6903,66 грн.; 11.10.2019р. 8599,55 грн.; 15.10.2019р. 2625,18 грн., 3997,63 грн.; 16.10.2019р. 13704,92 грн.; 17.10.2019р. 3011,45 грн., 5133,69 грн.; 18.10.2019р. 14186,87 грн.; 21.10.2019р. 4572,24 грн., 25023,18 грн.; 22.10.2019р. 37,90 грн., 5953,90 грн., 13645,61 грн.; 23.10.2019р. 2077,08 грн., 6337,47 грн., 9643,42 грн., 37046,76 грн.; 24.10.2019р. 78,30 грн.; 25.10.2019р. 402,92 грн., 3374,80 грн.; 28.10.2019р. 69,29 грн., 5170,88 грн., 7924,39 грн.; 29.10.2019р. 28,87 грн., 3251,02 грн., 8483,67 грн.; 30.10.2019р. 827,80 грн., 6334,19 грн.; 31.10.2019р. 5984,75 грн., 12408,12 грн.; 01.11.2019р. 1191,32 грн., 5270,60 грн.; 04.11.2019р. 5709,42 грн.; 05.11.2019р. 7082,39 грн.; 06.11.2019р. 8445,24 грн.; 07.11.2019р. 4080,89 грн., 7549,05 грн.; 08.11.2019р. 3086,84 грн., 9352,36 грн.; 11.11.2019р. 9686,59 грн.; 12.11.2019р. 16525,10 грн.; 13.11.2019р. 13485,22 грн.; 14.11.2019р. 4998,34 грн., 10227,07 грн.; 15.11.2019р. 10408,58 грн.; 18.11.2019р. 304,32 грн., 15081,09 грн.; 19.11.2019р. 13507,43 грн.; 20.11.2019р. 11,55 грн., 845,54 грн.,14765,62 грн.; 21.11.2019р. 28,87 грн., 1550,51 грн., 9585,67 грн.; 22.11.2019р. 11739,47 грн., 13624,90 грн., 16699,36 грн., 49624,22 грн.; 26.11.2019р. 209,43 грн., 11029,86 грн., 123732,30 грн.; 27.11.2019р. 647,69 грн., 1314,80 грн., 10594,73 грн.; 28.11.2019р. 297,40 грн., 943,48 грн., 6310,37 грн.; 29.11.2019р. 1307,56 грн., 2505,26 грн., 10063,67 грн.; 02.12.2019р. 3326,63 грн., 9798,86 грн., 47229,51 грн.; 03.12.2019р. 391,73 грн., 19069,02 грн.; 04.12.2019р. 1032,39 грн., 3171,21 грн., 16918,56 грн.; 05.12.2019р. 3305,56 грн., 18723,52 грн.; 06.12.2019р. 385,72 грн., 21117,44 грн.; 09.12.2019р. 91,09 грн., 5404,12 грн., 33308,32 грн.; 10.12.2019р. 3843,23 грн., 39486,54 грн.; 11.12.2019р. 1746,63 грн., 21058,62 грн., 33615,65 грн.; 12.12.2019р. 107,03 грн., 16000,89 грн., 34815,29 грн.; 13.12.2019р. 913,54 грн., 6244,13 грн., 35510,02 грн.; 16.12.2019р. 275,16 грн., 8558,93 грн., 37688,93 грн.; 17.12.2019р. 1039,81 грн., 1294,26 грн., 50593,87 грн.; 18.12.2019р. 251,65 грн., 28651,61 грн., 41336,49 грн.; 19.12.2019р. 968,11 грн., 30987,92 грн., 95568,10 грн.; 20.12.2019р. 682,55 грн., 12598,74 грн., 22197,13 грн.; 21.12.2019р. 160,94 грн., 27367,45 грн., 91732,71 грн.; 23.12.2019р. 7899,62 грн., 11992,93 грн.; 24.12.2019р. 967,60 грн., 13263,59 грн.; 26.12.2019р. 3635,86 грн., 5930,10 грн., 11425,44 грн., 100000,00 грн., 250000,00 грн.; 27.12.2019р. 1716,98 грн., 29133,94 грн., 45649,53 грн., 80000,00 грн., 400000,00 грн.; 03.01.2020р. 49,12 грн., 2732,24 грн., 34506,86 грн.; 08.01.2020р. 921,22 грн., 60449,26 грн.; 09.01.2020р. 41972,49 грн.; 10.01.2020р. 4071,94 грн., 52211,23 грн.; 11.01.2020р. 889,86 грн., 21918,86 грн.; 13.01.2020р. 226,00 грн., 28314,53 грн.; 14.01.2020р. 0,01 грн., 9366,11 грн.; 15.01.2020р. 242,90 грн., 39926,57 грн.; 16.01.2020р. 902,38 грн., 19224,24 грн.; 17.01.2020р. 109,61 грн., 26267,87 грн.; 20.01.2020р. 103,68 грн., 140, 40 грн., 24527,36 грн., 1500000,00 грн.; 21.01.2020р. 125,84 грн., 43379,39 грн.; 22.01.2020р. 242,07 грн., 16536,58 грн., 30732,42 грн.; 23.01.2020р. 9457,80 грн., 23012,32 грн., 34350,54 грн., 84178,70 грн.; 27.01.2020р. 1140,43 грн., 26528,55 грн., 40025,03 грн.; 28.01.2020р. 557,08 грн., 15916,93 грн., 20089,62 грн., 400000,00 грн.; 29.01.2020р. 113,12 грн., 25707,55 грн., 27713,47 грн.; 30.01.2020р. 9576,65 грн., 10044,70 грн.; 31.01.2020р. 3021,54 грн., 7113,09 грн., 28114,33 грн., 100000,00 грн.; 03.02.2020р. 1487,22 грн., 15721,52 грн., 25187,57 грн.; 04.02.2020р. 3050,02 грн., 34706,84 грн.; 05.02.2020р. 105,16 грн., 1151,03 грн., 40664,51 грн.; 06.02.2020р. 9808,39 грн., 13235,50 грн.; 07.02.2020р. 334,64 грн., 1679,26 грн., 54068,04 грн.; 10.02.2020р. 474,43 грн., 7278,00 грн., 60619,44 грн.; 11.02.2020р. 4954,50 грн., 44929,52 грн.; 12.02.2020р. 2926,00 грн., 15731,41 грн., 25347,63 грн.; 13.02.2020р. 121,96 грн., 3641,10 грн., 70491,10 грн.; 14.02.2020р. 779,36 грн., 3251,74 грн., 30213,54 грн.; 17.02.2020р. 569,65 грн., 15555,61 грн., 39799,71 грн.; 18.02.2020р. 384,52 грн., 6711,85 грн., 35695,36 грн.; 19.02.2020р. 997,94 грн., 152066,88 грн.; 20.02.2020р. 3893,32 грн., 43748,54 грн., 52944,78 грн.; 21.02.2020р. 908,25 грн., 6215,71 грн., 30141,45 грн.; 24.02.2020р. 52,68 грн., 3025,15 грн., 26265,38 грн.; 25.02.2020р. 1102,01 грн., 28044,72 грн., 200000,00 грн.; 26.02.2020р. 50,10 грн., 3339,77 грн., 32421,99 грн.; 27.02.2020р. 3228,41 грн., 3343,23 грн., 26626,52 грн.; 28.02.2020р. 2927,45 грн., 18248,44 грн., 28188,21 грн., 300000,00 грн.

