ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2020 р. Справа №914/1963/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Данко Л.С.

Мирутенка О.Л.

Секретар судового засідання Лагутін В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Приватної агрофірми "Батько і син" б/н від 16.01.2020 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 18.12.2019 року (повний текст рішення складено 26.12.2019 року, м. Львів, суддя Іванчук С.В.)

у справі № 914/1963/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агротехніка", м. Обухів Київської області

до відповідача: Приватної агрофірми "Батько і син", с. Ганнівці Жидачівського району Львівської області

про стягнення відсотків за користування товарним кредитом в розмірі 91 375,62 грн., пені в розмірі 63 670,70 грн., 36 % річних в розмірі 63 796,48 грн., індексу інфляції в розмірі 24 292,62 грн. та штрафу в розмірі 154 994,48 грн.

За участю представників від:

позивача: не з`явився

відповідача: Микитчин В.Я. - керівник, Лемеха Р.І. - ордер серії ВС № 1029431 від 08.07.2020 року

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агротехніка" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватної агрофірми "Батько і син" про стягнення відсотків за користування товарним кредитом в розмірі 91375,62грн., пені в розмірі 63670,70грн., 36% річних в розмірі 63796,48грн., індексу інфляції в розмірі 24292,62 грн. та штрафу в розмірі 154994,48грн., враховуючи заяву позивача про відмову в частині позовних вимог, щодо стягнення відсотків за користування товарним кредитом в розмірі 40000,00грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.12.2019 року у справі № 914/1963 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватної агрофірми "Батько і син" на користь ТзОВ "Спектр-Агротехніка" 10000,00грн. - відсотків за користування товарним кредитом, 62777,44грн.- пені, 62940,77грн. - 36% річних, 154994,48грн.- штрафу, 4981,32грн. - судового збору та 27551,62грн. - витрат на професійну правову допомогу адвоката. Провадження у справі в частині стягнення 81 375,62грн. відсотків за користування товарним кредитом закрито. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позовні вимоги до відповідача про стягнення відсотків за користування товарним кредитом в розмірі 10000,00грн., пені в розмірі 62777,44грн., 36% річних в розмірі 62940,77грн., штрафу в розмірі 154994,48грн. є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню, а також недоведенням відповідачем обставин, за яких можливе зменшення судом неустойки. В частині стягнення відсотків за користування товарним кредитом в розмірі 40000,00грн. суд закрив провадження, у зв`язку з відмовою на підставі п.4 ч.1 ст. 231 ГПК України. В частині стягнення відсотків за користування товарним кредитом в розмірі 41375,62грн. закрито провадження у зв`язку з оплатою на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України. В решті позовних вимог суд першої інстанції відмовив, у зв`язку необґрунтованістю та безпідставністю .

Не погоджуючись із рішенням суду, Приватна агрофірма "Батько і син" подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області скасувати та прийняти нове, яким зменшити суму штрафних санкцій нарахованих постачальником по договору поставки № 1-САТ/ЛВ від 23.02.2018 на 70%.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі скаржник вказує, що суд першої інстанції не врахував наявність обставин для зменшення розміру штрафних санкцій, а саме те, що вартість товару за договором поставки покупцем сплачена 29.01.2019, часткове прострочення вартості товару тривало не більше двох місяців, прострочення допущено лише щодо частини вартості - не більше 30%, покупець продовжує сплачувати відсотки за користування товарним кредитом і станом на сьогоднішній день сплачено 90% нарахованої суми. Відтак, на думку апелянта судом безпідставно не враховано його клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Крім того, скаржник зазначає, що ним до Господарського суду Львівської області було подано позов про визнання недійсним договору поставки № 1-САТ/ЛВ від 23.02.2018, оскільки договір підписаний не керівником відповідача, а іншою особою.

Позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу № 2003/14 від 20.03.2020, в якому він просить рішення Господарського суду Львівської області залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Водночас, у відзиві позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 029,00 грн. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції та розглянути апеляційну скаргу без участі представника позивача. На думку позивача, доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими, безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, заслухавши в содовому засіданні доводи представників сторін, суд встановив наступне.

23.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агротехніка" (постачальник) та Приватною агрофірмою "Батько і син" (покупець) укладено договір поставки сільськогосподарської техніки та запчастин №1-САТ/ЛВ.

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця сільськогосподарську техніку та/або запасні частини на умовах товарного кредиту, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 2.1. договору №1-САТ/ЛВ від 23.02.2018 ціна договору становить загальну вартість товару, визначену із врахуванням вимог п.п. 2.2-2.3 договору, що передається за цим договором та сума належних до сплати відсотків за користування товарним кредитом. Ціна товару встановлюється у гривнях і відображається в додатках до договору.

