ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2020 року Справа № 906/450/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Грязнов В.В.

суддя Розізнана І.В.

при секретарі судового засідання Панасюк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача акціонерного товариства "Акціонерний Банк "Радабанк" на рішення господарського суду Житомирської області від 14.11.2017 р. у справі №906/450/17 (суддя Сікорська Н.А., повний текст рішення складено 16.11.2017 р.)

за позовом ОСОБА_1

до публічного акціонерного товариства "Вишевичі Агротехніка"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1) акціонерного товариства "Акціонерний Банк "Радабанк"

2) приватного підприємства "Агро - ФТ"

про визнання недійсними рішення наглядової ради, які оформлені протоколами №31 від 01.03.2013р., №32 від 14.02.2014р., №33 від 18.04.2014р., №36 від 07.10.2015р.

за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився,

третьої особи 1 - Марченко В.А.,Нугаєва В.В.,

третьої особи 2 - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 14.11.2017 р. позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Вишевичі Агротехніка" про визнання недійсними рішення наглядової ради, які оформлені протоколами №31 від 01.03.2013р., №32 від 14.02.2014р., №33 від 18.04.2014р., №36 від 07.10.2015р. задоволено у повному обсязі.

В обґрунтування рішення суд зазначив, зокрема, що з оскаржуваних рішень наглядової ради вбачається, що останньою приймались рішення про надання згоди на укладення правочинів, що стосуються передачі майнового комплексу ПАТ "Вишевичі Агротехніка" в іпотеку, надання згоди щодо внесення змін до кредитного договору щодо збільшення кредитних зобов`язань, укладення додаткових угод до договорів іпотеки нерухомого майна та застави обладнання, надання згоди на укладення договору добровільного погашення вимог іпотекодержателя. Тобто наглядовою радою були прийняті рішення, яким надавалась згода на укладення правочинів, які є значними в розумінні п.4 ст. 2 Закону України "Про акціонерні товариства".

При цьому судом першої інстанції встановлено, що зібрані у справі докази вказують на те, що наглядовою радою ПАТ "Вишевичі Агротехніка" порушено порядок прийняття рішень щодо надання згоди на вчинення значних правочинів товариством, дані щодо ринкової вартості майна, зазначені у правочинах, що укладені з дозволу оскаржуваних рішень наглядової ради та дані, що містяться у фінансових звітах товариства вказують на те, що рішення про вчинення таких правочинів мало прийматись загальними зборами ПАТ "Вишевичі Агротехніка".

За вказаних обставини, суд дійшов висновку, що рішення наглядової ради ПАТ "Вишевичі Агротехніка", оформлені протоколами №31 від 01.01.2013, № 32 від 14.02.2014, № 33 від 18.04.2014 та № 36 від 07.10.2015 були прийняті з порушенням положень статуту ПАТ "Вишевичі Агротехніка" та норм Закону України "Про акціонерні товариства", що призвело до порушення корпоративних прав позивача.

В результаті незаконно прийнятих рішень наглядовою радою позивача, як акціонера ПАТ "Вишевичі Агротехніка" було позбавленого його прямого права на участь у загальних зборах, права брати участь в управлінні товариством, вносити свої пропозиції до порядку денного загальних зборів. З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства та підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ПАТ "АБ "Радабанк" звернулась з апеляційною скаргою до апеляційного господарського суду, у якій просила оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначає, зокрема, що в матеріалах справи відсутня річна фінансова звітність товариства разом з аудиторським висновком, на підставі якої можливо встановити вартість активів товариства на певну дату для визначення того, чи діяла наглядова рада товариства з перевищенням повноважень, що не було враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.

В письмових поясненнях до апеляційної скарги вказує, що відповідно до ч.3.3. п.18 Положення про наглядову раду ПАТ "Вишевичі Агротехніка" наглядова рада приймає рішення про вчинення значних правочинів, а статутом передбачена можливість делегування повноважень наглядовій раді. Таким чином, на думку апелянта, прямої законодавчої заборони на прийняття таких рішень наглядової ради при перевищенні 25% вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності відсутні.

Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується виключно на припущеннях того, що вартість майна відповідача перевищувала 25% вартості активів за даними останніх фінансових звітностей на дату винесення таких рішень наглядової ради.