Згідно оборотно-сальдової відомості акціонерного товариства "Хмельницькгаз" по рахунку 361 за вересень 2019р. лютий 2020р. по контрагенту, комунальному підприємству "Південно-Західні тепломережі", сальдо на кінець періоду становить 2796248,72 грн.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 16.09.2019р. у справі № 924/524/19 позов акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" до комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі" про стягнення 875495,26 грн. заборгованості, 390375,50 грн. пені, 76842,04 грн. інфляційних нарахувань, 51091,78 грн. 3% річних задоволено. Стягнуто з комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі" (м. Хмельницький, вул. Курчатова, 17/1, ідентифікаційний код 36123019) на користь публічного акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" (м. Хмельницький, просп. Миру, 41, ідентифікаційний код 05395598) 875495,26 грн. (вісімсот сімдесят п`ять тисяч чотириста дев`яносто п`ять гривень 26 коп.) основної заборгованості, 390375,50 грн. (триста дев`яносто тисяч триста сімдесят п`ять гривень 50 коп.) пені, 76842,04 грн. (сімдесят шість тисяч вісімсот сорок дві гривни 04коп.) інфляційних нарахувань, 51091,78 грн. (п`ятдесят одна тисяча дев`яносто одна гривна 78 коп.) 3% річних, 20907,07 грн. (двадцять тисяч дев`ятсот сім гривень 07 коп.) витрат на оплату судового збору.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.06.2018р. по справі № 924/236/18 позов публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" до комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі" про стягнення 4281838,26 грн., з яких 3672646,01 грн. основного боргу, 259707,94 грн. пені, 83377,27 грн. 3% річних та 266107,04 грн. інфляційних втрат задоволено частково. Стягнуто з комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі", (м. Хмельницький, вул. Курчатова, 17/1, ідентифікаційний код 36123019) на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз", (м. Хмельницький, просп. Миру, 41, ідентифікаційний код 05395,10 грн. основного боргу, 129747,14 грн. пені, 77043,35 грн. 3% річних, 265422,71 грн. інфляційних витрат, 44559,90 грн. витрат на оплату судового збору. У решті позову відмовлено. Закрито провадження у справі в частині стягнення 1037279,91 грн. основного боргу.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останнім станом на 29.02.2020р. визначено заборгованість відповідача із урахуванням здійснених проплат у сумі 2797248,72 грн., пені у сумі 247253,04 грн., 3% річних у сумі 24688,72 грн., інфляційних втрат у сумі 28191,55 грн.