За умовами п.п. 2.4., 2.5., 2.6., 2.7., 2.10. договору №1-САТ/ЛВ від 23.02.2018 покупець проводить розрахунки з постачальником на умовах внесення оплати вартості (ціни) товару визначеної із врахуванням вимог п.п. 2.2-2.3, у вигляді авансової частини та відстроченого платежу, в розмірах, вказаних в додатках до договору шляхом перерахування коштів в національній валюті на банківський рахунок постачальника. Оплата вважається проведеною після зарахування коштів на рахунок постачальника, вказаного в тексті цього договору. За користування товарним кредитом, покупець сплачує на користь постачальника відсотки, розмір яких передбачений додатком до договору. Сума відсотків підлягає оподаткуванню податком на додану вартість. Податок на додану вартість додається до нарахованої суми відсотків та підлягає обов`язковій оплаті покупцем. Строк користування товарним кредитом починається з дня, передбаченого додатком до договору, але не раніше дня наступного за днем отримання товару покупцем, та закінчується в день повного розрахунку покупцем за поставлений товар. Покупець має право провести дострокову оплату вартості (ціни) товару. В цьому випадку, відсотки нараховуються та сплачуються за фактичну кількість днів користування товарним кредитом. Відсотки за користування товарним кредитом, нараховуються постачальником відповідно до п.2.5. договору. Щомісячно постачальник складає акт нарахування відсотків за користування товарним кредитом. Даний акт надсилається постачальником на адресу покупця, що вказана в тексті цього договору. Покупець зобов`язується підписати акт та повернути його протягом 1 робочого дня з дати отримання. У разі якщо підписаний акт не повертається постачальнику, акт вважається схваленим та підписаним покупцем. Сплата нарахованих відсотків відбувається одночасно з оплатою вартості (ціни) товару, і зараховуються постачальником відповідно до вимог п.2.9.

Згідно із п. 3.4. договору №1-САТ/ЛВ від 23.02.2018 покупець зобов`язаний провести оплату за товар відповідно до умов договору.

Пунктами п.п. 4.1., 4.2. договору №1-САТ/ЛВ від 23.02.2018 приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем в день його отримання від постачальника.

Відповідно до п. 5.1. договору №1-САТ/ЛВ від 23.02.2018 господарські зобов`язання сторін цього договору, які виникли на його основі, існують протягом одного року із дня його підписання уповноваженими представниками сторін, крім обов`язків покупця по виконанню грошових зобов`язань за договором та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням, а в частині проведення розрахунків за товар, по штрафним санкціям - до повного їх виконання.

Відповідно до п. 7.2. договору №1-САТ/ЛВ від 23.02.2018 покупець несе відповідальність за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором та за порушення умов договору покупець: а) сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день такого прострочення; б) у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує на користь постачальника штраф в розмірі 20 % від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання; в) сплачує на користь постачальника 36 відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

За умовами п. 7.4. договору №1-САТ/ЛВ від 23.02.2018 керуючись ст. 259 ЦК України сторони дійшли згоди про збільшення строку позовної давності по всім зобов`язанням (сплата заборгованості, пені, штрафу, відсотків та індексу інфляції), що виникли на підставі цього договору до 3 років. Сторони домовилися, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов`язань припиняється через три роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 ГК України).

Додатком №1/СТ000000106 від 23.02.2018 до договору №1-САТ/ЛВ від 23.02.2018р. сторони погодили графік оплати товару, що купується покупцем на умовах товарного кредиту: авансова частина 108449,60грн. (10% від ціни товару) строк оплати по 26.02.2018р.; відстрочений платіж 108449,60грн. (10% від ціни товару) строк оплати по 15.03.2018р.; відстрочений платіж 216899,20грн. (20% від ціни товару) строк оплати по 31.08.2018р.; відстрочений платіж 325348,81грн. (30% від ціни товару) строк оплати по 31.10.2018р.; відстрочений платіж 325348,81грн. (30% від ціни товару) строк оплати по 30.11.2018р. У додатку погоджено комерційний курс гривні до Євро в розмірі 33,3691грн. та річну ставку відсотків в розмірі 10%.

