ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.07.2020 Справа № 905/559/20

Господарський суд Донецької області у складі:

Судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання Корецькій А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Ветропак Гостомельський Склозавод» (08290, Київська область, місто Ірпінь, селище міського типу Гостомель, площа Рекунова, будинок 2; )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Європейських Технологій та Інновацій» (84301, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 30, офіс 214; )

про розірвання договору та стягнення 280 436,53 гривень,-

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явились

від відповідача: не з`явились

С У Т Ь С П О Р У

Приватне акціонерне товариство «Ветропак Гостомельський Склозавод» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Європейських Технологій та Інновацій» про розірвання договору та стягнення 280 436,53 гривень, з яких: 264 686,40 гривень сума основної заборгованості (попередньої оплати), 13 526,24 гривень пеня, 529,37 гривень інфляційні втрати, 1 694,42 гривень 3% річних.

Позов обґрунтований тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки товару №3005-1 від 30.05.2019, відповідно до якого відповідач зобов`язався поставити та передати у власність позивачу товар відповідно до Специфікації, узгодженої до договору, а позивач - прийняти та оплатити його на умовах визначених договором. Відповідно до умов договору, позивач сплатив відповідачу передоплату у розмірі 80% від загальної ціни договору, однак, відповідач свої зобов`язання не виконав, товар поставив не у повному обсязі, в зв`язку з чим, позивач просить розірвати договір та повернути різницю між внесеною передоплатою та фактично поставленим товаром.

Ухвалою суду від 27.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/549/20, яку вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23.04.2020 та встановлено строк сторонам для подання до суду доказів, заяв по суті справи.

На адресу суду 21.04.2020 від представника відповідача надійшов відзив у справі, в якому останній виклав підстави з яких, на його думку, позов не підлягає задоволенню та просив суд відкласти підготовче засідання на іншу дату у зв`язку з введенням на території України карантину.

Ухвалою суду від 23.04.2020 відкладено підготовче засідання на 18.05.2020, продовжено строк сторонам для надання до суду заяв по суті справи та доказів, які мають значення для вирішення справи.

На адресу суду 15.05.2020 надійшла відповідь на відзив представника позивача, в якій останній не погодився з обставинами викладеними у відзиві та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою суду від 18.05.2020 закрито підготовче провадження у справі №905/559/20 та призначено розгляд справи по суті на 03.06.2020, продовжено строк відповідачу для подання до суду заперечень на відповідь на відзив.

Від представника відповідача на адресу суду 01.06.2020 надійшло клопотання в якому останній повідомив, що відповідь на відзив станом на 29.05.2020 ним отримано не було, а також, у зв`язку з введенням на території України карантинних заходів, просив відкласти судове засідання на іншу дату.

Враховуючи клопотання представника відповідача, неможливість розгляду справи у даному судовому засіданні, продовження на території України карантину, з метою забезпечення процесуальних прав сторін, судом продовжено відповідачу строк для надання суду заперечення на відповідь на відзив, доказів та відкладено судове засідання на 01.07.2020.

У судове засідання 01.07.2020 представники сторін не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

Відповідач своїм правом на подання заперечень на відповідь на відзив по справі не скористався, у випадку неотримання копії відповіді на відзив, свого права на ознайомлення з матеріалами в паперовому або електронному вигляді не реалізував.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В

30 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр Європейських Технологій і Інновацій» (далі Постачальник, відповідач) та Приватним акціонерним товариством «Ветропак Гостомельський Склозавод» (далі Покупець, позивач) укладено договір поставки товару №3005-1, відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язався поставити та передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити Постачальнику металеві вироби (ролики), іменовані надалі «Товар».

Згідно з п.1.2. договору Постачальник поставляє Товар в асортименті та кількості відповідно до Специфікації, узгодженої Покупцем, що є додатком до цього Договору та складає його невід`ємну частину.

Загальна вартість договору 348 468,00 гривень, в тому числі ПДВ 58 078,00 гривень (п.1.3. договору).

Поставка товару здійснюється на умовах EXW м.Краматорськ (Інкотермс-2010), якщо інше не узгоджене сторонами у відповідній Специфікації або додатковій угоді. Кількість та асортимент Товару Погоджуються сторонами у Специфікаціях. Строк поставки Товару погоджується сторонами у Специфікації (п.п.3.1., 3.2. договору).