З вищевикладеного, у зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем наданих послуг з транспортування газу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів (визнання більш вірогідними), аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Так, взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначає Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою Національної, комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2494.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператор ГРМ (до мереж якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газ, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. № 2498, в порядку визначеному цим розділом.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в укованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Згідно з пунктом 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу в установленому Кодексом ГРМ порядку 25.10.2017р. між акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" (оператор ГРМ) та комунальним підприємством "Південно-Західні тепломережі" (споживач) було підписану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу № 0942103FOJAT016.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 розділу ІІІ Книги п`ятої Цивільного кодексу України.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (стаття 901 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (стаття 903 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 6.6. договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу народного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок Оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок Оператора ГРМ.

Як визначено пп. 1 п. 7.4. договору, споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідно до умов п. 6.8. договору надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору у вересні 2019р. лютому 2020р. оператор ГРМ (позивач) розподілив, а споживач (відповідач) прийняв природний газ на загальну суму 9023564,23 грн., що підтверджується актами наданих послуг з розподілу природного газу, а саме: від 30.09.2019р. на суму 377158,63 грн., від 31.10.2019р. на суму 682881,52 грн., від 30.11.2019р. на суму 1889977,63 грн., від 31.12.2019р. на суму 2322045,89 грн., від 31.01.2020р. на суму 1875750,26 грн., від 29.02.2020р. на суму 1875750,30 грн.

Комунальним підприємством "Південно-Західні тепломережі" частково погашено заборгованість за прийнятий від позивача природній газ у розмірі 3276297,73 грн., а саме за зобов`язаннями грудня 2019 року у розмірі 1411088,18 грн., за зобов`язаннями січня 2020р. у розмірі 826752,49 грн., за зобов`язаннями лютого 2020р. у розмірі 1038457,06 грн. При цьому, відповідачем повністю погашено заборгованість за зобов`язаннями вересня 2019 року у розмірі 377158,63 грн., за зобов`язаннями жовтня 2019 року у розмірі 682881,52 грн., за зобов`язаннями листопада 2019 року у розмірі 1889977,63 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості позивача, банківськими виписками та актом звіряння взаємних розрахунків за березень 2019р. - лютий 2020р. Всього відповідачем сплачено 6226315,51 грн.

Таким чином, відповідач не здійснив повністю оплату вартості наданих послуг з розподілу природного газу у розмірі, що й стало причиною виникнення спору.

