ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2020 року м.Дніпро Справа № 908/127/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Подобєда І.М.

Зміна складу судової колегії відбулася на підставі протоколу автоматичної зміни складу судової колегії від 16.07.2020 року.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІДРОСИЛА-ТЕТІС" на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 (повний текст складено та підписано 30.03.2020 суддя Корсун В.Л.) у справі №908/127/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ПК ІНДУСТРІЯ", 61052, м. Харків, пров. Сімферопольський, буд. 6, літера, Д-1

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІДРОСИЛА-ТЕТІС", 72316, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Індустріальна, буд. 59

про стягнення 80 917,76 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ПК ІНДУСТРІЯ" звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ГІДРОСИЛА-ТЕТІС" про стягнення 80 917,76 грн. боргу за неналежне виконання грошового зобов`язання за договором поставки від 05.01.18 № 050118/1, а саме: 19 704,11 грн. пені, 46 381,74 грн. інфляційних втрат та 14 831,91 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки від 05.01.18 № 050118/1 в частині здійснення своєчасного розрахунку з позивачем за поставлений товар у період з 05.01.18 по 27.11.18. За порушення грошового зобов`язання позивачем на підставі ст.ст. 11, 526, 625, 627, 629, 712 ЦК України, ст.ст. 193, 216-218, 230, 231, 236, 343 ГК України та умов договору від 05.01.18 № 050118/1 заявлено до стягнення з відповідача 19704,11 грн. пені, 46 381,74 грн. інфляційних втрат та 14 831,91 грн. 3 % річних.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 у справі №908/127/20 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "ГІДРОСИЛА-ТЕТІС" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ПК ІНДУСТРІЯ" - 19 605 грн. 81 коп. пені, 14 831 грн. 91 коп. 3 % річних, 46 381 грн. 73 коп. інфляційних втрат, 14 980 грн. 50 коп. витрат на правову допомогу та 2 099 грн. 27 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, вмотивовано тим, що факт здійснення поставки товару відповідачу на загальну суму 1 151 652,46 грн підтверджується належним чином засвідченими копіями довіреностей, товаро-транспортними накладними та податковими накладними. Відповідач взяті на себе договірні зобов`язання виконав з порушенням строків проведення розрахунків. Перевіривши розрахунок розміру пені, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність вимог щодо стягнення пені у розмірі 19 605,81 грн. за спірні періоди.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ГІДРОСИЛА-ТЕТІС" подало апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Відповідач не погоджується з рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 року у справі №908/127/20, вважає, що висновки викладені у рішенні не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.

У апеляційній скарзі скаржник, зазначає, Позивачем суду не надані декларації на поставку товару до видаткових накладних:№ 1901015, № 1402039, № 2203017, № 2203010, № 1107049 та № 3005021

Сторонами не складені специфікації за наступними видатковими накладними: №1001022; № 1901015; № 1901017; № 2601016; № 1402040; № 2002044; №1610016; № 1810025; № 2610024; № 2610022; № 2610023; № 1211020; № 1411010 та № 2711016, що свідчить про неможливість встановлення строку оплати.

Позивачем у деклараціях: № 16315199.18995 , № 9, № 20215356.46340, № 2315433.36827 зазначено товар, який фактично не поставлявся.

За доводами скаржника позивачем не надані суду довіреності на отримання товару за наступними видатковими накладними № 1901015, № 1901017, № 1402040, № 2203017, № 2704004, № 1307016, № 2610023 та № 2610024 , що свідчить про неотримання товару за ними.

В видаткових накладних № 2601016, № 1406016 та № 2206029 відсутній відтиск печатки отримувача.

Отже, Позивач не надав доказу суду, а суд безпідставно визначив участь Відповідача у господарських операціях за вказаними у цьому пункті накладними.

Апелянт зазначає, що всі копії документів, надіслані Позивачем Відповідачу не завірені, що у відповідності до приписів Господарського Процесуального кодексу України Господарський суд Запорізької області не мав брати до уваги усі документи, які були не завірені Позивачем та направлені Відповідачу.