Пунктом 10.1. договору передбачено, що договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2019 включно, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків.

У відповідності до п.11.2. зміни і доповнення до договору оформлюються додатковою угодою, яка підписується сторонами і набирає чинності з моменту її підписання, або з моменту встановленого в додатковій угоді.

У Специфікації №1 від 30.05.2019 до договору сторони погодили поставку Товару:

Ролик упорний кількістю 1 штука на суму 7 800,00 гривень без ПДВ;

Ролик опорний 61310000.25800СБ кількістю 4 штуки на суму 279 040,00 гривень без ПДВ;

Сухар А кількістю 1 штука на суму 3 550,00 гривень без ПДВ,

а всього на загальну суму 348 468,00 гривень у тому числі ПДВ 58 078,00 гривень.

Умови оплати:

50% - передоплата

30% - протягом 10 днів з дати повідомлення про готовність відвантаження товару

20% - протягом 10 днів з дати приймання Товару на складі Покупця.

Строк поставки товару: 60 днів з дати підтвердження замовлення.

Поставка товару здійснюється тільки після 80% оплати Покупцем.

Вказаний договір та Специфікація підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Як слідує з матеріалів справи, на підставі виставленого відповідачем рахунка-фактури №СФ-0003425 від 30.05.2019 позивачем було перераховано відповідачеві в рахунок попередньої оплати грошові кошти на загальну суму 278 306,40 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями № від 17.07.2019 на суму 174 234,00 гривень та № від 20.11.2019 на суму 104 072,40 гривень.

За видатковими накладними №РН-0708/1 від 07.08.2019 та №РН-2012/1 від 20.12.2019 відповідачем було передано, а позивачем - прийнято Сухар кількістю 1 штука на суму 4 260,00 гривень, Ролик упорний кількістю 1 штука на суму 9 360,00 гривень.

За твердженням позивача, відповідач всупереч умовам договору не здійснив своєчасну поставку Ролика опорного 61310000.25800СБ кількістю 4 штуки на суму 334 848,00 гривень з ПДВ.

На підставі викладеного з посиланням на істотне порушення відповідачем умов договору звернувся за захистом свого порушеного права та просить розірвати договір поставки товару №3005-1 від 30.05.2019 та стягнути з відповідача різницю між фактично внесеною попередньою оплатою та отриманим Товаром за договором.

Надавши правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд дійшов висновку про наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.

Згідно із ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.627 Цивільного кодексу (далі ЦК) України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов.

За змістом частин першої, другої статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч.1 ст.174 ГК України).

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Разом з тим, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст.693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як слідує з умов Специфікації №1 від 30.05.2019 до договору №3005-1 від 30.05.2019 поставка товару здійснюється тільки після 80% оплати Покупцем.

Умови оплати:

50% - передоплата

30% - протягом 10 днів з дати повідомлення про готовність відвантаження товару

20% - протягом 10 днів з дати приймання Товару на складі Покупця.

Строк поставки товару 60 днів з дати підтвердження замовлення.

Враховуючи, що ані умовами договору, ані Специфікацією не визначено спосіб та порядок «підтвердження замовлення», під таким підтвердженням слід розуміти внесення другої частини платежу, що становить 30% від ціни Специфікації, та разом із першими 50% відсотками передоплати становить необхідні 80% для відліку строку на поставку.

Згідно з ч.1 ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Платіжним дорученням № від 17.07.2019 позивачем внесено попередню оплату в сумі 174 234,00 гривень, що становить 50% від ціни договору та Специфікації (348 468,00*50% = 174 234,00 гривень).

Листом №30/1 від 30.10.2019 відповідач повідомив позивача про готовність до відвантаження Товару за договором та необхідність внесення залишку оплати згідно умов Специфікації.

За умовами Специфікації №1 від 30.05.2019 позивач мав внести 30% протягом 10 днів з моменту такого повідомлення в сумі 104 540,40 гривень.

Платіжним дорученням № від 20.11.2019 позивачем внесено оплату в сумі 104 072,40 гривень. Розмір недоплати склав 468,00 гривень.