Суд зауважує, що послуги, визначені умовами договору, у повній мірі відповідають послугам, що були надані позивачем та передані відповідно до вказаних вище актів.

Як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні докази наявності претензій відповідача щодо обсягів, строку, вартості та якості наданих послуг. Відомості щодо їх наявності суду також не повідомлені.

Крім того, відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Так, підписання споживачем актів наданих послуг з розподілу природного газу, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за надані послуги.

Вказане спростовує висновки відповідача, що до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів наявності заборгованості.

Тому, враховуючи, що комунальне підприємство "Південно-Західні тепломережі" частково оплатило послуги з розподілу природного газу за вересень 2019р. лютий 2020р. (з 02.09.2019р. по 28.02.2020р.) на загальну суму 6226315,51 грн., а загальна заборгованість відповідача за актами надання послуг за період вересень 2019р. - лютий 2020р. становить 9023564,23 грн., заборгованість останнього перед акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" станом на 29.02.2020р. становить 2797248,72 грн. (9023564,23 грн. - 6226315,51 грн.).

В подальшому, як вбачається із банківських виписок за період з 01.03.2020р. до 31.05.2020р., комунальним підприємством "Південно-Західні тепломережі" здійснювалися розрахунки із позивачем, зокрема, 06.03.2020р. 500000,00 грн., 19.03.2020р. 300000,00 грн., 20.03.2020р. 300000,00 грн., 30.03.2020р. 150000,00 грн., 31.03.2020р. 100000,00 грн., 28.04.2020р. 200000,00 грн., 30.04.2020р. 80000,00 грн., 30.04.2020р. 200000,00 грн. Всього 1830000,00 грн. Заборгованість за зобов`язаннями грудня 2019 року 2019 року у розмірі 910957,71 грн. погашена 06.03.2020р. (500000,00 грн.), 19.03.2020р. (300000,00 грн.), 20.03.2020р. (110957,71 грн.). Заборгованість за зобов`язаннями січня 2020 року у розмірі 1048997,77 грн. погашена частково 20.03.2020р. (189042,29 грн.), 30.03.2020р. (150000,00 грн.), 31.03.2020р. (100000,00 грн.), 28.04.2020р. (200000,00 грн.), 30.04.2020р. (80000,00 грн.) та 30.04.2020р. (200000,00 грн.). Залишок боргу за зобов`язаннями січня 2020р. становить 129955,48 грн., а за зобов`язаннями лютого 2020р. 837293,24 грн.

30.06.2020р. представником відповідача надано суду клопотання про долучення до матеріалів справи довідки № 796 від 30.06.2020р. виписки по рахунку, що підтверджують сплату відповідачем, починаючи з 15.06.2020р. по 30.06.2020р., 584793,13 грн.

Крім того, 13.07.2020р. представником позивача надано суду клопотання про долучення до матеріалів справи виписки по рахунку за період з 01.06.2020р. по 09.07.2020р., відповідно до якої відповідачем проведено оплати за транспортування природного газу згідно договору № 0942103FOJAT016 в загальній сумі 650000,00 грн., а саме 18.06.2020р. - 500000,00 грн., 08.07.2020р. - 100000,00 грн., 09.07.2020р. - 50000,00 грн. Таким чином, решта суми заборгованості за зобов`язаннями січня 2020 року у розмірі 129955,48 грн. погашена повністю 18.06.2020р., а заборгованість за зобов`язаннями лютого 2020 року у розмірі 837293,24 грн. погашена частково (18.06.2020р. - 370044,52 грн., 08.07.2020р. - 100000,00 грн., 09.07.2020р. - 50000,00 грн.) та складає 317248,72 грн.