Окрім того зазначає, що права позивача на участь в управлінні товариством спірними рішеннями наглядової ради порушені не були, що є безумовною підставою для відмови в позові.

Апелянтом було подано до суду клопотання щодо застосування наслідків зловживання правом (а.с.4-39, 65-82, т.8), уточнююче клопотання щодо застосування наслідків зловживання правом від 06.07.2010р., клопотання про виклик експертів (а.с. 53-55, т. 8), клопотання про визнання доказу недопустимим (а.с. 57-59, т. 8) під час розгляду яких в судовому засіданні 06.07.2020р., колегія суддів дійшла висновку, що доводи наведені у вказаних клопотаннях стосуються розгляду справи по суті та оцінка таким доводам скаржника, як і оцінка доказам (які апелянт просить визнати недопустимими), може бути надана судом лише після завершення розгляду справи по суті, при винесені кінцевого судового рішення. Враховуючи викладене, вказані клопотання на стадії розгляду справи по суті задоволенню не підлягають.

Представник позивача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.

У судове засідання, призначене на 06.07.2020 р., позивач, відповідач та третя особа-2 не забезпечили явку своїх представників, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи з підстав дії карантину, запровадженого на всій території України постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11.03.2020р. №211.

Розглядаючи вказане клопотання, колегія суддів зазначає, що за змістом ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Судом також враховано, що норми чинного процесуального законодавства надають учасникам справи можливість брати участь в судовому засіданні в режимі відеконференції поза межами приміщення суду, повідомивши про це суд не пізніше п`яти днів до судового засідання, у відповідності до ст. 197 ГПК України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п.35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р. вказано, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Враховуючи наведене, приписи ст. ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, а також те, що з поданого представником позивача клопотання про відкладення не вбачається поважних причин, які б свідчили про необхідність перенесення судового засідання на іншу дату, тривалість розгляду даної справи та неодноразове відкладення судових засідань та те, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого клопотання та відкладення розгляду справи.

З огляду на вказане, враховуючи належне повідомлення всіх учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, суд визнав за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників позивача, відповідача та третьої особи-2.

У відповідності до вимог ст.269 ГПК України, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Згідно з ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.

Згідно зі ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про акціонерні товариства» корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Право акціонера на участь в управлінні товариством також закріплене в п. 1 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про акціонерні товариства». Відповідно до ч. 2 вказаної статті одна проста акція товариства надає акціонеру один голос для вирішення кожного питання на загальних зборах.

Реалізувати своє право на участь в управлінні товариством акціонер може, зокрема, шляхом голосування при прийнятті рішень на загальних зборах товариства.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 (позивач) є акціонером публічного акціонерного товариства "Вишевичі Агротехніка", якому належать акції у кількості 2000 (дві тисячі) штук, загальною номінальною вартістю 500,00 грн., що складає 0,1213 складеного капіталу товариства, що підтверджується виписками по стану рахунку в цінних паперах станом на 14.02.2014, 07.10.2015, 18.04.2014, 01.03.2013 та 13.06.2017 роки (а.с.73-76 т.2, 74 т.1).

Рішенням наглядової ради ПАТ «Вишевичі Агротехніка», оформленим протоколом №31 від 01 березня 2013 року погоджено передачу майнового комплексу в іпотеку, а саме об`єктів нерухомості, розташованих за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с.Вишевичі. вул. Леніна. 42. та рухомого майна, а саме: устаткування, пристосувань і оснащень належних підприємству для забезпечення застави при кредитуванні підприємства ПП "Агро-ФТ" у розмірі 4 млн. грн., необхідного для розвитку сільськогосподарської діяльності та поповнення оборотних коштів (а.с. 11 т.1).

Рішенням наглядової ради ПАТ «Вишевичі Агротехніка», оформленим протоколом №32 від 14 лютого 2014 року вирішено погодитись з пропозицією ПП «Агро-ФТ» про внесення змін до Кредитного договору № 33.13/11Г/0 від 256.3.2013 щодо збільшення зобов`язань ПП «Агро-ФТ» перед ПАТ «Радабанк» з 4 млн. грн. до 9 млн. грн. та укладання додаткових договорів до договорів іпотеки нерухомого майна та застави обладнання. Надано повноваження на підписання додаткових договорів Кузнєцову В.В . (а.с. 12 т.1).