За доводами скаржника, судом першої інстанції не були відхилені докази Відповідача, а саме договір № 050118/1 від 05 січня 2018 року (пункти 2.1.,4.3.), специфікації (пункт 2), твердження про відсутність в матеріалах справи декларацій (товарно-транспортних накладних), довіреностей, специфікацій (Перелік документів та інших доказів, що додаються до позовної заяви»), про поставку товару за деякими деклараціями поза межами договору.

Стосовно розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката, відповідач зазаначає, що під час слухання справи Господарський суд Запорізької області не досліджував жодного доказу, які були надані позивачем в якості підтвердження понесених витрат.

За доводоми відповідача (наведеними у судовому процесі) копії договору № 2 від 11 січня 2020 року, рахунку № 11/01 від 11 січня 2020 року, платіжного доручення № 55 від 13 січня 2020 року, акту від 14 січня 2020 року, свідоцтва № 1543, ордеру № 1007381, свідоцтва № 2407, ордеру № 1006630 не доводять розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн., нібито надану Позивачу, адже є не доведеним, документально не обґрунтованим та не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ПК ІНДУСТРІЯ" у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що позиція відповідача про те, що «позивачем не підтверджено факт поставки Відповідачу товару за відповідними видатковими накладними» не заслуговують на увагу враховуючи повну сплату Відповідачем вартості поставленого товару та підписання Відповідачем кожної видаткової накладної.

Щодо невідповідності у вантажних деклараціях вартості товару, який зазначений у видатковій накладній позивач зазначає, що ця сума впливає лише на розмір страхового відшкодування у випадку пошкодження товару в дорозі та жодним чином не спростовує факт поставки та отримання Відповідачем поставленого товару за усіма видатковими накладними. Оскільки відповідачем доказів на спростування факту поставки товару не надано.

Щодо аргументів відповідача про начебто відсутність специфікацій по деяким видатковим накладним та невідповідність товару у видаткових накладних специфікаціям, позивач зазначає, що відповідні доводи відповідача не заслуговують на увагу, оскільки ним було підписано без зауважень усі видаткові накладні та сплачено вартість поставленого товару.

Позивач вважає твердження Відповідача про начебто визнання Господарським судом Запорізької області встановленими обставин, які є недоведеними, надуманими та безпідставними, оскільки відповідачем доказів на їх підтвердження та на спростування доказів позивача не надано, як і не надано доказів того, що Відповідач не отримував товар чи заявляв коли-небудь позивачу претензії щодо кількості та якості поставленого товару.

Стосовно тверджень відповідача про те, що начебто поставка товару за деякими накладними та деклараціями здійснювалась поза межами договору, позивач вважає такі доводи надуманими та хибними з огляду на те. що, усі поставки товару відповідачу у цій справі за усіма накладними здійснювались в межах договору №0501 18/1 від 05 січня 2018 року, що підтверджується матеріалами справи (у кожній видатковій накладній є посилання на цей договір, так само як і призначення кожного платежу було вказано самостійно відповідачем «зг.дог №010118/1 від 05 січня 2018 року», а отже ці доводи є неспроможними та вводять апеляційний суд в оману щодо дійсних правовідносин між сторонами.

У відзиві на позивач зазначає, якщо узагальнити аргументи відповідача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката вказані в апеляційній скарзі, то вони зводяться до того, що, на думку відповідача, розмір витрат є завищеним, для бюро такі роботи не потребують значного часу, а розрахунки проводились позивачем, а не його представником, з чим позивач категорично не погоджується оскільки вони є безпідставними, необгрунтованими, а також спростовуються доказами, які є в матеріалах справи.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.05.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІДРОСИЛА-ТЕТІС" на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 у справі №908/127/20. Розгляд апеляційної скарги ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, заявлено клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, що понесені ним у зв`язку з апеляційним провадженням, на підтвердження чого надано відповідні докази.

