УХВАЛА

м. Київ

20.07.2020Справа № 910/1719/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали скарги акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на дії Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ»

до публічного акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія»

про стягнення 16023278,60 грн.,

Представники:

від скаржника Прокопенко Д.О. (за дов.)

від інших учасників процесу не прибули

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2018 року Господарський суд міста Києва видав наказ на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 про стягнення з публічного акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на користь публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» 5326776,00 грн. пені, 4339440,00 грн. штрафу, 144993,24 грн. судового збору за подання позову та 217489,86 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» звернулося до суду зі скаргою на дії Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить:

- визнати постанову про арешт коштів боржника від 04.06.2020 ВП № 62273272 неправомірною та скасувати її дію в частині арешту коштів на рахунках АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», а саме: рахунок НОМЕР_1, відкритому в АТ «Державний ощадний банк України», з якого здійснюється виплата заробітної плати працівникам та інші платежів, в тому числі сплата податків та інших обов`язкових платежів;

- визнати постанову про арешт коштів боржника від 10.06.2020 ВП № 62273272 неправомірною та скасувати її дію в частині арешту коштів на рахунках філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», а саме: рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Райффайзен банк Аваль» та рахунок НОМЕР_3 , відкритий в АТ «Державний ощадний банк України», з яких здійснюється виплата заробітної плати працівникам та інші платежі, в тому числі сплата податків та інших обов`язкових платежів.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника скаржника, суд дійшов таких висновків.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець мас право:

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають в касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування, бюджетних коштів (крім, коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування, податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення, стягнення, на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення, і місця, зберігання грошей.

У червні 2020 року старший державний виконавець Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сірацька Марина Володимирівна винесла постанови про арешт коштів боржника.

У постановах про накладення арешту зазначено, що арешт накладається грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту на які та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

За частиною 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати.

Суд встановив, що рахунки боржника, на кошти на яких виконавець наклав арешт, є поточними рахунками боржника, які використовується для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника, у тому числі виплати заробітної плати. На цих рахунках зараховуються та зберігаються кошти боржника, призначені не тільки для виплати заробітної плати. Зазначені рахунки не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на яких заборонено.

Банки не повернули постанови виконавця про накладення арешту на кошти боржника, тобто ці рахунки та кошти на них не є такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Разом з тим кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Згідно із частиною п`ятою статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

З наведених норм права вбачається, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання судових рішень.

У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Боржник не надав суду доказів того, що боржник звертався до виконавця із заявою про виникнення в нього зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі та просив не накладати або зняти арешт з відповідної суми коштів на відповідних рахунках для виплати заробітної плати своїм працівникам.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Суд врахував позицію Верховного суду (постанова Великої Палати Верховного суду від 19.05.2020 № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

На підставі викладеного, керуючись статтями 234, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні скарги публічного акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» на дії Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвала набрала законної сили 20.07.2020.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 22.07.2020.

Суддя С. А. Ковтун