29.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агротехніка" (постачальник) та Приватною агрофірмою "Батько і син" (покупець) укладено додаткову угоду до договору №1-САТ/ЛВ від 23.02.2018р., згідно із п.1 якої, сторони дійшли згоди перенести кінцевий розрахунок по договору №1-САТ/ЛВ поставки сільськогосподарської техніки та запчастин від 23 лютого 2018 року до 1 вересня 2019 року і, відповідно до цього, внести зміни до п. 2.4 договору, доповнивши його абзацом другим в наступній редакції: остаточний розрахунок покупця за придбаний товар відбувається згідно наступного графіка до 1 вересня 2019р. - 91375,62грн. нарахованих відсотків за користування товарним кредитом. Сторони домовились, що у випадку оплати покупцем всієї суми заборгованості в строк до 1 вересня 2019 р., до покупця не буде застосована відповідальність, передбачена п. 7.2 договору.

На виконання умов договору №1-САТ/ЛВ від 23.02.2018, позивач поставив, а відповідач через представника - директора Микитчин Василя Ярославовича на підставі довіреності №14 від 23.02.2018р. прийняв товар на загальну суму 1084496грн. 02коп. (з ПДВ), що підтверджується видатковою накладною №114 від 23.02.2018р. на суму 1084496,02грн. (з ПДВ), вказана видаткова накладна підписана сторонами та скріплена їх печатками.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання перед позивачем, виконав у повному обсязі, що не заперечується позивачем та підтверджується платіжними дорученнями №1135 від 23.02.2018р. на суму 108449,60грн., №1267 від 12.03.2018р. на суму 108449,60грн., №446 від 29.10.2018р. на суму 184000,00грн., №23 від 10.01.2019р. на суму 83596,00грн., №46 від 29.01.2019р. на суму 600000,82грн. (дані платіжні доручення долучено до матеріалів справи).

Згідно із актом нарахування відсотків за користування товарним кредитом №20 від 29.01.2019р. загальна сума нарахованих відсотків за договором №1-САТ/ЛВ від 23.02.2018р. становить 91375,62грн., який підписано сторонами та скріплено їх печатками. Також у даному акті вказано, що покупець претензій по сумі нарахованих відсотків за користування товарним кредитом не має.

Позивач зазначає, що заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар відсутня, а заборгованість по відсоткам за користування товарним кредитом з врахуванням заяви за вх.№3394/19 від 09.12.2019 складає 51 375,62 грн., яку просить стягнути з відповідача.

Оскільки , відповідач оплату за товар здійснював несвоєчасно, зобов`язання у строк визначений договором не виконав, а відсотки за користування товарним кредитом в повному обсязі не сплачені, тому відповідно до п.п. 7.2 (а) - 7.2 (в) договору та ст. 625 ЦК України позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача пені в розмірі 63670,70грн., штрафу - 154994,48грн., 36 відсотків річних - 63796,48грн. та інфляційні втрати в розмірі 24292,62грн.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.629 ЦК України що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли господарські правовідносини на підставі договору поставки сільськогосподарської техніки та запчастин №1-САТ/ЛВ від 23.02.2018.

Згідно із ч.ч. 1, 5 ст. 694 ЦК України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати. Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

Так, сторони в п. 2.4 договору (зі змінами) погодили, що остаточний розрахунок покупця за придбаний товар відбувається згідно наступного графіка до 1 вересня 2019р. - 91375,62грн. нарахованих відсотків за користування товарним кредитом.

Позивач при зверненні до суду першої інстанції просив стягнути 91 375,62 грн. (за період з 24.02.2018 по 29.01.2019) відсотків за користування товарним кредитом

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем було здійснено оплату, зокрема і у процесі розгляду даного спору, по відсотках за користування товарним кредитом на загальну суму 81375,62грн., що підтверджується платіжними дорученнями №444 від 08.11.2019р. на суму 8800,00грн., №456 від 22.11.2019 на суму 20000,00грн, №480 від 28.11.2019 на суму 11200,00грн., №496 від 06.12.2019р. на суму 20000,00грн. та №510 від 09.12.2019р. на суму 21375,62грн.

Враховуючи заяву позивача за вх.№3394/19 від 09.12.2019р. про відмову в частині позовних вимог, щодо стягнення відсотків за користування товарним кредитом в розмірі 40000,00грн., а також здійснені відповідачем оплати в іншій частині на суму 41375,62грн., суд першої інстанції правомірно в частині даних позовних вимог закрив провадження у справі на підставі п.2 та п.4 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем по відсотках за користування товарним кредитом станом на момент прийняття судом рішення становила 10000,00грн. А відтак, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 10 000,00 грн. відсотків за користування товарним кредитом підлягають до задоволення.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.2. договору №1-САТ/ЛВ від 23.02.2018 сторонами узгоджено, що покупець несе відповідальність за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором та за порушення умов договору покупець сплачує, зокрема, на користь постачальника 36 відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Судом апеляційної інстанції здійснено перерахунок позовних вимог щодо 36% річних і встановлено, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 62 940,00 грн. 36% річних (за період 01.09.2018 по 20.09.19).