Відповідачем 02.07.2020 до Центрального апеляційного господарського суду подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, обгрунтоване тим, що 1. 5 годин на копіювання тексту та перерахування додатків, навіть зважаючи на Формулювання нових вимог щодо стягнення додаткових витрат па правову (правничу) допомогу, є надмірним, необгрунтованим та штучно завищеним.

Відповідач зазаначає, що суд першої інстанції задовольнив вимоги позивача у розмірі 80 819,45 грн. При цьому судові витрати, які заявлені адвокатом Потерайло А.М. становлять 14 980, 50 грн + 10 000, 00 грн. = 24 908, 50 грн., а саме 31,82% суми задоволених вимог. Вважає, що фінансовий стан позивача жодним чином не погіршився, як до подачі позову, так і після, адже позовні вимоги не стосуються суми основного боргу. Натомість, фінансовий стан відповідача є вкрай незадовільним (відповідач є збитковим підприємством). Цей факт встановлений Господарським судом Запорізької області у справі № 908/233/20. Тому стягнення 24 908, 50 грн. є надмірним тягарем для відповідача.

За доводами відповідача, справа є малозначною. Представник позивача - адвокат Потерайло А.М. приймав участь декілька хвилин у підготовчому судовому засіданні у режимі відео конференції. В подальшому розгляді справи ані позивач, ані адвокат не приймали участі. Тому 8 000,00 грн. с обгрунтованою сумою витрат позивача на правову (правничу) допомогу у суді першої, другої та касаційної інстанції, включаючи усі процесуальні документи із розрахунку: 2 666, 67 грн надання правничої (правої допомоги) при подачі позову, розгляді справи в місцевому суді, складанні та поданні процесуальних документів місцевому суду: 2 666, 67 грн. надання правничої (правої допомоги) при подачі відзиву па апеляційну скаргу, розгляді справи в апеляційному суді, складанні та поданні процесуальних документів апеляційному суду.

На думку відповідача станом на розгляд справи в апеляційному суді витрати на правову (правничу) допомогу, які є обгрунтованими становлять 5 333, 33 грн.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Антоніка С.Г. на підставі розпорядження виконуючого обов`язки керівника апарату суду №794/20 від 16.07.2020 проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.07.2020 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Березкіної О.В., Подобєда І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.07.2020 вищезазначеною колегією суддів апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІДРОСИЛА-ТЕТІС" на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 у справі №908/127/20 прийнято до свого провадження.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

05.01.20 між товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ПК ІНДУСТРІЯ" (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ГІДРОСИЛА-ТЕТІС" (Покупець) укладено договір поставки № 050118/1, за умовами якого (п. 1.1.) за цим договором Постачальник зобов`язується постачати у визначені договором строки Покупцю підшипники і кільця (надалі - товар), а Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість.

Додатками (Специфікаціями) № 1 від 05.01.18, № 2 від 12.02.18, № 3 від 14.02.18, № 4 від 01.03.18, № 5 від 06.04.18, № 6 від 30.05.18, № 7 від 14.06.18, № 8 від 11.07.18, № 9 від 16.08.18, № 10 від 28.08.18, № 11 від 12.09.18 та № 12 від 10.10.18 до договору поставки від 05.01.18 № 050118/1 визначень найменування товару, їх кількість та ціну. Крім того, п. 2 вказаних Додатків (Специфікацій) до договору поставки від 05.01.18 № 050118/1, визначено умови оплати: Покупець здійснює оплату партії Товару по відповідному рахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця протягом 30 календарних днів з моменту відвантаження Товару. У разі поставки товару на умовах DАТ - м. Харків, факт відвантаження товару підтверджується документом (декларацією), виданою перевізником Продавцю.

На виконання умов договору поставки від 05.01.18 № 050118/1, позивач передав (поставив) відповідачу товар на загальну суму 1 151 652,46 грн., що підтверджується видатковими накладними

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Відповідно до абзацу 4 пункту 3.12. Постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму ВГСУ " Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача, щодо стягнення з відповідача 80 917,76 грн. боргу за неналежне виконання ним свого грошового зобов`язання за договором поставки від 05.01.18 № 050118/1, а саме: 19 704,11 грн. пені, 46 381,74 грн. інфляційних втрат та 14 831,91 грн. 3 % річних.

