ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.07.2020 Справа № 920/377/20
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Жерьобкіної Є.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними матеріалами справу № 920/377/20

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01601),

до відповідача Сумського національного аграрного університету (вул. Герасима Кондратьєва, буд. 160, м. Суми, 40021) в особі Маловисторопського фахового коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету (вул. Рибалка, буд. 1, с. Малий Вистороп, Лебединський район, Сумська область, 42243),

про стягнення 1708 грн. 17 коп. заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 1708 грн. 17 коп. відповідно до договору № 1604/14-ТЕ-29 купівлі-продажу природного газу від 31.12.2013, у в тому числі 986 грн 23 коп. пені, 206 грн. 64 коп. 3% річних, 515 грн. 30 коп. інфляційних втрат, зв`язку з простроченням оплати поставленого природного газу.

Відповідно до ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Статтею 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 22.04.2020 відкрито провадження у справі № 920/377/20; справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; відповідачу наданий п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву (з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України); клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч. 6 ст. 252 ГПК України); позивачу наданий семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив. Встановлені судом строки продовжені на період карантину відповідно до ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України.

За приписами вказаної норми у редакції до 17.07.2020, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, розгляду справи по суті, судового розгляду справи, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392 зі змінами, на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з 12 березня 2020 року, продовжено до 31 липня 2020 року.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 22.04.2020 була надіслана відповідачу за місцезнаходженням 02.07.2020, у зв`язку з відсутністю до липня 2020 року в Господарському суді Сумської області коштів на здійснення поштових відправлень, про що було складено акт від 22.04.2020.

Ухвала суду від 22.04.2020 отримана відповідачем 08.07.2020, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 6061 від 14.07.2020), в якому просить суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку зі спливом строку позовної давності для заявлених вимог.

Позивач подав відповідь на відзив (вх. №6209 від 20.07.2020), в якій зазначає, що позовна давність була перервана у зв`язку зі зверненням позивача з позовом до Маловисторопського фахового коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету про стягнення 1708 грн. 17 коп. відповідно до договору № 1604/14-ТЕ-29 купівлі-продажу природного газу від 31.12.2013 (986 грн 23 коп. пені, 206 грн. 64 коп. 3% річних, 515 грн. 30 коп. інфляційних втрат) до Господарського суду Сумської області 27.12.2018. Таким чином, з січня 2019 року перебіг позовної давності розпочався заново. Позов було подано до Маловисторопського фахового коледжу імені П.С. Рибалка, як сторони договору. Також, на думку позивача, ще однією підставою для переривання позовної давності є визнання боргу (сплата заборгованості за поставлений природний газ у січні 2015 року). Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу № 1604/14-ТЕ-29 від 31.12.2013, позивач зобов`язується передати у власність Маловисторопського фахового коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету у 2014 році природний газ, а останній, в свою чергу, прийняти та оплатити цей газ на умовах передбачених договором.

Газ, що постачається за договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням (п. 1.2. договору в редакції додаткової угоди № 2 від 29.04.2014).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (розділ 11 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з актами приймання-передачі природного газу за січень-березень, грудень 2014 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ загальною вартістю 60 921 грн 02 коп.

З інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Маловисторопський фаховий коледж імені П.С. Рибалка (код ЄДРПОУ ВП: 26378248) є відокремленим підрозділом юридичної особи Сумського національного аграрного університету ().

Відповідно до статті 80 Цивільного кодексу України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Статтею 96 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідно до чинного законодавства, зокрема, Цивільного та Господарського кодексів України, юридичні особи для здійснення своїх функцій мають право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами.

Коло повноважень відокремленого підрозділу юридичної особи стосовно здійснення у господарському суді повноваження сторони у справі від імені цієї особи визначається установчими документами останньої, положенням про відокремлений підрозділ, яке затверджено юридичною особою, або довіреністю, виданою нею ж у встановленому порядку керівникові цього підрозділу. При цьому стороною у справі є юридична особа, від імені якої діє відокремлений підрозділ, і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та всупереч умовам укладеного між сторонами договору несвоєчасно оплатив отриманий природний газ, у зв`язку з чим останньому нараховані пеня, інфляційні втрати та 3% річних.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 6.1. договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Судом встановлено, що поставлений позивачем природний газ у січні-березні, грудні 2014 року загальною вартістю 60 921 грн 02 коп. оплачений відповідачем повністю, однак з простроченням строків оплати, визначених п. 6.1. договору.

Природний газ поставлений у січні 2014 року повністю оплачений відповідачем 25.04.2014, у лютому 2014 року 25.04.2014, у березні 2014 року 30.04.2014, у грудні 2014 року 15.01.2015.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань № 2921-ІІІ від 10.01.2002р., розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.2 договору, у разі невиконання відповідачем умов п.6.1 договору, останній зобов`язується сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з поданим розрахунком, за несвоєчасну оплату природного газу відповідачеві нарахована пеня в загальній сумі 986 грн. 23 коп., 3% річних в загальній сумі 206 грн. 64 коп., інфляційні втрати в сумі 515 грн 30коп., виходячи з суми заборгованості за січень-березень 2014року, з урахуванням строків розрахунків визначених договором.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань стосовно своєчасної оплати природного газу, поставленого у січні-березні 2014 року, суд вважає, що позивач правомірно звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 986 грн 23 коп. пені, 206 грн. 64 коп. 3% річних, 515 грн. 30 коп. інфляційних втрат відповідно до договору № 1604/14-ТЕ-29 купівлі-продажу природного газу від 31.12.2013, у зв`язку з простроченням оплати поставленого природного газу, вимоги є правомірними та обґрунтованими.