Враховуючи те, що умовами договору із додатками, вартість поставленого позивачем товару визначена в еквіваленті до іноземної валюти (договір та додаток №1/СТ000000106 від 23.02.2018р. до договору №1-САТ/ЛВ від 23.02.2018р.). Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції що позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 24292,62грн., які нараховані за прострочення оплати придбаного товару задоволенню не підлягають.

Так, пунктом 7.2. договору №1-САТ/ЛВ від 23.02.2018 сторонами узгоджено, що покупець несе відповідальність за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором та за порушення умов договору покупець, зокрема, сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день такого прострочення; у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує на користь постачальника штраф в розмірі 20 % від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання.

Також, судом апеляційної інстанції здійснено перерахунок позовних вимог щодо пені та штрафу та встановлено, що останні на суму 154 994,48 грн. - штрафу в розмірі 20 % від несплаченої суми та 62 777,44 грн. - пені (за період з 01.09.2018-20.09.2019) є обґрунтованими.

Водночас, відповідач до суду першої інстанції заявляв клопотання про зменшення штрафних санкцій нарахованих постачальником по договору поставки , посилаючись на норми статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні даного клопотання, у зв`язку з його не обґрунтованістю. Однак, проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що висновок суду про відмову в зменшенні штрафних санкцій є передчасним, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

В обґрунтування клопотання про зменшення розміру пені та штрафу відповідач посилається зокрема, на незначний строк прострочення виконання зобов`язання;відсутність у позивача збитків, у зв`язку із простроченням; вжиття відповідачем всіх можливих заходів по виконанню зобов`язання та винятковість випадку; надмірно великий розміру неустойки, нарахованої позивачем.

Суд першої інстанції приймаючи рішення не взяв до уваги, що відповідачем вартість товару сплачено повністю 29.01.2019, заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами становить 10 000,00 грн., а загальна сума штрафних санкцій 280 712,69 грн., що значно перевищує розмір заборгованості за користування кредитними коштами.

Крім того, докази на підтвердження понесених позивачем збитків чи додаткових витрат через прострочення оплати товару та заборгованість за користування товарним кредитом в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи повну оплату відповідачем вартості товару, період прострочення оплати є незначним, встановлені судом обставини щодо причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним заходів до виконання зобов`язання, а також загальні засади, встановлені статтею 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, беручи до уваги значний розмір неустойки, суд прийшов до висновку про можливість зменшення штрафу та пені до 70 %.

Відтак, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення Господарського суду Львівської області слід скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо 43 944,21 грн. - пені, та 108496,14 грн. штрафу., а апеляційну скаргу - задоволити частково.

Керуючись, ст.ст. 269, 270, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Приватної агрофірми "Батько і син" б/н від 16.01.2020 року задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 18.12.2019 року у справі № 914/1963/19 скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо 43 944,21 грн. - пені, та 108496,14 грн. штрафу. Прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити. В решті рішення залишити без змін: стягнути з Приватної агрофірми "Батько і син" (81770, Львівська область, Жидачівський район, с.Ганнівці, ідентифікаційний код 30772103 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агротехніка" (08702, Київська область, м.Обухів, вул.Промислова, 20, ідентифікаційний код 37850706) 10000,00грн. - відсотків за користування товарним кредитом, 18 833,23грн.- пені, 62940,77грн. - 36% річних, 46 498,34 грн. - штрафу та 27551,62грн. - витрат на професійну правову допомогу адвоката.

3. Стягнути з Приватної агрофірми "Батько і син" (81770, Львівська область, Жидачівський район, с.Ганнівці, ідентифікаційний код 30772103 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агротехніка" (08702, Київська область, м.Обухів, вул.Промислова, 20, ідентифікаційний код 37850706) 2074,08 грн. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агротехніка"(08702, Київська область, м.Обухів, вул.Промислова, 20, ідентифікаційний код 37850706) на користь Приватної агрофірми "Батько і син" (81770, Львівська область, Жидачівський район, с.Ганнівці, ідентифікаційний код 30772103) 3 429,91 грн. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанови апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України

Повний текс постанови складено 13.07.2020

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

суддя Л.С. Данко

суддя О.Л. Мирутенко