05.01.2018р. між товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ПК ІНДУСТРІЯ" (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ГІДРОСИЛА-ТЕТІС" (Покупець) укладено договір поставки № 050118/1 (далі за текстом - Договір) (т.1 а.с. 67-71).

Згідно пункту 1.2. Договору, загальна кількість товару, асортимент (номенклатура, сортамент) визначаються специфікацією.

У відповідності із п. 2.1. договору, Товар поставляється автомобільним транспортом на умовах ОАТ - м. Харків (у відповідності до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів у редакції 2010 року), факт відвантаження товару підтверджується документом (декларацією), виданою перевізником Продавцю.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що загальна сума цього договору визначається, як вартість товару, переданого Продавцем відповідно до специфікацій до цього договору.

Відповідно до п. 3.2. договору, ціна товару вказана у специфікації.

Згідно із п. 4.3. договору, порядок оплати: згідно умов специфікації до договору.

05.01.2018р. сторонами підписано Додаток № 1 до Договору (Специфікація 1), відповідно до якої Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти і оплатити товар на загальну суму 239 632,80 грн (пункт 1).

Умови оплати : Покупець здійснює оплату партії Товару по відповідному рахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця протягом 30 календарних днів з моменту відвантаження Товару. У разі поставки товари на умовах DAT - м.Харків, факт відвантаження товару підтверджується документом (декларацією), виданою перевізником Продавцю(пункт 2).

Ціна специфікації дійсна до 30.01.2018р. По закінченню строку дії специфікації відвантаження товару можливо за умови підписання нової специфікації(пункт 3)(т.1 а.с. 71).

До 30.01.2018р. відповідачем отримано товар за наступними видатковими накладними :

- від 10.01.18 № 1001022 на суму 55 430,40 грн.; (т.1 а.с. 83)

- від 19.01.18 № 1901015 на суму 5 210,35 грн.; (т.1 а.с. 90)

- від 19.01.18 № 1901017 на суму 30 864,00 грн.; (т.1 а.с. 94)

- від 26.01.18 № 2601016 на суму 46 776,60 грн.; (т.1 а.с. 98)

Загальна вартість товару визначеного видатковими накладними від 10.01.18 № 1001022; від 19.01.18 № 1901015 та № 1901017 та від 26.01.18 № 2601016 охоплюється Специфікацією № 1.

Отримувачем товару з боку відповідача в зазначених видаткових накладних зазначена ОСОБА_1 .

Відповідачем не оспорюється належність підписів в видаткових накладних ОСОБА_1 та та обставина, що на час отримання товару, ОСОБА_1 перебувала у трудових стосунках з ним.

Повноваження ОСОБА_1 на отримання цінностей, перелік яких відповідає переліку товару визначеного у Специфікації № 1 підтверджено Довіреностю № 19 від 19.01.2018р. (т.1 а.с. 85), в зв`язку із чим колегія суддів доходить висновку, що Специфікація № 1 та Довіреність № 19 від 19.01.2018р. поширюють свою дію на весь перелік товару, отриманий відповідачем за зазначеними накладними і , відповідно, строк оплати товару, який отримано за зазначеними накладними є таким, що визначений у пункті 2 Специфікації № 1 , тобто протягом 30 календарних днів з моменту відвантаження Товару.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

З урахуванням положень частин 1, 3 статті 74, частини 4 статті 13, частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає обставини належного виконання позивачем своїх обов`язків щодо поставки товару за видактовими накладними від 10.01.18 № 1001022; від 19.01.18 № 1901015 та № 1901017 та від 26.01.18 № 2601016 доведеною, а відповідні твердження апелянта щодо не підтвердження поставки товару за зазначеними накладними, відповідно недоведеними і відхиляє їх як необґрунтовані.