Рішенням наглядової ради ПАТ «Вишевичі Агротехніка», оформленим протоколом №33 від 18 квітня 2014 року погоджено укладання додаткових договорів до існуючих договорів застави, а саме до договору іпотеки № 33.13/11Г/І-1/0 від 26.03.2013 року, укладеного з ПАТ "Вишевичі Агротехніка" та договору застави № 33.13/11Г/РМ-2/0 від 26.03.2013 року, укладеного з ПАТ "Вишевичі Агротехніка" з метою розповсюдження існуючої застави за кредитним договором № 33.13/11Г/0 від 26.03.2013р. з ПП «Агро-ФТ» на новий договір ПП "Агро- ФТ" для отримання ПП "Агро-ФТ" кредиту у розмірі 3 млн. грн., необхідного для розвитку сільськогосподарської діяльності та поповнення оборотних коштів. Покладено повноваження на підписання додаткових договорів до договору застави №33.13/11Г/РМ-2/0від 26.03.2013 та договору іпотеки № 33.13/11Г/І-1/0 від 26.03.2013 на голову правління товариства Мироненка С.Г. або його заступника Кузхнєцовой А.В. (а.с.13 т.1).

Рішенням наглядової ради ПАТ «Вишевичі Агротехніка», оформленим протоколом №36 від 07 жовтня 2015 року: 1) надано повноваження голові наглядової ради дати згоду на погашення заборгованості перед ПАТ «Радабанк» шляхом передачі прав власності на рухоме та нерухоме майно, яке було надано в забезпечення виконання зобов`язань ПП «Агро-ФТ» за кредитним договором №33.13/11Г/О від 26.03.2013р. стосовно повернення суми кредиту в розмірі 9000000 грн. в строк не пізніше 16.02.2015 р., сплати штрафних санкцій, пені, відшкодувань та інших платежів передбачених кредитним договором, а також в забезпечення зобов`язань ТОВ «Біофорсе» за договором овердрафту №7813/14Г/0 від 10.06.2013р. стосовно повернення овердрафту в розмірі 3000000 грн. в строк не пізніше 05.12.2014р.; 2) надано згоду на укладення з ПАТ «АБ «Радабанк» договору добровільного погашення вимог іпотекодержателя за договором застави № 33.13/11Г/І/0 від 26.032013 за ціною (ринковою вартістю) у розмірі 1675000,00 грн. та договору добровільного погашення вимог заставодержателя за договором застави №33.13/11/Г/РМ-20 від 26.03.2013р. за ціною (ринковою вартістю) 825000,00 грн.; 3) надано згоду на укладення мирових угод з ПАТ «АБ «Радабанк» у виконавчих провадженнях; 4) призначено Кузнєцова В.В. уповноваженою особою на підписання з ПАТ «АБ «Радабанк» договорів та мирових угод у виконавчих провадженнях (а.с. 14 т.1).

В результаті прийнятих наглядовою радою рішень 01.03.2013 між ПАТ "Акціонерний банк "Радабанк" та ПАТ "Вишевичі Агротехніка" були укладені наступні правочини: іпотечний договір № 33.13/11Г/І-1/0 (а.с.155-162 т.1); договір застави №33.13/11Г/РМ-2/0 (а.с. 163-171 т.1); додатковий договір від 17.02.2014 № 4 до договору застави №33.13/11РМ-02/0 від 26.03.2013 (а.с. 172-173 т.1); додатковий договір від 18.09.2013 № 1 до договору застави №33.13/11Г/РМ-2/0 від 26.03.2016 (а.с. 174-175 т.1); додатковий договір №1 від 18.09.2013 до іпотечного договору №33.13/11Г/І-1/0 від 26.03.2016 (а.с. 176-177 т.1); договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 20.10.2015 (а.с. 178-183 т.1).

Предметом позову у даній справі є визнання недійсними рішення наглядової ради товариства з підстав перевищення повноважень наглядовою радою при прийнятті таких рішень та належності їх до виключної компетенції загальних зборів, наслідком чого, на думку позивача, його було позбавлено права на управління товариством (позбавлено права на участь в голосуванні при прийнятті рішень загальними зборами).