Відповідач просить суд застосувати позовну давності при вирішенні спору щодо заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (стаття 252 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом п. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Нормами статті 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами ст. 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

У п. 9.3. договору сторони погодили, що строк, у межах якого останні можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років.

Як зазначено вище, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання щодо оплати фактично переданого щомісячно газу до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну оплати природного газу за кожний місяць. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з оплати природного газу, поставленого у конкретному місяці й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Позовна давність за вимогою про стягнення пені, 3% річних та інфляційні втрати обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховуються. Право на позов про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення.

З розрахунку позивача вбачається, що пеня в сумі 614 грн. 13 коп. та 3% річних в сумі 132 грн. 83 коп. за прострочення строків оплати природного газу, поставленого у січні 2014 року, нараховані позивачем за період з 15.02.2014 по 24.04.2014; пеня в сумі 304 грн. 03 коп. та 3% річних в сумі 63 грн 06 коп. за прострочення строків оплати природного газу, поставленого у лютому 2014 року, нараховані позивачем за період з 15.03.2014 по 24.04.2014; пеня в сумі 68 грн. 07 коп. та 3 % річних в сумі 10 грн 75 коп. за прострочення строків оплати природного газу, поставленого у березні 2014 року, нараховані позивачем за період з 15.04.2014 по 29.04.2014. Інфляційні втрати за прострочення строків оплати природного газу, поставленого у січні 2014 року нараховані за період березень-квітень 2014 року.

З позовною заявою про стягнення зазначених пені, 3% річних та інфляційних збитків позивач звернувся 17.04.2020, що вбачається з відмітки на поштовому конверті, тобто з пропуском п`ятирічного строку позовної давності.

Згідно із частиною 4 статті 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності.

Статтею 264 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як зазначає позивач, позовна давність була перервана у зв`язку зі зверненням позивача з позовом до Маловисторопського фахового коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету про стягнення 1708 грн. 17 коп. відповідно до договору № 1604/14-ТЕ-29 купівлі-продажу природного газу від 31.12.2013, до Господарського суду Сумської області 27.12.2018, за яким було відкрито провадження у справі № 920/1033/18.

З Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що провадження у справі № 920/1033/18 ухвалою господарського суду Сумської області від 05.02.2019 було закрите на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України (спір не підлягає вирішенню у порядку господарського судочинства).

Судом у справі № 920/1033/18 встановлено, що відповідач, Маловисторопський коледж імені П.С.Рибалка Сумського національного аграрного університету, не є юридичною особою згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем до суду від позивача не надходило.

Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі.

Обов`язковою умовою переривання позовної давності шляхом пред`явлення позову є дотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції та інших, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі (правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц).

З урахуванням зазначеного, перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підвідомчості, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами.

Подання позову з недодержанням правил підвідомчості/підсудності (навіть у разі наступного закриття провадження у справі, а не відмови в позові або повернення позову), не перериває перебігу позовної давності.

Вказаної правової позиції дотримається Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 15 травня 2020 року у справі № 922/1467/19.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що звернення позивача до суду з позовом до Маловисторопського коледжу імені П.С.Рибалка Сумського національного аграрного університету, який не є юридичною особою, не заявлення клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем, що мало наслідком закриття провадження у справі № 920/1033/18 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України (спір не підлягає вирішенню у порядку господарського судочинства), не перериває строку позовної давності за правилами частини другої статті 264 ЦК України.

Суд також враховує, що з позовними вимогами у справі № 920/1033/18 позивач звертався до Маловисторопського коледжу імені П.С.Рибалка Сумського національного аграрного університету, а не до Сумського національного аграрного університету, як юридичної особи, що є відповідачем у справі № 920/377/20.

За вказаних обставин, доводи позивача про переривання строку позовної давності у зв`язку з пред`явленням позову до боржника, суд вважає безпідставними.

Також, на думку позивача, ще однією підставою для переривання позовної давності є визнання боргу - сплата заборгованості за поставлений природний газ у січні 2015 року.

З розрахунку позивача вбачається, що 15.01.2015 відповідачем була сплачена заборгованість за поставлений природний газ за грудень 2014 року. Разом з цим, вимоги щодо стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати природного газу, поставленого у грудні 2014 року, позивач у позові не заявляє.

За вказаних обставин, доводи позивача про переривання строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за прострочення оплати природного газу поставленого у січні-березні 2014 року, у зв`язку з визнанням боргу, зокрема оплатою відповідачем 15.01.2015 природного газу, поставленого у грудні 2014 року, суд вважає безпідставними.

З урахуванням викладених обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, враховуючи, в тому числі те, що позивачем не надано суду доказів наявності поважних причин її пропуску. Слід зазначити, що з позовом у справі № 920/377/20 позивач звернувся більше ніж через рік після закриття судом провадження у справі № 920/1033/18.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до відповідача Сумського національного аграрного університету в особі Маловисторопського фахового коледжу імені П.С. Рибалка Сумського національного аграрного університету про стягнення 1708 грн. 17 коп. заборгованості відмовити.

2. Витрати Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України по сплаті судового збору покласти на Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України.

3. Відповідно до ст. ст. 241, 256, 257 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням пп. 17.5. п. 17 Розділу XI Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 22.07.2020.

Суддя Є.А. Жерьобкіна