12.02.2018р. сторонами підписано Додаток № 2 до Договору (Специфікація 2), відповідно до якої Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти і оплатити товар на загальну суму 178 358,40 грн (пункт 1).

Умови оплати є тотожними умовам оплати, визначеним у Специфікаціях № 1 (пункт2).

Ціна специфікації дійсна до 28.02.2018р. По закінченню строку дії специфікації відвантаження товару можливо за умови підписання нової специфікації(пункт 3)(т.1 а.с. 72).

До 28.02.2018р. відповідачем отримано товар за наступними видатковими накладними :

- від 14.02.18 № 1402040 на суму 24 223,20 грн.; (т.1 а.с.110)

- від 20.02.18 № 2002044 на суму 45 476,40 грн.; (т.1 а.с. 114)

Отримувачем товару з боку відповідача в зазначених видаткових накладних зазначена ОСОБА_1 .

Відповідачем не оспорюється належність підписів в видаткових накладних ОСОБА_1 та та обставина, що на час отримання товару, ОСОБА_1 перебувала у трудових стосунках з ним.

Повноваження ОСОБА_1 на отримання цінностей, перелік яких відповідає переліку товару визначеного у Специфікації № 2 підтверджено Довіреностю № 87 від 14.02.2018р. (т.1 а.с. 106-107) та № 103 від 20.02.2018р. (т.1 а.с. 115-116).

Оскільки загальна вартість товару, визначеного в видатковій накладній від 14.02.18 № 1402040 охоплюється Специфікацією № 2, колегія суддів доходить висновку, що Специфікація № 2 та Довіреності № 87 від 14.02.2018р., № 103 від 20.02.2018р. поширюють свою дію на весь перелік товару, отриманий відповідачем за зазначеною накладною і, відповідно, строк оплати товару, який отримано за нею є таким, що визначений у пункті 2 Специфікації № 2, тобто протягом 30 календарних днів з моменту відвантаження Товару.

З урахуванням положень частин 1, 3 статті 74, частини 4 статті 13, частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає обставини належного виконання позивачем своїх обов`язків щодо поставки товару за видактовими накладними від 14.02.18 № 1402040 та від 20.02.18 № 2002044 доведеною, а відповідні твердження апелянта щодо не підтвердження поставки товару за зазначеними накладними, відповідно недоведеними і відхиляє їх як необґрунтовані.

14.02.2018р. сторонами підписано Додаток № 3 до Договору (Специфікація 3), відповідно до якої Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти і оплатити товар на загальну суму 950,40 грн (пункт 1).

Умови оплати є тотожними умовам оплати, визначеним у Специфікації № 1,2.

Ціна специфікації дійсна до 28.02.2018р. По закінченню строку дії специфікації відвантаження товару можливо за умови підписання нової специфікації(пункт 3)(т.1 а.с. 73).

До 28.02.2018р. відповідачем отримано товар за видатковою накладною від 14.02.18 № 1402039 на суму 950,40 грн. Отримувачем товару з боку відповідача в зазначених видаткових накладних зазначена ОСОБА_1 (т.1 а.с. 104).

Перелік товару, на отримання якого ОСОБА_1 надані відповідні повноваження визначено в Довіреності № 87 від 14.02. 2018р. (т.1 а.с. 106-107) та № 103 від 20.02.2018р. (т.1 а.с. 142-143)

З урахуванням положень частин 1, 3 статті 74, частини 4 статті 13, частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає обставини належного виконання позивачем своїх обов`язків щодо поставки товару за видактовою накладною від 14.02.18 № 1402039 доведеною, а відповідні твердження апелянта щодо не підтвердження поставки товару за зазначеними накладними, відповідно недоведеними і відхиляє їх як необґрунтовані.

01.03.2018р. сторонами підписано Додаток № 4 до Договору (Специфікація 4), відповідно до якої Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти і оплатити товар на загальну суму 137 318,04 грн (пункт 1).