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про відсутність порушення прав позивача спірними рішеннями наглядової ради, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Учасники товариства (акціонери), а також інші особи, права та законні інтереси яких порушено рішенням наглядової ради чи виконавчого органу товариства, вправі оскаржити до суду відповідні рішення як акти, оскільки наглядова рада та виконавчий орган товариства є його органами управління, що приймають обов`язкові для виконання рішення. Це відповідає також нормі статті 55 Конституції України. Рішення наглядової ради товариства може бути оскаржено в судовому порядку акціонером (учасником) товариства шляхом пред`явлення позову про визнання його недійсним, якщо таке рішення не відповідає вимогам законодавства та порушує права чи законні інтереси учасника (акціонера) товариства. Відповідачем за таким позовом є товариство (аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.01.2020р, справа № 924/645/18).

Таким чином, для з`ясування обставин наявності чи відсутності факту порушення права позивача на управління товариством спірними рішеннями наглядової ради, дослідженню підлягають обставини законності прийняття наглядовою радою таких рішень, а саме щодо наявності необхідного обсягу повноважень при прийнятті рішень.

Частиною 1, 3 ст.92 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

За приписами ст.97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Цивільного кодексу України в акціонерному товаристві може бути створена наглядова рада акціонерного товариства, яка здійснює контроль за діяльністю його виконавчого органу та захист прав акціонерів товариства.

Частиною 1 ст. 51 Закону України "Про акціонерні товариства" визначено, що наглядова рада акціонерного товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства, і в межах компетенції, визначеної статутом та цим Законом, контролює та регулює діяльність виконавчого органу.

Аналогічний правовий статус наглядової ради товариства закріплений в п. 7.3 статуту відповідача, а також у Положенні про наглядову раду публічного акціонерного товариства "Вишевичі Агротехніка", затвердженому загальними зборами акціонерів ПАТ "Вишевичі Агротехніка", протокол № 7 від 26.0.42013 (а.с. 189-202 т.1).

Статтею 52 Закону України "Про акціонерні товариства" визначена компетенція наглядової ради. Частиною 1 даної статті передбачено, що до компетенції наглядової ради належить вирішення питань, передбачених цим Законом, статутом, а також переданих на вирішення наглядової ради загальними зборами.

За приписами п. 7.3.4 статуту ПАТ "Вишевичі Агротехніка" до виключної компетенції наглядової ради належить, зокрема: затвердження ринкової вартості майна у випадках, передбачених законодавством та цим статутом; прийняття рішення про вчинення значних правочинів, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є їх предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства; прийняття рішення про обрання оцінювача майна товариства та затвердження умов договору, що укладатиметься з ним, встановлення розміру оплати його послуг; вирішення інших питань, що належать до виключної компетенції наглядової ради згідно із законом або статутом товариства.

З оскаржуваних рішень наглядової ради вбачається, що останньою приймались рішення про надання згоди на укладення правочинів, що стосуються передачі майнового комплексу ПАТ "Вишевичі Агротехніка" в іпотеку та обладнання в заставу, надання згоди щодо внесення змін до кредитного договору щодо збільшення кредитних зобов`язань, укладення додаткових угод до договорів іпотеки нерухомого майна та застави обладнання, надання згоди на укладення договору добровільного погашення вимог іпотекодержателя.

Враховуючи, що наглядовою радою приймались рішення про надання згоди на укладення відповідних правочинів, що стосувались майна товариства, необхідно визначити чи є це майно предметом значного правочину в розумінні Закону України "Про акціонерні товариства".

За приписами п.4 ст. 2 Закону України "Про акціонерні товариства" значний правочин - правочин (крім правочину з розміщення товариством власних акцій), учинений акціонерним товариством, якщо ринкова вартість майна (робіт, послуг), що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів товариства, за даними останньої річної фінансової звітності.

Статтею 70 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлений порядок прийняття рішень про вчинення значного правочину. Так частинами 1, 2 вказаної статті визначено, що рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається наглядовою радою. Якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом значного правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, рішення про надання згоди на вчинення такого правочину приймається загальними зборами за поданням наглядової ради.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про акціонерні товариства» ринкова вартість майна визначається на засадах незалежної оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. Рішення про залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання приймається наглядовою радою товариства. Наглядова рада затверджує ринкову вартість майна.

