ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1384/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Кудревичу М.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фермерського господарства "Руслан", с. Петропавлівка, Куп`янський район, Харківська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій", смт. Васищеве, Харківська область
про стягнення 378877,33 грн.
за участю представників:

позивача - Курила М.І.

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Руслан" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 328201,06 грн.; загальної суми штрафних санкцій в розмірі 40848,10 грн. та 3% річних у сумі 9828,17 грн. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача суму судового збору і всіх судових витрат у сумі 5683,16 грн.

В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідачем були порушені умови договору поставки № 0065СД від 01.10.2018 щодо своєчасної оплати за переданий товар по договору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.05.2020 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін, призначено підготовче засідання на 02.06.2020 о 11:00.

Відповідач, через канцелярію суду 20.05.2020 за вх.№ 11378, надав відзив на позовну заяву, згідно якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог Фермерського господарства "Руслан" в частині стягнення пені з Товариства з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій" у розмірі 40848,10 грн. та 3% річних у розмірі 9828,17 грн. за несвоєчасний розрахунок по договору 0065СД від 01.10.2018. Визначити правильним нарахування пені у розмірі 26268,29 грн. та 3 % річних у розмірі 5837,78 грн. Також, відповідач просив суд при постановленні рішення врахувати майновий стан відповідача та надати розстрочку виконання рішення суду за наступним графіком: 50% суми, що підлягає сплаті згідно рішення суду - не пізніше останнього банківського дня місяця, у якому рішення суду набере чинності; 50% суми, що підлягає сплаті згідно рішення суду - не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем, у якому рішення суду набере чинності.

При цьому у відзиві на позовну заяву відповідач вказував про визнання факту поставки сільськогосподарської продукції - соняшника врожаю 2018 року згідно договору № 0065СД від 01.10.2018 на загальну суму 528201,06 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.06.2020 було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, відкладено підготовче засідання на 23.06.2020 о 09:30.

У підготовчому засіданні 23.06.2020, судом, без виходу до нарадчої кімнати, було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу підготовчого засідання про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 07.07.2020 о 12:45.

07.07.2020, судом, без виходу до нарадчої кімнати, було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про відкладення розгляду справи на 16.07.2020 о 12:55.

Представник позивача у судовому засіданні 16.07.2020 позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01 жовтня 2018 року між сторонами було укладено договір поставки № 0065СД (надалі - договір).

Відповідно до умов договору поставки Фермерське господарство "Руслан" (постачальник) поставило та передало у власність Товариству з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій" (покупець) продукцію - соняшник врожаю 2018 року.

Згідно з п. 1.1. договору, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцеві, покупець зобов`язується прийняти та своєчасно здійснити оплату продукції - соняшник врожаю 2018 року, в порядку і на умовах договору.

Відповідно до п. 4.1. договору, продукція поставляється покупцеві окремими партіями в термін, що зазначений у специфікації до даного договору.

Згідно п. 4.2. договору, датою поставки продукції вважається дата підписання видаткової накладної.

У відповідності до п. 5.1.1. договору, постачальник був зобов`язаний своєчасно поставити покупцеві продукцію, за умов даного договору.

Відповідно до п. 5.2.1. договору, покупець був зобов`язаний прийняти та оплатити продукцію згідно з умовами, визначеними у цьому договорі та специфікаціях до даного договору.

Пунктом 6.2. договору було передбачено, що за прострочення оплати продукції покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення від суми несвоєчасно сплаченої продукції.

Згідно п. 8.1. договору термін дії договору встановлюється з дня його підписання сторонами і до 31 липня 2019 року, а в разі несвоєчасного виконання сторонами своїх договірних зобов`язань - до повного виконання ними прийнятих на себе зобов`язань.

12 червня 2019 року між сторонами була укладена специфікація № 3 до договору поставки № 0065СД від 01.10.2018.

У п.1 специфікації до договору сторони узгодили кількість, ціну, загальну вартість та строк поставки продукції.

Пунктом 5 специфікації до договору було передбачено, що покупець перераховує на розрахунковий рахунок постачальника оплату за продукцію у вересні 2019 року. Перехід права власності на продукцію від постачальника до покупця здійснюється в момент фактичної передачі продукції покупцю на складі постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи позивач поставив відповідачу товар - соняшник врожаю 2018 року, що підтверджується видатковою накладною № 6 від 19.06.2019 (загальна кількість 52,82 т. на загальну суму 528201,06 грн., у тому числі ПДВ).