Умови оплати є тотожними умовам оплати, визначеним у Специфікаціях № 1,2,3 (пункт 2).

Ціна специфікації дійсна до 30.03.2018р. (пункт 3)(т.1 а.с. 74).

До 30.03.2018р. відповідачем отримано в тому числі товар за видатковою накладною від 22.03.18 № 2203017 на суму 1 143,84 грн. (т.1 а.с. 152)

Отримувачем товару з боку відповідача в ній зазначена ОСОБА_1 .

Довіреностю № 179 від 22.03.2018р. підтверджено повноваження ОСОБА_1 на отримання цінностей, перелік яких охоплює перелік товару визначеного у видатковій накладній від 22.03.18 № 2203017 (т.1 а.с. 148-149)

Оскільки Специфікацією № 4, колегія суддів доходить висновку, що Специфікація № 4 охоплюється товар, отриманий відповідачем за видактовою накладною №179 від 22.03.2018, то положення пунтку 2 Специфікації № 4 поширюють свою дію на цей перелік товару і, відповідно, строк оплати товару, який отримано за зазначеною накладною є протягом 30 календарних днів з моменту відвантаження Товару.

З урахуванням положень частин 1, 3 статті 74, частини 4 статті 13, частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає обставини належного виконання позивачем своїх обов`язків щодо поставки товару за видактовою накладною від 22.03.18 № 2203010 доведеною, а відповідні твердження апелянта щодо не підтвердження поставки товару за зазначеними накладними, відповідно недоведеними і відхиляє їх як необґрунтовані.

06.04.2018р. сторонами підписано Додаток № 5 до Договору (Специфікація 5), відповідно до якої Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти і оплатити товар на загальну суму 44 300,62 грн (пункт 1).

Умови оплати є тотожними умовам оплати, визначеним у Специфікаціях № 1-4 (пункт 2).

Ціна специфікації дійсна до 30.04.2018р. (пункт 3)(т.1 а.с. 75).

До 30.04.2018р. відповідачем отримано в тому числі товар за видатковою накладною від 27.04.18 № 2704004 на суму 1 315,42 грн.; (т.1 а.с. 175)

Отримувачем товару з боку відповідача в зазначених видаткових накладних зазначена ОСОБА_1.

Довіреностю № 245 від 26.04.2018р. підтверджено повноваження ОСОБА_1 на отримання цінностей, перелік яких охоплює перелік товару визначеного у видатковій накладній від 27.04.18 № 2704004 (т.1 а.с. 170-171)

З урахуванням положень частин 1, 3 статті 74, частини 4 статті 13, частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає обставини належного виконання позивачем своїх обов`язків щодо поставки товару за видактовою накладною від 27.04.18 № 2704004 доведеною, а відповідні твердження апелянта щодо не підтвердження поставки товару за зазначеними накладними, відповідно недоведеними і відхиляє їх як необґрунтовані.

11.07.2018р. сторонами підписано Додаток № 8 до Договору (Специфікація 8), відповідно до якої Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти і оплатити товар на загальну суму 83 696,40 грн (пункт 1).

Умови оплати є тотожними умовам оплати, визначеним у Специфікаціях № 1-7 (пункт 2).

Ціна специфікації дійсна до 31.07.2018р. (пункт 3)(т.1 а.с. 78).

До 31.07.2018р. відповідачем отримано в тому числі товар за видатковою накладною від 13.07.18 № 1307016 на суму 1 027,73 грн.; (т.2 а.с. 17)

Отримувачем товару з боку відповідача в зазначених видаткових накладних зазначена ОСОБА_1 .

Довіреностю № 385 від 11.07.2018р. підтверджено повноваження ОСОБА_1 на отримання цінностей, перелік яких охоплює перелік товару визначеного у видатковій накладній від 13.07.18 № 1307016 (т.1 а.с. 13-14).