Враховуючи, що суму боргу у розмірі 2480000,00 грн. (1830000,00 грн. + 650000,00 грн.) сплачено відповідачем після звернення позивача з позовом до суду, то провадження у справі в цій частині позовних вимог підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Таким чином, станом на 01.06.2020р. залишок несплаченої заборгованості за послуги з розподілу природного газу становить за розрахунком суду 317248,72 грн. (9023564,23 грн. - 6226315,51 грн. - 2480000,00 грн.), проте позивач просить суд стягнути 316248,72 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Доказів оплати вказаної заборгованості матеріали справи не містять та сторонами не надано.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стосовно заперечення представника відповідача, викладеного у відзиві, про одночасну зміну позивачем предмету і підстав позову, суд вважає його необґрунтованим, оскільки позивач правомірно скористався своїм правом, передбаченим ст. 46 ГПК України, щодо зміни предмета позову. Одночасно, приймається до уваги, що ухвалою господарського суду Хмельницької області від 06.05.2020р. у справі № 924/278/20 заяву представника позивача про зміну предмета позову судом прийнято, зважаючи на те, що вона подана із дотриманням вимог ст. 46 ГПК України, із врахуванням, що первісні обставини позову, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, не змінилися. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (роз`яснення наведені у п. 3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18).

Також судом не видаються обґрунтованими посилання відповідача на Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений постановою КМУ № 256 від 04.03.2002р., та Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки від 18.06.2014р. № 217, оскільки правовідносини між сторонами у даній справі виникли з договору розподілу природного газу, а сума простроченої заборгованості за договором, на яку позивачем нараховані пеня, інфляційні втрати та 3% річних, не є боргом за пільгами та житловими субсидіями населенню, а заборгованістю за надані безпосередньо відповідачу послуги з розподілу природного газу.

Доводи відповідача щодо відсутності можливості впливати на розподіл коштів не можуть бути прийняті судом та оцінені як обґрунтовані, оскільки укладений між сторонами договір (з усім обсягом вказаних у ньому умов) є законодавчо визначеними правилами поведінки сторін господарського зобов`язання, які є обов`язковими для них. Відхід від умов договору, без попереднього внесення відповідних змін, не допускається, оскільки це суперечить фундаментальним принципам зобов`язального права, та має наслідком застосування передбачених законом і/або договором наслідків (санкцій). Суд (при оцінці умов договору) та сторони договору (при його виконанні) не можуть відступати від умов договору, оскільки останній є укладеним, та, в частині здійснення розрахунків - діючим (чинним). При цьому, докази визнання договору недійсним, чи його розірвання в справі відсутні, що виключає наявність підстав для неврахування його умов при прийнятті рішення. В даному випадку, суд керується ст. 5 ГКУ, де зазначено, що Конституційні основи правового господарського порядку в Україні становлять, в тому числі: забезпечення державою захисту прав усіх суб`єктів права власності і господарювання; визнання усіх суб`єктів права власності рівними перед законом, непорушності права приватної власності, недопущення протиправного позбавлення власності; економічна багатоманітність, право кожного на підприємницьку діяльність, не заборонену законом, визначення виключно законом правових засад і гарантій підприємництва; забезпечення державою захисту конкуренції у підприємницькій діяльності, недопущення зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірного обмеження конкуренції та недобросовісної конкуренції, визначення правил конкуренції та норм антимонопольного регулювання виключно законом; визнання і дія в Україні принципу верховенства права.

Окрім того, позивач, враховуючи заяву про зміну предмета спору, просить стягнути з відповідача згідно наданого розрахунку 28191,55 грн. інфляційних втрат, 24688,72 грн. 3% річних, 247253,04 грн. пені по кожному зобов`язанню окремо за спірний період.

За положеннями ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України

У відповідності до приписів ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з п.п. 1, 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Сторони у п. 8.2. договору передбачили, що у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Судом здійснено перерахунок пені у системі „Законодавство по кожному зобов`язанню за період вересень 2019р. - лютий 2020р. окремо, відповідно до якого підставною до стягнення є сума пені у розмірі 117631,61 грн. (по зобов`язанню вересня 2019 року на суму боргу 60477,28 грн. за період з 11.10.2019р. по 19.01.2020р. нараховано 4980,01 грн. пені; по зобов`язанню жовтня 2019 року на суму боргу 400421,36 грн. за період з 11.11.2019р. по 19.01.2020р. нараховано 22122,99 грн. пені; по зобов`язанню листопада 2019 року: на суму боргу 1456553,52 грн. за період з 11.12.2019р. по 19.01.2020р. = 43361,33 грн., на суму боргу 549097,02 грн. за період з 20.01.2020р. по 27.01.2020р. = 3240,57 грн., на суму боргу 149097,02 грн. за період з 28.01.2020р. по 30.01.2020р. = 329,97 грн., на суму боргу 49097,02 грн. за період з 31.01.2020р. по 24.02.2020р. = 737,80 грн.; по зобов`язанню грудня 2019 року позивачем нараховано пеню в межах допустимої до стягнення). В решті суми пені у розмірі 129621,43 грн. суд відмовляє з підстав необґрунтованості, при цьому судом не бралася до уваги заявлена позивачем пеня по зобов`язаннях січня 2019р. - серпня 2019р., оскільки вона нарахована по тих зобов`язаннях, що не є предметом спору у даній справі, тобто поза спірний період.

