ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2020 року м.Дніпро Справа № 904/5635/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Чередка А.Є., Кузнецова В.О.

секретар судового засідання Кандиба Н.В.

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2020 (суддя Первушин Ю.Ю.)

у справі № 904/5635/19

за заявою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Смачна країна", 49054, місто Дніпро, проспект Олександра Поля, будинок 101;

про визнання грошових вимог, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Мороз Юрій Григорович, с. Старі Кодаки, Дніпровський район, Дніпропетровська область звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Смачна країна", 49054, місто Дніпро, проспект Олександра Поля, будинок 101; .

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.12.2019 прийнято заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство до розгляду.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2019 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Смачна країна", (), введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів, до 30.05.2020, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Смолова Костянтина Вікторовича (свідоцтво №1894 від 21.12.2018; 49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, буд. 59, оф. 234; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ). Призначено попереднє засідання суду на 13.02.2020 об 11:00 год.

15.01.2020 до суду надійшла заява Головного управління ДПС у м. Києві з грошовими вимогами до боржника в розмірі 166 833,56 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2020 відхилено грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у м.Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Смачна країна" в загальному розмірі 166 833,56 грн.

Головним управлінням ДПС у м. Києві подано апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2020 у справі №908/5635/19, згідно якої апелянт просить скасувати зазначену ухвалу та прийняти нове рішення, яким грошові вимоги задовольнити.

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було враховано наявність у податкового органу доказів, зазначених в оскаржуваній ухвалі, а саме наявності копії акту про перевірку №000397/26-15-12-12/37733359 від 21.01.2019, податкового повідомлення - рішення № від 22.03.2019 з печаткою та докази їх надсилання боржнику за його адресою. За твердженнями апелянта, відхилення місцевим господарським судом грошових вимог з підстав відсутності зазначених доказів є необґрунтованим та передчасним.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2020 у справі №904/5635/19 апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2020 у справі №904/5635/19 залишено без руху та надано скаржнику строк 10 днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки апеляційної скарги та подати до апеляційного суду належні докази сплати судового збору у сумі 6 306,00 грн.

На виконання ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2020 у справі №904/5635/19 апелянтом до матеріалів справи надано оригінал платіжного доручення про сплату судового збору у розмірі 6 306,00 грн..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2020 у справі №904/5635/19.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2020 призначено розгляд апеляційної скарги у судове засідання на 11.06.2020 о 15:10 год.

04.05.2020р. до Центрального апеляційного господарського суду від кредитора ФОП Мороз Ю.Г. та арбітражного керуючого ліквідатора ТОВ "Смачна країна" Весніна С.О. надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких останні проти апеляційної скарги заперечують та просять відмовити у її задоволенні.

02.07.2020 року до Центрального апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого ліквідатора ТОВ "Смачна країна" Весніна С.О. надійшли додаткові пояснення щодо походження сум заявлених Головним управлінням ДПС у м.Києві грошових вимог.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.06.2020 повідомлено учасників справи про перерву у судовому засіданні на 02.07.2020 о 17:00 год.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.07.2020 повідомлено учасників справи про перерву у судовому засіданні на 16.07.2020 о 15:30 год.

В судове засідання 16.07.2020р. з`явився арбітражний керуючий ліквідатор ТОВ "Смачна країна" Веснін С.О.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про місце, дату та час судового засідання, не з`явилися, явку уповноважених представників не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р..

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як передбачено ст. 9 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-XII (який діяв до 21.10.2019 року, далі - Закон) справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII (зі змінами, що набрав чинності 21.10.2019р.) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури/процедури погашення боргів, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Кодексом.

За положеннями ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15.01.2020 до суду надійшла заява Головного управління ДПС у м. Києві з грошовими вимогами до боржника в розмірі 166 833,56 грн..

Грошові вимоги кредитора ґрунтуються на наявній заборгованості у розмірі 166 833,56 грн., а саме:

- податок на нерухоме майно, сплачені юридичним особам, які є власниками об`єктів житлової нерухомості/18010100 у розмірі 4 984,96 (основні зобов`язання - 1 163,08 грн., пеня - 3 821,88 грн.);

- податок на нерухоме майно, сплачені юридичним особам, які є власниками об`єктів житлової нерухомості/18010400 у розмірі 161 848,60 грн. (основні зобов`язання - 107 210,94 грн., штрафні санкції - 13 688,32 грн., пеня - 40 949,34 грн.).