З урахуванням положень частин 1, 3 статті 74, частини 4 статті 13, частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає обставини належного виконання позивачем своїх обов`язків щодо поставки товару за видактовою накладною від 13.07.18 № 1307016 доведеною, а відповідні твердження апелянта щодо не підтвердження поставки товару за зазначеними накладними, відповідно недоведеними і відхиляє їх як необґрунтовані.

10.10.2018р. сторонами підписано Додаток № 12 до Договору (Специфікація 12), відповідно до якої Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти і оплатити товар на загальну суму 75 259,20 грн (пункт 1).

Умови оплати є тотожними умовам оплати, визначеним у Специфікаціях № 1-11 (пункт 2).

Ціна специфікації дійсна до 31.10.2018р. По закінченню строку дії специфікації відвантаження товару можливо за умови підписання нової специфікації(пункт 3)(т.1 а.с. 82).

До 31.10.2018р. відповідачем отримано товар в тому числі за наступними видатковими накладними :

- від 16.10.18 № 1610016 на суму 15 018,00 грн.; (т.2 а.с. 76)

- від 18.10.18 № 1810025 на суму 53 045,40 грн.; (т.2 а.с. 83)

- від 26.10.18 № 2610022 на суму 1 792,03 грн.; (т.2 а.с. 90)

- від 26.10.18 № 2610023 на суму 1 980,00 грн.; (т.2 а.с. 96)

- від 26.10.18 № 2610024 на суму 23 074,80 грн.; (т.2 а.с. 100).

Номенклатура товару отриманого за видатковими накладними від 16.10.18 № 16100, від 18.10.18 № 1810025, від 26.10.18 № 2610023 та № 2610024 входить до переліку визначеному у Специфікації № 12.

Отримувачем товару за видатковими накладними від 26.10.18 № 2610022 та № 2610023 зазначена зазначена ОСОБА_1 .

Довіреностю № 597 від 18.10.2018р. підтверджено повноваження ОСОБА_1 на отримання цінностей, перелік яких охоплює перелік товару визначеного у видаткових накладних від 16.10.18 № 1610016; від 18.10.18 № 1810025; від 26.10.18 № 2610022, № 2610023 та № 2610024.

З урахуванням положень частин 1, 3 статті 74, частини 4 статті 13, частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає обставини належного виконання позивачем своїх обов`язків щодо поставки товару за видактовою накладною від від 16.10.18 № 1610016, від 18.10.18 № 1810025, від 26.10.18 № 2610022, від 26.10.18 № 2610023, від 26.10.18 № 2610024 доведеною, а відповідні твердження апелянта щодо не підтвердження поставки товару за зазначеними накладними, відповідно недоведеними і відхиляє їх як необґрунтовані. Відповідно, строк оплати товару, який отримано за зазначеними накладними є таким, що визначений у пункті 2 Специфікації № 1 , тобто протягом 30 календарних днів з моменту відвантаження Товару.

Відсутність в матеріалах справи декларацій на товар отриманий за видатковими накладними № 1901015 від 19.01.2018р.; № 1402039 від 14.02.2018р., №2203017 від 22.03.2018р., №2203010 від 22.03.2018р., № 1107049 від 11.07.2018р. та № 3005021 від 30.05.2018р., невідповідність товару, зазначеного у деклараціях № 16315199.18995, 9, 20215356.46340, 2315433.36827 товару переданому за видатковими накладними, а також відсутність товарно - транспортних накладних на товар, отриманий відповідачем за видатковими накладними від 19.01.2018р. № 1901015та №1901017, від 14.02.2018р. № 1402040, від 22.03.2018р. № 2203017, від 27.04.2018р.№ 2704004, від 13.07.2018р. №1307016, від 26.10.2018р. № 2610023 та № 26.10024 не звільняло відповідача від обов`язку зі своєчасної оплати отриманий товар з огляду на положення статті 666 Цивільного кодексу України та відсутності доказів відмови відповідача від отримання товару, на який не надано відповідних декларацій та товаро-транспортних накладних.