Відповідачем у відзиві вказано про нарахування пені поза межами строків позовної давності, оскільки позивач, звернувшись із уточненою позовною заявою 23.04.2020р., пропустив строк спеціальної позовної давності щодо сплати неустойки, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, поза межами цих строків. Із вказаного, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013р. за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

За приписами ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Разом з цим, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 зазначеного Кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Згідно з ч. 1 ст. 260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (ч. 1 ст. 254 Цивільного кодексу України).

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з п. 4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013р. у зобов`язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов`язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов`язання мало бути виконане. Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов`язань, що з нього виникають (наприклад, у зв`язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків.

Відповідно до п. 6.6. договору остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Таким чином, прострочення по оплаті звітного місяця у відповідача настає з 11 числа наступного за звітним місяцем.

При цьому, пунктом 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013р. передбачено, що якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов`язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. Однак, слід мати на увазі положення частини шостої статті 232 ГК України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

За висновками суду, позивач про порушення своїх прав довідався (або міг довідатись) з моменту закінчення, передбаченого п. 6.6. договору, строку виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати вартості послуги з розподілу природного газу за кожним актом наданих послуг, таким чином, строк протягом якого позивач міг звернутися до суду за захистом свого порушеного права щодо стягнення з відповідача пені за кожним актом наданих послуг сплинув (спливає) через рік після закінчення такого строку та оскільки клопотання про зміну предмету позову (з вимогою про стягнення пені) зареєстровано господарським судом Хмельницької області 24.04.2020р., початок (момент) нарахування пені обмежується датою 25.04.2019р. Тобто саме до вказаної дати обмежується нарахування позивачем пені (сплив строку позовної давності для вимог про стягнення нарахованої пені). Однак, як вбачається із розрахунку пені, проведеного судом, нарахування пені по кожному зобов`язанню здійснювалося в межах строку позовної давності, тобто після 25.04.2019р., та з урахуванням ч. 6 ст. 232 ГК України. При цьому, як уже було зазначено раніше, у задоволенні пені по зобов`язаннях січня 2019р. - серпня 2019р. судом відмовлено з підстав її нарахування по зобов`язаннях, що не були предметом спору у даній справі, тобто поза спірний період.

Отже, враховуючи наведені приписи законодавства, розрахунок пені, проведеного судом, а також те, що позивач звернувся до суду із клопотанням про зміну предмету позову 24.04.2020р., у якому просив стягнути з відповідача пеню, суд дійшов висновку, що строк позовної давності для вимог про стягнення нарахованої пені по зобов`язаннях вересня 2019 року лютого 2020 року, які є предметом розгляду у даній справі, не сплив, тому протилежні доводи відповідача є необґрунтованими.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд здійснив перерахунок 3% річних в системі „Законодавство" по кожному зобов`язанню за період вересень 2019р. - лютий 2020р. окремо, відповідно до якого підставною до стягнення є сума 3% у розмірі 13419,27 грн. (по зобов`язанню вересня 2019 року на суму боргу 60477,28 грн. за період з 11.10.2019р. по 19.01.2020р. нараховано 501,79 грн. 3% річних; по зобов`язанню жовтня 2019 року на суму боргу 400421,36 грн. за період з 11.11.2019р. по 19.01.2020р. нараховано 2302,09 грн. 3% річних; по зобов`язанню листопада 2019 року: на суму боргу 1456553,52 грн. за період з 11.12.2019р. по 19.01.2020р. = 4782,45 грн., на суму боргу 549097,02 грн. за період з 20.01.2020р. по 27.01.2020р. = 360,06 грн., на суму боргу 149097,02 грн. за період з 28.01.2020р. по 30.01.2020р. = 36,66 грн., на суму боргу 49097,02 грн. за період з 31.01.2020р. по 24.02.2020р. = 100,61 грн.; по зобов`язанню грудня 2019 року позивачем нараховано пеню в межах допустимої до стягнення). В решті суми 3% річних у розмірі 11269,45 грн. суд відмовляє з підстав необґрунтованості, при цьому судом не бралася до уваги заявлені позивачем 3% річних по зобов`язаннях січня 2019р. - серпня 2019р., оскільки вони нараховані по тих зобов`язаннях, що не є предметом спору у даній справі, тобто поза спірний період.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга" (п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов`язання" №14 від 17.12.2013 року).