Відповідно до листа вих. № 462 від 13.12.2019 відповідач жодним чином не заперечував факт наявності заборгованості за специфікацією № 3 від 12.06.2019 до договору поставки № 0065СД від 01.10.2018 на загальну суму 528201,06 грн. та гарантував її погашення до 17.01.2020.

Згідно Акту звірки взаємних розрахунків за період: січень 2019р. - листопад 2019р., складеного між сторонами за договором поставки, станом на 30.11.2019 загальна сума заборгованості відповідача за поставку соняшника врожаю 2018 року складала 528201,06 грн.

31.01.2020 відповідач здійснив сплату заборгованості у розмірі 100000,00 грн., що підтверджується випискою з особистого рахунку позивача.

Також, 10.02.2020 відповідач згідно договору перерахував на розрахунковий рахунок позивача 100000,00 грн., що також підтверджується випискою з особистого рахунку позивача.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що станом на 01.10.2019 у відповідача за договором виникла заборгованість у розмірі 528201,06 грн., яка на момент розгляду справи становить 328201,06 грн.

Надаючи з урахуванням вищевикладеного правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 328201,06 грн. обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, не спростованими відповідачем та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення штрафних санкцій (пені) в розмірі 40848,10 грн. суд зазначає, наступне.

Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи вищевикладені приписи законодавства, умови п. 6.2. договору щодо нарахування пені, господарським судом була перерахована сума пені та встановлено, що з відповідача підлягає стягненню пеня за період з 01.10.2019 по 06.04.2020 в розмірі 65987,09 грн. Проте, з огляду на положення ст. 233 ГК України, з урахуванням інтересів боржника та того, що порушення зобов`язання не завдало великих збитків кредитору, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру розміру пені на 60%. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня у розмірі 26394,84 грн.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом була перевірена сума 3% річних в розмірі 9828,17 грн. та встановлено, що з відповідача підлягає стягненню сума 3% річних в розмірі 7185,50 грн. за період з 01.10.2019 по 06.04.2020

За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 328201,06 грн., пені в розмірі 26394,84 грн. та 3% річних в розмірі 7185,50 грн.

Розглянувши клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

В обґрунтування розстрочки виконання рішення відповідач просив суд при постановлені рішення врахувати майновий стан відповідача. При цьому відповідач посилався на наявність заборгованості перед багатьма іншими кредиторами, яка має бути сплачена протягом травня-червня 2020 року, а також наявність численної кількості судових справ про стягнення з відповідача суми заборгованості. Наявність сукупності зобов`язань, які мають бути погашені відповідачем у травні-червні 2020 року робить неможливим виконання рішення у цій справі одним платежем. Також, відповідач вказував, що задоволення вимог позивача за рахунок майна відповідача також буде неможливе, виходячи з наступного: нерухоме майно та основні засоби (промислове обладнання) відповідача перебувають у заставі АТ «ПУМБ» згідно договору № КНА-1П-РМ-684-6855/1 від 19.09.2019, який укладено з метою забезпечення виконання кредитних договорів між відповідачем та АТ «ПУМБ»; складські запаси відповідача (насіння соняшника врожаю 2019 року) перебувають у заставі АТ «ОТП Банк» згідно договору № РL19-1045/700 від 28.11.2019, який укладено з метою забезпечення виконання кредитного договору між відповідачем та АТ «ОТП Банк».

Проте, суд зазначає, що відповідних доказів в підтвердження вищевказаних обставин відповідачем не було надано до суду.

За таких обставин суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд, керуючись ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 5426,72 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 91, 123, 126, 129, 202, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій" (62495, Харківська область, смт. Васищеве, вул. Овочева, 13, ідентифікаційний код 37431314) на користь Фермерського господарства "Руслан" (63722, Харківська область, Куп`янський район, с. Петропавлівка, вул. Червона, 25, ідентифікаційний код 31718267) суму основного боргу в розмірі 328201,06 грн., пеню в розмірі 26394,84 грн., 3% річних в розмірі 7185,50 грн. та суму судового збору в розмірі 5426,72 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

В задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Позивач: Фермерське господарство "Руслан" (63722, Харківська область, Куп`янський район, с. Петропавлівка, вул. Червона, 25, ідентифікаційний код 31718267)

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Васищевський завод рослинних олій" (62495, Харківська область, смт. Васищеве, вул. Овочева, 13, ідентифікаційний код 37431314).

Повне рішення складено "20" липня 2020 р.

Суддя А.М. Буракова

справа № 922/1384/20