ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"20" липня 2020 р. Справа № 911/1582/20

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., за участю секретаря судового засідання Гришко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фермерського господарства «Агро-1»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітал Трейдінг»

про стягнення 170 301, 11 грн.

Представники:

від позивача: не з`явилися

від відповідача: не з`явилися

Обставини справи:

Позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача 170 301, 11 грн. заборгованості за договором № 1/2020 купівлі-продажу продукції від 20.02.2020, з яких: 167 389, 62 грн. - основного боргу, 233, 25 грн. - 3 % річних та 2 678, 24 грн. - штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо сплати вартості отриманого товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.06.2020 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 20.07.2020 та витребувано у сторін певні документи.

14.07.2020 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшла заява б/н від 09.07.2020 (вх. № 14414/20 від 14.07.2020), у якій він зазначає, що в процесі розгляду господарським судом Київської області позовної заяви Фермерського господарства «Агро-1» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітал Трейдінг», останнім була сплачена заборгованість в розмірі 170 301, 11 грн., що підтверджується банківською довідкою, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача лише судові витрати у розмірі 32 554, 51 грн.

Представники сторін, належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду справи, у судове засідання 20.07.2020 не з`явився та причин неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне зазначити таке.

З матеріалів справи вбачається, що Фермерське господарство «Арго-1» (позивач) 03.04.2020 звернулося до господарського суду Київської області з позовною заявою б/н від 27.03.2020 (вх. № 827/20 від 03.04.2020) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітал Трейдінг» (відповідач) про стягнення 170 301, 11 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.04.2020 позовну заяву Фермерського господарства «Арго-1» б/н від 27.03.2020 (вх. № 827/20 від 03.04.2020) залишено без руху, а ухвалою суду від 12.05.2020 вказану позовну заяву повернуто позивачу.

29.05.2020 Фермерське господарство «Агро-1» повторно звернулося до господарського суду Київської області із позовною заявою б/н від 21.05.2020 (вх. № 1589/20 від 29.05.2020) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітал Трейдінг» 170 301, 11 грн.

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки АТ «Райффайзен Банк Аваль» вих. № Д2-В59/30-73 від 09.07.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Вітал Трейдінг» (відповідач) 06.05.2020 сплачено Фермерському господарству «Агро-1» (позивач) заборгованість в сумі 170 301, 11 грн.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України до основних засад (принципів) господарського судочинства належать диспозитивність та пропорційність.

Згідно з ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 14 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно з статтями 42, 46 та 169 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання щодо питань, які виникають під час судового розгляду.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Тобто, предметом даного спору є заборгованість за договором № 1/2020 купівлі-продажу продукції від 20.02.2020 у розмірі 170 301, 11 грн., з яких: 167 389, 62 грн. - основний борг, 233, 25 грн. - 3 % річних та 2 678, 24 грн. - штрафні санкції, щодо якої виник спір.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідач після звернення позивача до суду з позовом сплатив 170 301, 11 грн. заборгованості за договором № 1/2020 купівлі-продажу продукції від 20.02.2020, про що зазначено та що підтверджено позивачем у його заяві б/н від 09.07.2020 (вх. № 14414/20 від 14.07.2020), суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

У заяві б/н від 09.07.2020 (вх. № 14414/20 від 14.07.2020) позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 32 554, 51 грн., які відповідно до його позовної заяви складаються з судового збору у розмірі 2 554, 51 грн. та витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 30 000, 00 грн.

Частиною 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Таким чином, враховуючи положення ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України та заяву позивача б/н від 09.07.2020 (вх. № 14414/20 від 14.07.2020), суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 2 554, 51 грн. судового збору.

Щодо покладення на відповідача витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 30 000, 00 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 Господарського процесуального кодексу України):

- подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, при визначенні розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд має дослідити та оцінити подані сторонами докази з урахуванням критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем до суду подано: копію договору-доручення про надання правової допомоги від 21.03.2020, укладеного між адвокатом Омельчуком Євгеном Миколайовичем та Фермерським господарством «Агро-1», копію квитанції до прибуткового касового ордера № від 23.04.2020 на суму 30 000, 00 грн. та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Омельчука Євгена Миколайовича .

Проте, доказів щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості (детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правової допомоги у даній справі, доказів вартості робіт (послуг) адвоката, що сплачена, детального опису витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, доказів здійснення витрат, необхідних для надання правової допомоги, акту здачі-приймання виконаних адвокатом робіт або наданої правової допомоги, специфікації витраченого часу адвоката) позивачем до суду не надано.

Крім того, суд звертає увагу, що усі документи, що містяться в матеріалах даної справи формувалися, підписувалися та подавалися безпосередньо головою Фермерського господарства «Агро-1», а не адвокатом Омельчуком Євгеном Миколайовичем, у судовому засіданні 20.07.2020 представник позивача участі не брав.

За таких обставин, враховуючи конкретні обставини, поведінку сторін під час розгляду справи, відсутність доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних адвокатом робіт та їх вартості, застосовуючи критерії реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 30 000, 00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Керуючись статтями 2, 126, 129-130, 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 911/1582/20 за позовом Фермерського господарства «Агро-1» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітал Трейдінг» про стягнення 170 301, 11 грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітал Трейдінг» (07541, Київська область, місто Березань, вулиця Будівельників, будинок 30, ідентифікаційний код - 40246683) на користь Фермерського господарства «Агро-1» (55636, Миколаївська область, Новобузький район, село Майорівка, ідентифікаційний код - 24058599) 2 554 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 51 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання ухвалою законної сили.

4. Копію даної ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 22.07.2020.

Суддя Т.В. Лутак