РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

30.06.2020Справа №910/3588/20

За позовомМіністерства оборони України
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт."
простягнення 1 565 945,30 грн.
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники сторін:
від позивача:Петрик Т.В.
від відповідача:не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2020 року Міністерства оборони України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." про стягнення 1 565 945,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем прострочено виконання своїх негрошових зобов`язань за Договором №286/3/19/46 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 04.03.2019 в частині поставки сумок транспортних індивідуальних у кількості 4 490 штук, у зв`язку з чим Міністерство оборони України вказує на наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." пені у розмірі 157 895,30 грн. та штрафу у розмірі 1 408 050,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2020 відкрито провадження у справі №910/3588/20; вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи; підготовче засідання призначено на 02.04.2020.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, на виконання розпорядження Голови Вищої ради правосуддя від 13.03.2020 №11/0/2-20 "Про додаткові заходи із попередження респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19", ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2020 перенесено підготовче засідання у справі №910/3588/20 на 30.04.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.04.2020 відкладено підготовче засідання на 28.05.2020.

У зв`язку з перебуванням судді Бойка Р.В. у відпустці ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2020 призначено підготовче засідання на 11.06.2020.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2020 запропоновано позивачу надати відомості по банківській гарантії та про зарахування коштів; закрито підготовче провадження, встановлено порядок дослідження доказів - в порядку їх розміщення у матеріалах справи та призначено розгляд справи №910/3588/20 по суті на 30.06.2020.

В судове засідання, призначене на 30.06.2020, представник позивача з`явився, надав суду у відповідності до протокольної ухвали від 11.06.2020 докази по банківській гарантії, а також усні пояснення по суті спору, згідно яких позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач явку свого представника в судове засідання, призначене на 30.06.2020, не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, місце та час засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується наступним.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 12.06.2020 про повідомлення місця, часу та дати судового засідання була правлена Товариству з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." 16.06.2020 на адресу місцезнаходження відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, - 04073, м. Київ, провулок Куренівський, буд. 17, та згідно інформації з пошукової системи відстеження поштових відправлень Акціонерного товариства "Укрпошта" була вручена Товариству з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." 19.06.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на вказані приписи господарського процесуального закону та враховуючи відсутність від відповідача жодних повідомлень щодо неможливості забезпечити явку свого представника у засідання (як у підготовчі, так і у судове), суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт.".

У судовому засіданні 30.06.2020 судом було закінчено розгляд справи №910/3588/20 по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються правові позиції сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

04.03.2019 між Міністерством оборони України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." (постачальник) укладено Договір №286/3/19/46 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) (надалі Договір), у відповідності до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався у 2019 році поставити замовнику сумки (18920000-4) (Сумка транспортна індивідуальна, тип 2, у маскувальному малюнку ММ-14 та вид 3 (Лот 1. Сумки (18920000-4) Сумка транспортна індивідуальна, тип 2, у маскувальному малюнку ММ-14), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому Договорі.

Згідно п. 1.2 Договору постачальник зобов`язався поставити замовнику 2 500 штук сумок (18920000-4) (Сумка транспортна індивідуальна, тип 2, у маскувальному малюнку ММ-14) загальною вартістю 1 862 500,00 грн. у строк до 02.05.2019, 7 500 штук сумок (18920000-4) (Сумка транспортна індивідуальна, тип 2, у маскувальному малюнку ММ-14) загальною вартістю 5 587 500,00 грн. у строк до 01.07.2019, 10 000 штук сумок (18920000-4) (Сумка транспортна індивідуальна, тип 2, у маскувальному малюнку ММ-14) загальною вартістю 7 450 000,00 грн. у строк до 29.09.2019, 2 500 штук сумок (18920000-4) (Сумка транспортна індивідуальна, тип 2, у маскувальному малюнку ММ-14) загальною вартістю

1 862 500,00 грн. у строк до 29.10.2019. Ціна товару з ПДВ складає 20 115 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.5 Договору товар постачається на об`єднані центри забезпечення після приймального контролю (якості) представниками Головного управління розвитку та супроводження матеріального забезпечення Збройних Сил України.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що ціна цього Договору становить 20 115 000,00 грн.

Розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 календарних днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури на поставлений товар, підписаного керівником та головним бухгалтером постачальника (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактури), але не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення поточного бюджетного року (п. 4.1 Договору).

У пункті 7.3.3 Договору сторонами було погоджено, що за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості договору.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення (п. 10.1 Договору).

Згідно рознарядки Міністерства оборони України за специфікацією від 04.03.2019 (Додаток №1 до Договору) відвантаження товару здійснюється у військовій частині НОМЕР_1 за адресою: 03126, м. Київ, вул. Качалова, 3.

У вересні 2019 року Міністерство оборони України звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." із претензією, в якій вимагало сплатити штрафні санкції (штраф та пеню) за Договором у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з поставки товару, яке полягало у простроченні поставки другої партії товару із строком постачання до 01.07.2019.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором з поставки сумок у кількості 7 500 штук у строк до 01.07.2019, у зв`язку з чим Міністерство оборони України вказує на наявність правових підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." пені у розмірі 157 895,30 грн. та штрафу у розмірі 1 408 050,00 грн.

Тобто, спір у даній справі стосується порушення відповідачем строків поставки другої партії товару - сумок у кількості 7 500 штук у строк до 01.07.2020. Щодо обставин постачання інших партій сумок за Договором, то встановлення таких обставин не входить до предмету доказування у даній справі, а відтак судом розглядається спір виключно в межах позовних вимог.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

За приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку).

Приписами ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Сторонами у п. 1.2 Договору та рознарядці до Договору було погоджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." повинне поставити Міністерству оборони України сумки (18920000-4) (Сумка транспортна індивідуальна, тип 2, у маскувальному малюнку ММ-14) у кількості 7 500 штук загальною вартістю 5 587 500,00 грн. у строк до 01.07.2019.

Водночас, як вбачається із наявних в матеріалах актів приймального контролю товару за якістю та оголошень вбачається, що позивачем було поставлено на склад відповідача:

- 1 100 сумок 03.07.2019;

- 1 100 сумок 23.08.2019;

- 2 290 сумок 02.09.2019.

Як вбачається із положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він або загалі не приступив до виконання зобов`язання, або, якщо і приступив, але не виконав його у встановлений договором або законом термін.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено у абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач належними та допустимими доказами факту неналежного виконання своїх зобов`язань за спірним договором не спростовано, а матеріали справи їх не містять, відтак суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." не виконано своїх зобов`язань за Договором з поставки товару в обумовлений строк, та відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання з 02.07.2020.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." не навело обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання.

Зокрема, судом враховано, що підписуючи Договір, відповідач усвідомлював, що кінцевою датою поставки сумок у кількості 7 500 штук є 01.07.2019 (включно).

Матеріали справи не містять зауважень, письмових пропозицій тощо, щодо дати постачання другої партії товару, тобто відповідач, підписавши спірний договір поставки, погодив всі істотні умови договору.

Також матеріали справи не містять жодних доказів повідомлення відповідачем позивача про виникнення обставин, що перешкоджають виконанню Договору в частині поставки другої партії товару, та неможливості виконання ним своїх зобов`язань у визначені Договором строки.

До того ж, з рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2019, залишеного без змін постановою Північного апеляційного господарського суду 10.06.2020, у справі №910/11888/19 вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." зверталось до господарського суду із позовом до Міністерства оборони України, в якому просило суд внести зміни до Договору в частині зміни строків поставки товару. При цьому, в якості доказу обставин непереборної сили, які унеможливили виконання ним своїх зобов`язань за договором з поставки Міністерству оборони України товару, Товариство з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." надало суду висновок Київської торгово-промислової палати від 24.07.2019 №1703-4/336.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду 10.06.2020, у справі №910/11888/19 відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." з тих підстав, що поданий висновок Київської торгово-промислової палати від 24.07.2019 №1703-4/336 не може бути підставою для внесення змін до договору в частині продовження строків поставки товару частинами з огляду на те, що у п. 8.2. Договору сторони погодили, що сторона, що не може виконувати зобов`язання за договором унаслідок дії непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. При цьому, доказом виникнення таких обставин є сертифікат Торгово-промислової палати в Україні (п. 8.3.).