При застосуванні індексу інфляції необхідно брати до уваги, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно необхідно рахувати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня (лист Верховного Суду України №62-97р від 03.04.97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ").

Суд провів перерахунок інфляційних втрат в системі „Законодавство" по кожному зобов`язанню за період вересень 2019р. - лютий 2020р. окремо, відповідно до якого підставною до стягнення є сума інфляційних втрат у розмірі 158,67 грн. (по зобов`язаннях вересня 2019 року та листопада 2019 року позивачем нараховано інфляційні втрати в межах допустимих до стягнення; за зобов`язанням жовтня 2019 року позивачем на суму боргу 400421,46 грн. нараховано 0,00 грн. інфляційних втрат; за зобов`язанням грудня 2019р. позивачем нараховано 1821,92 грн. інфляційних втрат за лютий 2020 року на суму 910957,71 грн., однак у цьому місяці була дефляція - 99,7, а тому судом дані нарахування не враховувалися). У решті суми інфляційних втрат у розмірі 28032,88 грн. суд відмовляє з підстав необґрунтованості, при цьому судом не бралася до уваги заявлені позивачем інфляційні втрати по зобов`язаннях січня 2019р. - серпня 2019р., оскільки вони нараховані по тих зобов`язаннях, що не є предметом спору у даній справі, тобто поза спірний період.

У відзиві від 15.06.2020р. представник відповідача просить суд зменшити розмір заявленої пені на 90% та стягнути 10% від пені, яка підлягає стягненню. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач зазначає, зокрема, про неможливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ, при цьому відповідач фактично усунутий від процесу розподілу грошових коштів на свій розсуд, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014р. визначено автоматичне перерахування уповноваженим банком зі спеціальних рахунків відповідача грошових коштів на рахунки позивача. На підтвердження скрутного матеріального становища відповідачем надано виписки за рахунками комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі" за період з 01.01.2020р. по 31.03.2020р. та за період з 01.04.2020р. по 09.06.2020р., а також звіт про фінансові результати за 2019 рік, баланс на 31.12.2019р.

Представником позивача надано суду заперечення на клопотання про зменшення неустойки від 22.06.2020р., у якому вказує, зокрема, що позивач, як і відповідач, є єдиним підприємством, що здійснює розподіл природного газу та відповідає за надійну, безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (будівництво) газорозподільної системи. Тому, невчасне надходження коштів негативно впливає на діяльність підприємства, а також безперебійний розподіл газу газовими мережами. Крім того, за твердженнями позивача, існуюча дебіторська заборгованість відповідача не може бути підставою для зменшення пені. Так, АТ "Хмельницькгаз" також має дебіторську заборгованість в розмірі 121308 тис. грн. Разом з тим, несвоєчасна оплата зобов`язань по договорам розподілу природного газу негативно впливає на забезпечення безперебійного розподілу (переміщення) природного газу, що може призводити до виникнення аварійних ситуацій. Також АТ "Хмельницькгаз" стверджує, що отримує плату за надані послуги з розподілу природного газу за тарифами, встановленими НКРЕКП, та не має правових підстав їх самостійно регулювати, а тому доводи відповідача щодо збитковості тарифів є безпідставними. Окрім того, згідно Порядку № 217 встановлений конкретний механізм розподілу коштів, які надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, та зазначений Порядок не стосується договірних зобов`язань сторін у частині порядку та строків розрахунків між сторонами й не впливає на них, чим спростовується твердження відповідача про неможливість своєчасного виконання грошових зобов`язань за договором у зв`язку з відсутністю можливості розпоряджатися коштами. Щодо зменшення розміру заявленої до стягнення пені АТ "Хмельницькгаз" також наводить правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 04.12.2018р. у справі № 916/65/18, від 03.07.2019р. у справі № 917/791/18, від 22.10.2019р. у справі № 904/5830/18.