На підтвердження наявності заборгованості боржника зі сплати податків Головного управління ДПС у м. Києві додано інформацію про заборгованість боржника станом на 28.12.2019 у вигляді довідки №820/9/2615-10-08-16 від 09.01.2020, податкові декларації боржника та податкове повідомлення - рішення № від 22.03.2019.

З зазначеного вище податкового повідомлення - рішення вбачається посилання на акт №000397/26-15-12-12/37733359 від 21.01.2019, згідно якого встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, визначеного підпунктом Податкового кодексу України у розмірі 68 441,60 грн. та штраф у сумі 13 688,32 грн..

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріали грошових вимог не містять копії зазначеного акту про перевірку №000397/26-15-12-12/37733359 від 21.01.2019, на підставі якого було прийнято податкове повідомлення - рішення № від 22.03.2019, що в свою чергу зумовлює неможливість встановлення факту підтвердження наявності підстав для нарахування грошових зобов`язань на підприємство боржника.

Як вбачається з матеріалів грошових вимог, у податковому повідомленні - рішенні № від 22.03.2019 вказано основну суму заборгованості в розмірі 68 441,60 грн. та штраф у розмірі 13 688,32 грн., однак, податкове повідомлення - рішення № від 22.03.2019 не містить печатки відповідного контролюючого органу та підпису уповноваженої особи, що суперечить вимогам статті 42 Податкового кодексу України.

Також судом встановлено відсутність доказів надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) боржника вищенаведеного податкового повідомлення - рішення № від 22.03.2019 рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення платнику податків (боржнику) або його представнику.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відхилення грошових вимог Головного управління ДПС у м. Києві, оскільки останнім не надано документів, з яких можливо встановити підстави нарахування грошових зобов`язань, а саме податкове зобов`язання ТОВ "СМАЧНА КРАЇНА" є неузгодженим.

З даного приводу колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 14.1.175 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 14.1.157 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення - рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності;

Податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу (п. 42.1. ст. 42 ПК України).

Згідно п. 75.1. ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

У відповідності до п. 86.1. ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені ПК України, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Пунктом 75.1. ст. 75 ПК України передбачено, що порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього ПК України.

Згідно 75.3. ст. 75 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Пунктом 86.2. ст. 86 ПК України встановлено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 ПК України.

Як вбачається із заяви Головного управління ДПС у м. Києві до Боржника заявлено грошові вимоги на загальну суму 166 833,56 грн..

Зазначена сума обґрунтована наявністю у Боржника заборгованості за податком на нерухоме майно, сплачені юридичним особам, які є власниками об`єктів житлової нерухомості/18010100 у розмірі 4 984,96 (основні зобов`язання - 1 163,08 грн., пеня - 3 821,88 грн.); податком на нерухоме майно, сплачені юридичним особам, які є власниками об`єктів житлової нерухомості/18010400 у розмірі 161 848,60 грн. (основні зобов`язання - 107 210,94 грн., штрафні санкції - 13 688,32 грн., пеня - 40 949,34 грн.).

Щодо грошових вимог в розмірі 4 984,96, матеріалами справи підтверджується, що Боржником було подано податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік з простроченням граничних строків її подання, внаслідок чого, Боржником самостійно нараховано і задекларовано суму штрафу в розмірі 1 163,08 грн. і пені в розмірі 3 329,83 грн., разом складає 4 492,91 грн. (рядки 12 та 13 декларації).

Зазначена сума була сплачена 27.01.2017 року Боржником до бюджету разом із задекларованою сумою податку в розмірі 38 769,34 грн., що підтверджується відповідною копією банківської виписки.

Відносно суми пені в розмірі 492,05 грн., яка зазначена в Детальному розрахунку заборгованості, наданому Головним управлінням ДПС у м. Києві, колегія суддів відмічає, що апелянтом не розшифровано природу виникнення даної суми, оскільки вказана сума відсутня в Акті перевірки та не містить будь-якого документального підтвердження.

Таким чином, грошові вимоги в розмірі 4 984,96 грн., які заявлені до Боржника, обґрунтовано відхиляються апеляційним судом.