З урахуванням відсутності доказів протиправності поведінки ОСОБА_1 щодо отримання товару за видатковими накладними № 2601016 від 26 січня 2018 року, № 1406016 від 14 червня 2018 року, № 2206029 від 22 червня 2018 року , відсутність відтиску печатки отримувача в зазначених накладних не спростовує факт отримання товарно-матеріальних цінностей за цими накладними ОСОБА_1 , в зв`язку із чим відповідні доводи відхиляються як необґрунтовані.

Щодо поставки товару за видатковими накладними:

- від 26.10.18 № 2610022 на суму 1 792,03 грн.; (т.2 а.с. 90)

- від 12.11.18 № 1211020 на суму 773,76 грн.; (т.2 а.с. 105)

- від 14.11.18 № 1411010 на суму 29 007,00 грн.; (т.2 а.с. 111)

- від 27.11.18 № 2711016 на суму 46 197,00 грн. (т.2 а.с. 118), колегією суддів встановлено, що поставка довару за зазначеними накладними відбувалася без узгодження порядку її оплати у відповідності до умов пунтку 4.3 Договору.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

На товар отриманий відповідачем за видатковими накладними

- від 26.10.18 № 2610022 на суму 1 792,03 грн.; (т.2 а.с. 90)

- від 12.11.18 № 1211020 на суму 773,76 грн.; (т.2 а.с. 105)

- від 14.11.18 № 1411010 на суму 29 007,00 грн.; (т.2 а.с. 111)

- від 27.11.18 № 2711016 на суму 46 197,00 грн. (т.2 а.с. 118),

Позивачем видані рахунки на оплату № 2510004 від 25.10.2018р. на суму 1 792,03 грн. (т.2 а.с. 91), № 1211028 від 12.11.2018р. на суму 773,76 грн. (т.2 а.с. 106), № 1411011 від 14.11.2018р. на суму 29 007,00 грн. (т.2 а.с. 112) та № 2711021 від 27.11.2018р. на суму 46 197,00 грн. (т.2 а.с. 119). ), які містять вказівку термін оплати - 3 банківських дні.

Здійснення оплати партій Товару по відповідним рахункам здійснюється у відповідності до положень пунктів 2 Специфікацій 1-12.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і фіксує факт здійснення господарської операції та встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. При цьому, строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частиною 1 статті 692 ЦК України. Така правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №922/1467/19, відповідний правовий висновок викледно у постанові Верховного Суду у справі №916/73/19 від 10.06.2020р.

З урахуванням вищевикладеного, твердження апелянта щодо неможливості застосування до правовідносин, які виникли в зв`язку з несвоєчасністю оплати ним товару за оспорюваними видатковими накладними, норм матеріального права застосованих судом першої інстанції відхиляються як такі, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідачем не оспорюється правильність нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат, в зв`язку із чим у колегії суддів відстутні сумніви у правильності відповідних розрахунків.

Відповідно до частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження неспіврозмірності заявлених до стягнення витрат правничої допомоги в зв`язку із чим відповідні доводи апеляційної скарги відхиляються як такі, що носять декларативний характер.

Частиною 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначає, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення Суду у справі "Олюджіч проти Хорватії", № 22330/05, від 05.02.2009). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення Суду у справах "Мала проти України", № 4436/07, від 03.07.2014, "Богатова проти України", № 5231/04, від 07.10.2010). Згідно з практикою Європейського суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. (див. рішення Суду у справі "Мала проти України", № 4436/07, від 03.07.2014). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення Суду у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, від 27.09.2001).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що нею виконані вимоги процесуального закону щодо надання оцінки всім аргументам апелянта.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим і не вбачає підстав для його скасування, а апеляційну скаргу залишає без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3 153,00 грн. (т.4 а.с.136) покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГІДРОСИЛА-ТЕТІС" на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 у справі №908/127/20 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 24.03.2020 у справі №908/127/20 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 153,00 грн. покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ГІДРОСИЛА-ТЕТІС" (72316, Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Індустріальна, 59, ).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Подобєд

Суддя О.В. Березкіна