На підтвердження своїх доводів, викладених у запереченні на клопотання про зменшення неустойки, представником позивача надано звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2019 рік АТ "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз", акт від 24.05.2019р. № 183 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, складений за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері енергетики та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз".

Стосовно зменшення розміру пені судом враховується, що частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У частині 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" також роз`яснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду. При цьому господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку виняткових обставин, за яких можливе зменшення пені, а також розмір, до якого підлягає їх зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 ЦК України).

Питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Беручи до уваги вищенаведене, дослідивши зібрані у справі докази та обставини справи в їх сукупності, урахувавши наведені положення законодавства, встановивши наявність обставин, які мають істотне значення для визначення розміру штрафних санкцій та їх зменшення у цьому випадку, зокрема, враховуючи ступінь виконання зобов`язань за договором (сплата відповідачем заборгованості в сумі 2480000,00 грн.), збитковість відповідача, нарахування позивачем на суму основного боргу інфляційних втрат та 3% річних, зважаючи на те, що пеня - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення, суд дійшов висновку про винятковість даного випадку та вважає за доцільне скористатися повноваженнями, наданими йому чинним законодавством, а саме положеннями ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України та зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій: пені до 58815,81 грн. (50%).

За таких обставин клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки на 90% підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 50%. В решті частини клопотання про стягнення неустойки суд відмовляє.

Щодо зменшення комунальному підприємству "Південно-Західні тепломережі" розміру пені на 50% судом також враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08.04.2020р. у справі № 924/570/19.

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 316248,72 грн. основного боргу, 58815,81 грн. пені, 13419,27 грн. 3% річних, 158,67 грн. інфляційних втрат. У задоволенні 188437,23 грн. пені, 11269,45 грн. 3% річних, 28032,88 грн. інфляційних втрат суд відмовляє.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

При цьому, судовий збір за 58815,81 грн. пені, в стягненні якої відмовлено по причині зменшення її розміру судом, покладається на відповідача.

Окремо судом звертається увага позивача, що відповідно до п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (при поданні позовної заяви до суду) та закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 231, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз", м. Хмельницький до комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі", м. Хмельницький про стягнення 2796248,72 грн. заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу, 28191,55 грн. інфляційних втрат, 24688,72 грн. 3% річних, 247253,04 грн. пені заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі" (Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Курчатова, 17/1, ідентифікаційний код 36123019) на користь акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" (Хмельницька область, м. Хмельницький, проспект Миру, 41, ідентифікаційний код 05395598) 316248,72 грн. (триста шістнадцять тисяч двісті сорок вісім гривень 72 коп.) заборгованості, 58815,81 грн. (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот п`ятнадцять гривень 81 коп.) пені, 13419,27 грн. (тринадцять тисяч чотириста дев`ятнадцять гривень 27 коп.) 3% річних, 158,67 грн. (сто п`ятдесят вісім гривень 67 коп.) інфляційних втрат, 6711,87 грн. (шість тисяч сімсот одинадцять гривень 87 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

В решті позову в частині стягнення 188437,23 грн. пені, 11269,45 грн. 3% річних, 28032,88 грн. інфляційних втрат відмовити.

Провадження у справі № 924/278/20 в частині вимог про стягнення 2480000,00 грн. заборгованості за послуги з розподілу природного газу закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення". Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.07.2020 року.

Суддя С.В. Заверуха

Відрук.: 3 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (29019, м. Хмельницький, пр. Миру, 41);

3 відповідачу (29000, м. Хмельницький, вул. Курчатова, 17/1).

Всім рекомендованим з повідом.