З наведеного слідує, що позивачем не дотримано умов договору щодо внесення 80% оплати.

Оскільки строк поставки товару поставлений в залежність з внесенням певної частини оплати, виконання такої умови договору є обов`язковим.

З огляду на невиконання позивачем умов договору в частині внесення 80% оплати, обов`язок відповідача з поставки товару не настав.

Отже, твердження позивача про порушення відповідачем умов договору не відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому судом надано оцінку листу №30/1 від 30.10.2019, яким відповідач повідомив позивача про готовність до відвантаження Товару за договором та необхідність внесення залишку оплати згідно умов Специфікації в розмірі 104 072,40 гривень.

Саме вказану суму позивачем було сплачено платіжним дорученням № від 20.11.2019.

Водночас, Специфікація №1 від 30.05.2019 є невід`ємною частиною договору №3005-1 від 30.05.2019.

У відповідності до п.11.2. договору зміни і доповнення до нього оформлюються додатковою угодою, яка підписується сторонами і набирає чинності з моменту її підписання, або з моменту встановленого в додатковій угоді.

Отже, договір може бути доповнений або змінений тільки за додатковою угодою сторін, з огляду на що суд не розцінює вищенаведені обставини як підставу вважати зміненими умови Специфікації щодо порядку внесення оплати та, відповідно, такої поставки.

Відтак, відповідач не порушив умов Специфікації №1 від 30.05.2019 до договору поставки товару №3005-1 від 30.05.2019 щодо строку поставки Товару.

При цьому частково здійснивши зустрічне виконання свого обов`язку, незважаючи на невиконання свого обов`язку позивачем (ч.4 ст.538 ЦК України), відповідач не є таким, що прострочив поставку Товару.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про розірвання договору та стягнення 280 436,53 гривень, з яких: 264 686,40 гривень сума основної заборгованості (попередньої оплати), 13 526,24 гривень пеня, 529,37 гривень інфляційні втрати, 1 694,42 гривень 3% річних як безпідставно заявлених.

Згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються позивача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» №3674 - VI від 08.07.2011.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу (ч.1 ст.6 Закону).

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно з ч.3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2020 року становить 2 102,00 гривень.

Відтак за подання даної позовної заяви яка містить вимоги майнового та немайнового характеру судовий збір підлягав сплаті в наступному розмірі:

- за вимогу немайнового характеру 2 102,00 гривень

- за вимогу майнового характеру 280 436,53*1,5% = 4 207,00 гривень,

а всього 6 309,00 гривень.

Судом встановлено, що позивачем при поданні позову був недоплачений судовий збір в розмірі 2 102,00 гривень.

Враховуючи, висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог, суд вважає за необхідне враховуючи приписи ст.129 Господарського процесуального кодексу України, та стягнути з позивача на користь Державного бюджету України недоплачену суму судового збору.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 130, 185, 191, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В

У задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Ветропак Гостомельський Склозавод» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр Європейських Технологій та Інновацій» про розірвання договору та стягнення 280 436,53 гривень, з яких: 264 686,40 гривень сума попередньої оплати, 13 526,24 гривень пеня, 529,37 гривень інфляційні втрати, 1 694,42 гривень 3% річних відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ветропак Гостомельський Склозавод» (08290, Київська область, місто Ірпінь, селище міського типу Гостомель, площа Рекунова, будинок 2; ) на користь Державного бюджету України (отримувач коштів Управління Державної казначейської служби України у м.Харкові Харківської області, код отримувача - 37999649, банк отримувача Казначейство України, код банку отримувача 899998, рахунок отримувача UA3020002, код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір у розмірі 2 102,00 гривень.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суд доводить до відома учасників справи, що враховуючи зміни до прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України, які були внесенні Законом №540-ІX від 30.03.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею, зокрема, 256 продовжуються на строк дії такого карантину.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 01.07.2020 проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано протягом десяти днів.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Ветропак Гостомельський Склозавод» (08290, Київська область, місто Ірпінь, селище міського типу Гостомель, площа Рекунова, будинок 2; )

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр Європейських Технологій та Інновацій» (84301, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 30, офіс 214; )

Суддя С.М. Фурсова