СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

20 липня 2020 року Справа № 905/252/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Дучал Н.М.

розглянувши заяву відповідача вх.№6670 від 15.07.2020 року про ухвалення додаткового рішення до постанови Східного апеляційного господарського суду від 06.07.2020 року, винесеної за наслідками розгляду апеляційної скарги відповідача (вх. 1451 Д/1-7) на рішення господарського суду Донецької області від 06.05.2020 року, ухвалене у приміщенні вказаного суду суддею Харакоз К.С., повний текст якого складено року, у справі

за позовом Приватного підприємства "Олнайт", м. Маріуполь

до Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь,

про стягнення 465953,72 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватне підприємство "Олнайт" звернувся до господарського суду Донецької області із позовною заявою до відповідача Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", в якій, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив суд тягнути з відповідача 465953,72 грн., з яких: 3% річних - 6280,72 грн.; пеню - 60191,89 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.05.2020 року, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Лепорського, буд.1, ) на користь Приватного підприємства "Олнайт" (87505, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Гугеля, буд.12, ) заборгованість в сумі 465952,92 грн., з яких: 399480,31 - основне зобов`язання; 60191,89 грн. - пеня; 6280,72 грн. - 3 % річних; судовий збір у розмірі 6989,31 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати в частині задоволення позовних вимог, ухвалити нове рішення, яким у цій частині - у задоволенні позовних вимог відмовити, а в разі коли суд дійде висновків про залишення рішення місцевого господарського суду без змін - зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач, зокрема, зазначав, що вже після ознайомлення відповідача з повним текстом оскаржуваного рішення місцевого господарського суду, ним було встановлено, що 17.04.2020 року ПРАТ "МК "АЗОВСТАЛЬ" здійснило перерахування 399 481,11 грн. на адресу ПП "ОЛНАЙТ", що свідчить про те, що на момент ухвалення рішення місцевого господарського суду - відповідач не мав перед позивачем невиконаних грошових зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем подано попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат на стадії апеляційного оскарження на загальну суму 16636,93 грн., з яких - 10483,93 грн. судового збору та 6153,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В ході апеляційного перегляду справи судом апеляційної інстанції було встановлено, що докази сплати відповідачем суми заборгованості в розмірі 399480,31 грн. (1024501,60 грн. - 625021,29 грн.) місцевому господарському суду відповідачем не надавались, у зв`язку з чим, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що відповідач свої зобов`язання за договором №089ЛМ/620-116 від 27.12.2017р. щодо оплати поставленого товару в обумовлені договором строки виконав не в повному обсязі, а отже прострочив виконання зобов`язання у розумінні ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України. Доказів зворотного суду не надано та зазначив про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних щодо стягнення основного боргу в сумі 399480,31 грн.

За наслідками розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що сторонами місцевому господарському суду докази сплати відповідачем основного боргу надані не були, проте такі докази надані відповідачем до суду апеляційної інстанції і обставини сплати боргу визнаються у відзиві представником позивача, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає зміні в частині стягнення основного боргу у розмірі 399 480,31 грн. та в цій частині слід відмовити у задоволенні позову.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.07.2020 року апеляційну скаргу відповідача задоволено частково. Змінено рішення господарського суду Донецької області від 06.05.2020 року в частині стягнення основного боргу у розмірі 399 480,31 грн. та в цій частині відмовлено у задоволенні позову. В іншій частині рішення залишено без змін.

В подальшому, на адресу суду надійшла заява відповідача №6670 від 15.07.2020 року, в якій останній просить ухвалити додаткове рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Розглянувши вищевказану заяву відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Згідно з положеннями частини 1 та 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за загальним правилом, судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В той же час, відповідно до положень частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем місцевому господарському суду докази сплати відповідачем суми заборгованості в розмірі 399480,31 грн. (1024501,60 грн. - 625021,29 грн.) місцевому господарському суду відповідачем не надавались.

Як було зазначено вище, за наслідками розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що відповідачем місцевому господарському суду докази сплати останнім основного боргу надані не були, проте такі докази надані відповідачем до суду апеляційної інстанції і обставини сплати боргу визнаються у відзиві представником позивача, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду підлягає зміні в частині стягнення основного боргу у розмірі 399 480,31 грн. та в цій частині слід відмовити у задоволенні позову.

Таким чином, підставою зміни рішення місцевого господарського суду судом апеляційної інстанції стали саме обставини несвоєчасного подання відповідачем доказів, скільки саме на відповідача, з урахування вищенаведених статей процесуального Закону покладено обов`язок на доведення обставин, покладених ним в основу доводів апеляційної скарги.

Бездіяльність відповідача в частині несвоєчасного подання доказів, що мають значення для справи визнається колегією суддів неправильними діями відповідача, що призвели до розгляду спору в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, наявні підстави для покладення на відповідача судових витрат, понесених ним в суді апеляційної інстанції незалежно від часткового задоволення апеляційної скарги в порядку частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки у даному випадку судові витрати покладено на відповідача, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для винесення додаткового рішення в означеній справі у розмінні частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, зокрема пункту 3 частини 1 цієї статті, зумовлює відмову судом апеляційної інстанції у прийнятті додаткового рішення.

За викладеного, керуючись ст.ст.234, 235, 244, 281 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити в прийнятті додаткового рішення у справі №905/252/20 з розподілу судових витрат Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями , порядок і строки її оскарження встановлені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.І. Сіверін

Суддя О.І. Терещенко

Суддя Н.М. Дучал