З аналізу ст. ст. 2, 8, 70 Закону України «Про акціонерні товариства» та пункту 7.3.4. статуту ПАТ «Вишевичі Агротехніка» вбачається, що для визначення того до чиєї компетенції належить прийняття рішення про надання згоди на вчинення значного правочину обов`язковою умовою є визначення ринкової вартості майна, що є предметом такого правочину, при цьому оцінка майна має бути проведена з дотриманням визначеної чинним законодавством процедури.

Натомість матеріали справи не містять доказів того, що при прийнятті наглядовою радою відповідача рішень, оформлених протоколами № 31 від 01.01.2013р., № 32 від 14.02.2014р., № 33 від 18.04.2014р. та № 36 від 07.10.2015р. проводилась в установленому законом порядку оцінка майна товариства, обирався незалежний оцінювач з метою проведення такої оцінки (у відповідності до п. 7.3.4. статуту).

Апеляційний суд враховує, що сторони можуть доводити дійсну вартість майна будь-якими належними доказами (ст.76 ГПК України). До таких доказів належать, у тому числі, але не виключно, висновки експертів.

Відповідно до положень ч. 1, 6 ст. 101 ГПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.74 ГПК України).

Судом встановлено, що в матеріалах справи наявний звіт про оцінку майна (комплексу будівель та споруд), які належать ПАТ «Вишевичі Агротехніка», поданий позивачем суду першої інстанції на обґрунтування невідповідності обсягу повноважень наглядової ради прийнятим рішенням (а.с. 18-30, т.1).

Вказаний звіт третя особа (апелянт) вважає неналежним доказом, оскільки звіт виконано з порушенням норм Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність", Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003 №1440, Національного стандарту №2 "Оцінка нерухомого майна", затвердженого постановою КМУ від 28.10.2004 №1442 та не містить достовірної та об`єктивної інформації про оцінку нерухомого майна. Вважаючи, що позивачем не було виконано обов`язок по доказуванню та поданню доказів на підтвердження наявності або відсутності порушення зі сторони наглядової ради ПАТ «Вишевичі Агротехніка» вимог ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства», апелянт подав клопотання про призначення судової експертизи у даній справі для визначення дійсної (ринкової) вартості майна товариства.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 01.03.2018 р. у справі №906/450/17 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В., суддя Олексюк Г.Є.) клопотання апелянта про призначення експертизи у справі задоволено частково, призначено комплексну судову економічну, оціночну та товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експерта поставлено питання щодо визначення ринкової вартості переданого в іпотеку та заставу спірними рішеннями наглядової ради майна.

Згідно висновку експерта Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 27.11.2019 року (за результатами проведення судової товарознавчої експертизи), ринкова вартість обладнання переданого в заставу згідно рішення Наглядової ради ПАТ «Вишевичі Агротехніка», оформленого протоколом №31 від 01.03.2013р., договору застави №33.13/11Г/РМ-2/0 від 26.03.2013р., розташованого за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с. Вишевичі, вул. Леніна 42, станом на 2012 рік могла становити 3196215,38 грн; станом на 2013 рік могла становити 2973402,29 грн.; станом на 2014 рік могла становити 2958035,87 грн. (а.с. 139-150, т. 7).

Згідно висновку експерта Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №8333-8346 від 30.09.2019р. (судової оціночно-будівельної експертизи) ринкова вартість майнового комплексу переданого в іпотеку згідно рішення Наглядової ради ПАТ «Вишевичі Агротехніка», оформленого протоколом №31 від 01.03.2013р., іпотечного договору №33.13/11/Г/І-10 від 26.03.2013р., розташованого за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, с. Вишевичі, вул. Леніна 42, могла становити: станом на 31.12.2012р. - 3078957грн.; станом на 31.12.2013р. - 3127828грн; станом на 31.12.2014р. - 3736155 грн. (а.с. 165-177, т.7).

При цьому за даними балансу станом на 31.12.2012 року ПАТ "Вишевичі Агротехніка", вартість активів відповідача становила 11210600,00 грн. (а.с. 5-6 т.3). Дані вказаного балансу мали враховуватись при прийнятті рішення наглядовою радою, оформленого протоколом №31 від 01.01.2013 року.

За змістом ч. 1 ст. 70 Закону України "Про акціонерні товариства" рішення про надання згоди на вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається наглядовою радою. Аналогічні положенн містить п. 7.3.4. статут ПАТ "Вишевичі Агротехніка".