Водночас, як встановлено судами в межах справи №910/11888/19, про неможливість Компанії "Tessitura Molteni Palmira S.R.I." здійснити поставку замовленої Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." кількості тканини для пошиття товару для Міністерства оборони України Товариству з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." стало відомо з листа компанії, датованого 18.05.2019, адже вже 20.05.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." звернулось до іншого підприємства з проханням повідомити про можливість постачання необхідної тканини.

Про настання обставин, які унеможливлювали виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." умов Договору в частині своєчасного постачання товару і які воно вважало обставинами непереборної сили, Товариству з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." стало відомо 18.05.2019, проте, ні матеріали справи №910/11888/19, ні матеріали справи №910/3588/20 не містять жодних доказів вчинення ним дій, передбачених п. 8.2. та п. 8.3. Договору та в строки, визначені п. 8.2. Договору. Звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." до Київської торгово-промислової палати про засвідчення обставин непереборної сили листом від 15.07.2019, висновок ТПП від 24.07.2019, та саме звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." до Міністерства оборони України з листом від 29.07.2019 №236 мали місце (датовані) як після строків, визначених у п. 8.2. Договору, так і після прострочення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." своїх зобов`язань з поставки першої та другої партії товару, які мали б відбутися 02.05.2019 та 01.07.2019 відповідно.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.

Згідно зі статтею 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Розуміючи, що не встигне виготовити товар та поставити його позивачу у визначені Договором строки, в той час як позивач розраховує на одержання такого товару для потреб військових у погоджений сторонами строк, Товариство з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт.", як добросовісний суб`єкт господарювання, мало негайно повідомити Міністерство оборони України про дані обставини.

Однак матеріали справи не містять доказів повідомлення Міністерства оборони України про неможливість виконання позивачем своїх зобов`язань у визначений сторонами строк.

Як унормовано частиною 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому, укладаючи спірний договір з строком поставки другої партії сумок к кількості 7 500 штук до 01.07.2019, відповідач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з поставки товару та відповідно об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний строк.

Відтак, висновок Київської торгово-промислової палати від 24.07.2019 №1703-4/336 не може бути підставою для звільнення його від відповідальності за порушення строків виконання зобов`язання з поставки другої партії товару за Договором.

Таким чином, відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку з поставки товару не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно приписів ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.3.3 Договору встановлено, що за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого товару за кожну добу затримки, а за прострочення понад 10 днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна цього Договору становить 20 115 000,00 грн.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок неустойки та враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо правильності такого розрахунку, прийшов до висновку про обґрунтованість вимог Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." про стягнення пені у розмірі 157 895,30 грн. та штрафу у розмірі 1 408 050,00 грн.

За таких обставин позовні вимоги Міністерства оборони України підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу сплаченої позивачем суми судового збору.

В поданій до суду позовній заяві позивачем заявлено до відповідача 1 вимогу майнового характеру про стягнення з відповідача 1 565 945,30 грн., за яку Міністерством оборони України сплачено судовий збір у загальному розмірі 23 490,31 грн. згідно платіжних доручень №286/3/20 від 26.02.2020 та №286/3/30 від 28.02.2020.

У відповідності до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах:

- майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

- немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за подання до господарського суду даної позовної заяви Міністерство оборони України повинне було сплатити судовий збір у розмірі 23 489,18 грн.

Тобто, позивачем було надмірно сплачено судовий збір у сумі 1,13 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, позивач вправі звернутись до суду з клопотанням про повернення з Державного бюджету України судового збору у розмірі 1,13 грн., проте в цій частині судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, який підлягав оплаті позивачем за подання даного позову до Господарського суду міста Києва (у розмірі 23 489,18 грн.), покладається на відповідача з огляду на задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись ст.cт. 2, 13, 74, 126, 129, 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Міністерства оборони України задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пром.Стандарт." (04073, м. Київ, провулок Куренівський, буд. 17; ідентифікаційний код 42283030) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6 ідентифікаційний код 00034022) пеню у розмірі 157 895 (сто п`ятдесят сім тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн. 30 коп., штраф у розмірі 1 408 050 (один мільйон чотириста вісім тисяч п`ятдесят) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 23 191 (двадцять три тисячі сто дев`яносто один) грн. 26 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 10.07.2020.

Суддя Р.В. Бойко