Що стосується грошових вимог в розмірі 161 848,60 грн., з матеріалів справи вбачається, що 16.02.2017 року Боржником було подано податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, в якій задекларовано податок за 4 квартали 2017 року на суму 136 883,20 грн., що відповідає приписам пп. 266.7.5. п. 266.7. ст. 266 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), згідно якої платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зазначених у Витягах на 17 аркушах, які наявні в матеріалах справи, 21.07.2017 року Боржником було відчужено нерухоме майно, щодо якого 16.02.2017 року було подано відповідну податкову декларацію.

Внаслідок чого, 25.10.2017 року Боржником було подано уточнюючу податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, якою податкові зобов`язання за 3 квартал 2017 року було зменшено на 27 229,46 грн. та за 4 квартал 2017 року зменшено на 34 220,80 грн..

В подальшому, враховуючи вибуття нерухомого майна з власності Боржника, 16.11.2017 року останнім подано ще одну уточнюючу податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, якою податкове зобов`язання за 3 квартал 2017 року було зменшено на 6 991,34 грн..

Таким чином, розмір податкового зобов`язання Боржника з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017 рік, з урахуванням уточнюючих декларацій, склав 68 441,60 грн..

Згідно пп. 266.10.1. п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується: а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення; б) юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації".

Так, суму задекларованого податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 1 квартал 2017 рік в розмірі 34 220,80 грн. було сплачено Боржником до бюджету 27.04.2017 року.

За 2 квартал 2017 року сума задекларованого податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 32 220,80 грн. була сплачена 26.07.2017 року та в розмірі 2 000,00 грн. 27.07.2017 року.

Зазначені платежі здійснені Боржником в межах граничних строків, визначених податковим законодавством України.

При цьому, як вже було зазначено, податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 3 та 4 квартали 2017 року були зняті уточнюючими деклараціями на підставі вибуття з власності Боржника майна, що є об`єктом оподаткування з даного податку.

Таким чином, аналіз наявних в матеріалах справи доказів підтверджує, що заявлені Головним управлінням ДПС у м. Києві грошові вимоги, які складаються з заборгованості в сумі 107 210,94 грн., що становить собою суму податку за 2017 рік в розмірі 68 441,60 грн. та суму податку за 2016 рік в розмірі 38 769,34 грн., є необґрунтованими з огляду на встановлені обставини їх сплати Боржником в установленому порядку в межах граничних строків.

При цьому, нарахування штрафних санкцій в розмірі 13 688,32 грн. та пені в розмірі 40 949,34 грн. здійснено податковим органом неправомірно, враховуючи відсутність порушень податкового законодавства Боржником в частині своєчасної сплати податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 та 2017 роки та подання податкової звітності за відповідні періоди (окрім декларації за 2016 рік, за простроченням граничних строків подання якої, Боржником самостійно нараховано, задекларовано та сплачено до бюджету суму штрафних санкцій в розмірі 4 492,91 грн.).

Згідно частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Принцип змагальності сторін, закріплений у частині 3 статті 13 та частині 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як передбачено ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд зазначає, що скаржником не надано належних та допустимих доказів, що підтверджували б правомірність заявлених грошових вимог до Боржника в розмірі 161 848,60 грн..

Таким чином, колегія суддів відхиляє грошові вимоги Головного управління Державної податкової служби у м.Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Смачна країна" з наведених мотивів, а не з підстав не надання заявником документів, з яких можливо було б встановити підстави нарахування грошових зобов`язань, а саме: який вид перевірки було здійснено Головним управлінням ДПС у м. Києві, підтвердження дотримання строків щодо проведення такої перевірки, доказів видачі наказу про проведення зазначеної перевірки та доказів вручення наказу платнику податків на підставі вимог ст. 42 Податкового кодексу України; перелік встановлених актом порушень та доказів надсилання даного акту платнику податків тощо, якими керувався суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.

Водночас, необхідно зауважити, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не довів порушення місцевим господарським судом норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, що вплинули б на правильність вирішення справи (результат розгляду заяви про визнання кредитором Головного управління Державної податкової служби у м.Києві).

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2020 року у справі № 904/5635/19 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 13.02.2020 року у справі № 904/5635/19 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Державної податкової служби у м. Києві.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20.07.2020.

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є. Чередко

Суддя В.О. Кузнецов