Для визначення повноважень наглядової ради на надання згоди на укладення значного правочину необхідно співставити дві величини: ринкову вартість майна (4 млн. грн.), щодо якого прийнято рішення наглядової ради №31 від 01.03.2013р. та активи товариства за даними останньої річної фінансової звітності (11 млн.210 тис. 600 грн.)

Враховуючи наведене, судом апеляційної інстанції встановлено, що вартість майна, згоду на передачу в заставу та іпотеку якого надано рішенням наглядової ради №31 від 01.03.2013р. становить 35,68% від вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності відповідача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що спірне рішення наглядової ради №31 від 01.03.2013р. не містить чіткого переліку майна, щодо якого прийняте рішення про укладення значного правочину, тому таким рішенням фактично погоджено укладення значного правочину щодо будь-якого майна товариства (рухомого, нерухомого) на суму 4 (чотири) мільйони гривень, що спростовує доводи апеляційної скарги у відповідній частині.

З наведеного вбачається, що рішення наглядової ради ПАТ «Вишевичі Агротехніка», оформлене протоколом №31 від 01.03.2013р., прийняте з порушенням ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства» та підп. 27 п. 7.2.1. статуту відповідача, відповідно до яких вчинення значних правочинів, ринкова вартість яких перевищує 25% вартості активів за даними останньої річної звітності товариства належить до виключної компетенції загальних зборів товариства, що також спростовує доводи апеляційної скарги у відповідній частині.

За даними балансу (Звіт про фінансовий результат) ПАТ "Вишевичі Агротехніка", вартість активів відповідача станом на 31.12.2013р. становила 11390000,00 грн. (а.с. 7-9 т.3). Дані вказаного балансу мали враховуватись при прийнятті наглядовою радою рішень, оформлених протоколами № 32 від 14.02.2014р. та № 33 від 18.04.2014р.

Враховуючи дані звіту про фінансовий стан відповідача станом на 31.12.2013р., судом апеляційної інстанції встановлено, що вартість майна, згоду на передачу в заставу та іпотеку якого надано рішеннями наглядової ради №32, 33 від 14.02.2014р. та 18.04.2014р., шляхом погодження внесення змін до договорів застави та іпотеки, у зв`язку з збільшенням зобов`язань за кредитним договором з 4 мільйонів гривень до 9 мільйонів гривень, становить 79% від вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності відповідача.

З наведеного вбачається, що рішення наглядової ради ПАТ «Вишевичі Агротехніка», що оформлені протоколами №32, 33 від 14.02.2014р. та від 18.04.2014р. також прийняті з порушенням ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства» та підп. 27 п. 7.2.1. статуту відповідача.

Судом апеляційної інстанції враховано також і те, що рішення наглядової ради ПАТ «Вишевичі Агротехніка», що оформлені протоколами №32, 33, 36 від 14.02.2014р., від 18.04.2014р. та від 07.10.2015р. є похідними від рішення наглядової ради ПАТ «Вишевичі Агротехніка», що оформлене протоколом №31 від 01.03.2013р., оскільки вказаними рішеннями було надано згоду на укладення додаткових договорів (щодо збільшення зобов`язань за кредитним договором) та надано згоду на добровільне погашення заборгованості перед ПАТ «АБ «Радабанк» шляхом передачі у власність рухомого та не рухомого майна, згода на надання якого в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №33.13/11Г/0 була надана первісним рішенням наглядової ради №31 від 01.03.2013р.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення наглядової ради №№31, 32, 33, 36 від 01.03.2013р., 14.02.2014р., 18.04.2014р. та 07.10.2015р. про надання згоди на вчинення значного правочину та похідних правочинів, прийняті з перевищенням повноважень наглядової ради, оскільки прийняття рішення про вчинення таких правочинів віднесено, у відповідності до ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства» та підп. 27 п. 7.2.1. статуту відповідача, до виключної компетенції загальних зборів товариства. Як наслідок позивача фактично було позбавлено права на управління товариством, закріпленого ст. 167 Господарського кодексу України, ст. ст. 2, 25 Закону України «Про акціонерні товариства», яке мало бути реалізовано шляхом прийняття участі та голосуванні на загальних зборах ПАТ "Вишевичі Агротехніка". Наведене спростовує доводи апелянта щодо відсутності порушення прав позивача та щодо відсутності предмета спору у даній справі.

Твердження апелянта наведені в апеляційній скарзі, письмових поясненнях до апеляційної скарги та клопотанні про застосування наслідків зловживання правом (а.с.22, т.8) про те, що з протоколу загальних зборів № 8 від 15.05.2014р. (а.с. 151-154 т. 1) вбачається, що зборами товариства було погоджено прийняті наглядовою радою рішення, які є предметом даного спору, не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки з вказаного протоколу не вбачається з яких саме питань звітувала перед загальними зборами акціонерів наглядова рада ПАТ "Вишевичі Агротехніка".

Оцінюючи доводи апелянта наведені в клопотанні про зловживання правом (а.с.4-52, т. 8) щодо пропуску строку позовної давності позивачем, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За приписами ст. 21 ГПК України сторонами у господарському процесі є позивач та відповідач.

Натомість ПАТ "АБ "Радабанк" не є стороною у справі, а наділений процесуальним статусом третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

За вказаних обставин, ПАТ "АБ "Радабанк", як третя особа, не наділений правом заявляти про застосування строку позовної давності, що було вірно враховано судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення.

Щодо посилань апелянта, які наведені в клопотанні щодо застосування наслідків зловживання правом (а.с.4-39, т. 8) та уточнюючому клопотанні щодо застосування наслідків зловживання правом від 06.07.2020р., на правові позиції Великої Палати Верховного Суду у справах №904/10956/16, №916/2084/17, №923/876/16, які на думку скаржника були здійснені Верховним Судом в подібних до даної справи правовідносинах та свідчать про відсутнісутність порушеного права позивача у даній справі та про обрання неналежного ним способу захисту, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16).

При цьому, під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи (правова позиція, викладена у мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі № 305/1180/15-ц (абзац 18), від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16 (пункт 5.5), від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11 (абзац 20), від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц (абзац 18).

Предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, встановлені фактичні обставини та матеріально-правове регулювання спірних відносин у даній справі №906/450/17 (за позовом про визнання недійсним рішень наглядової ради) відрізняються від справи №904/10956/16 (за позовом про визнання рішення загальних зборів учасників товариства та правочинів недійсними), №916/2084/17 (за позовом про визнання договорів недійсними) та №923/876/16 (за позовом про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників та змін до статуту, визнання права власності).

Підставами позову у даній справі є захист корпоративного права на управління товариством (участь в загальних зборах), яке позивач не міг реалізувати у зв`язку з прийняттям наглядовою радою рішень, виключна компетенція на прийняття яких належить загальним зборам товариства.

Натомість підставами позову у справах №904/10956/16, №916/2084/17, №923/876/16, на які посилаєть апелянт, є захист корпоративних прав у зв`язку з неповідомленням учасника товариства про проведення зборів та укладенням правочинів всупереч інтересів товариства та його учасників.

Отже, правовідносини у зазначених справах не подібні до правовідносин у даній справі як за предметом, так і за підставами позову, а тому аргументи скаржника про необхідність врахування судом правових висновків, які містять постанови Верховного Суду від 03.12.2019р. у справі № 904/10956/16, від 08.10.2019р. у справі 916/2084/17 та від 22.10.2019р. у справі №916/2084/17 - необґрунтовані.

При цьому, колегією суддів встановлено, що рішення наглядової ради ПАТ «Вишевичі Агротехніка», що оформлене протоколом 36 від 07.10.2015р. в частині п. 1 рішення щодо надання згоди на сплату штрафних санкцій, та інших платежів, передбачених кредитним договором, за кредитним договором №2514/ЮКР/0 від 24.04.2014р. стосовно повернення суми кредиту в розмірі 3000000грн., а також щодо повернення овердрафту в сумі 3000000грн. за договором №7813/14Г/0 від10.06.2013р.; в частині п.3 рішення щодо надання згоди на кладення мирових угод з ПАТ «АБ «Радабанк» у виконавчих провадженнях; в частині п.4 щодо надання повноважень Кузнєцову В. В. на підписання договорів з ПАТ «АБ «Радабанк» прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства, в межах компетенції наглядової ради, визначеної п.п. 7.3.3, 7.3.4. статуту ПАТ «Вишевичі Агротехніка», а тому вказане рішення наглядової ради визнанню недійсним у відповідній частині не підлягає, що дає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява №4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994 р., серія A, №303-A, п.29).

Згідно з ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, нез`ясування обставин, що мають значення для справи.

Оцінивши в сукупності матеріали справи та здійснивши перевірку їх доказами, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції: в частині визнання недійсним рішення наглядової ради, оформлене протоколом засідання наглядової ради ПАТ "Вишевичі Агротехніка" №36 від 07.10.2015 року підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині нового рішення, яким позов в частині визнання недійсним рішення наглядової ради, оформлене протоколом засідання наглядової ради ПАТ "Вишевичі Агротехніка" №36 від 07.10.2015 року слід задоволити частково; визнати недійсним рішення наглядової ради, оформлене протоколом засідання наглядової ради ПАТ "Вишевичі Агротехніка" №36 від 07.10.2015 року в частині п. 1 рішення стосовно надання згоди наглядовою радою на погашення заборгованості перед ПАТ "АТ "Радабанк" шляхом передачі прав власності на рухоме та нерухоме майно, яке було надано в забезпечення виконання зобов`язань ПП "Агро-ФТ" за кредитним договором №33.13/11/Г/О від 26.03.2013р.; визнати недійсним п. 2 рішення наглядової ради публічного акціонерного товариства "Вишевичі Агротехніка, оформлене протоколом засідання наглядової ради ПАТ "Вишевичі Агротехніка" №36 від 07.10.2015 року; у решті позовних вимог щодо визнання недійсним рішення наглядової ради публічного акціонерного товариства "Вишевичі Агротехніка", оформлене протоколом засідання наглядової ради ПАТ "Вишевичі Агротехніка" №36 від 07.10.2015 року - відмовити. В решті рішення підлягає залишенню без змін.

За приписами ст. 129 ГПК України, колегією суддів, з підстав часткового скасування судового рішення та часткового задоволення апеляційної скарги, здійснено перерозподіл судових втрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача акціонерного товариства "Акціонерний Банк "Радабанк" - задоволити частково.

2. Рішення господарського суду Житомирської області від 14.11.2017 р. у справі №906/450/17 в частині визнання недійсним рішення наглядової ради публічного акціонерного товариства "Вишевичі Агротехніка", оформлене протоколом засідання наглядової ради ПАТ "Вишевичі Агротехніка" №36 від 07.10.2015 року - скасувати.

3. В цій частині прийняти нове рішення, яким позов в частині визнання недійсним рішення наглядової ради публічного акціонерного товариства "Вишевичі Агротехніка", оформлене протоколом засідання наглядової ради ПАТ "Вишевичі Агротехніка" №36 від 07.10.2015 року - задоволити частково.

4. Визнати недійсним рішення наглядової ради публічного акціонерного товариства "Вишевичі Агротехніка", оформлене протоколом засідання наглядової ради ПАТ "Вишевичі Агротехніка" №36 від 07.10.2015 року в частині п. 1 рішення стосовно надання згоди наглядовою радою на погашення заборгованості перед ПАТ "АТ "Радабанк" шляхом передачі прав власності на рухоме та нерухоме майно, яке було надано в забезпечення виконання зобовязань ПП "Агро-ФТ" за кредитним договором №33.13/11/Г/О від 26.03.2013р..

5. Визнати недійсним п. 2 рішення наглядової ради публічного акціонерного товариства "Вишевичі Агротехніка, оформлене протоколом засідання наглядової ради ПАТ "Вишевичі Агротехніка" №36 від 07.10.2015 року.

6. У решті позовних вимог щодо визнання недійсним рішення наглядової ради публічного акціонерного товариства "Вишевичі Агротехніка", оформлене протоколом засідання наглядової ради ПАТ "Вишевичі Агротехніка" №36 від 07.10.2015 року - відмовити.

7. В іншій частині рішення господарського суду Житомирської області від 14.11.2017 р. у справі №906/450/17 - залишити без змін.

8. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства "Акціонерний Банк "Радабанк" (49054, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, 46, ідент. код 21322127) 1760 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят гривень) судового збору за розгляд апеляційної скарги.

9. Господарському суду Житомирської області видати судовий наказ.

10. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "13" липня 2020 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.