ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" липня 2020 р. Справа № 911/1041/19

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест»

про забезпечення позову

у справі № 911/1041/19

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест»

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія»

2) Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «Комелія»

про визнання недійсним іпотечного договору, скасування обмежень щодо розпорядження майном боржника та зобов`язання здійснити державну реєстрацію припинення обтяжень

у межах провадження у справі № 911/1041/19

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест»

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія»

про банкрутство

встановив:

У провадженні господарського суду Київської області знаходиться заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест» б/н від 23.03.2020 (вх. № 6545/20 від 26.03.2020), у межах справи про банкрутство № 911/1041/19, в порядку ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, про: визнання недійсним іпотечного договору № 161116Z10 від 28.10.2016, укладеного між Акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семенець О.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1029; скасування обмежень щодо розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія», а саме, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером запису 17160888 та 17160509; зобов`язання державного реєстратора, яким є особи, визначені ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснити державну реєстрацію припинення обтяжень за номером запису 17160888 та 17160509.

До господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест» надійшла заява б/н від 07.07.2020 (вх. № 126/20 від 14.07.2020) про забезпечення позову, у якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони до набрання чинності рішенням господарського суду Київської області по справі № 911/1041/19 про визнання недійсним іпотечного договору № 161116Z10 від 28.10.2016 будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії, у тому числі з продажу та реєстрації нерухомого майна, а саме: цех-депо, вентиляційна дільниця, загальною площею 1848,0 кв.м., що розташоване за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Покровська, буд. 1-б/2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00).

Розглянувши вищезазначену заяву та матеріали справи, суд зазначає наступне.

В обґрунтування підстав для застосування заходів забезпечення позову, Товариство з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест» посилається на те, що сторонами вчиняються дії для реалізації майна, яке є предметом оспорюваного іпотечного договору, а тому існує необхідність в накладенні арешту на таке майно, оскільки, з огляду на положення ст. 388 Цивільного кодексу України, його реалізація приведе до неможливості повернення цього майна і, як наслідок, незадоволення вимог конкурсних кредиторів у справі про банкрутство № 911/1041/19.

Суд звертає увагу, що забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників справи про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників справи про банкрутство з тим, щоб забезпечити позивачам (кредиторам у справі про банкрутство) реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом (заявою у справі про банкрутство), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, забезпечення позову за своєю суттю є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника), або пов`язаних із ним інших осіб, в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя та задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справу про банкрутство.

Згідно чинного процесуального законодавства вжиття господарським судом заходів забезпечення позову пов`язується з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень ст. 73 Господарського процесуального кодексу України як гарантії ефективності задоволення вимог позивача (заявника) за результатами розгляду спору по суті.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до норм Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

На підтвердження зазначених у заяві б/н від 07.07.2020 (вх. № 126/20 від 14.07.2020) обставин про необхідність вжиття заходів забезпечення позову Товариством з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест» надано протокол № 3 засідання комітету кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Мрія» від 10.06.2020, з якого вбачається, що на вказаному засіданні комітету кредиторів, крім іншого, розглядався поточний звіт ліквідатора, у якому зазначено, що ліквідатором направлено на адресу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» лист про погодження умов продажу майна, на час проведення засідання комітету кредиторів згоди на продаж майна банком не надано.

Будь-яких інших доказів того, що відповідачі та ліквідатор вчиняють дії, спрямовані на підготовку до реалізації або реалізацію майна заявником до суду не надано, можливих недобросовісних дій з боку відповідачів (боржника) чи інших учасників справи про банкрутство, а також потенційних труднощів у подальшому виконанні судового рішення у даній справі не доведено.

Таким чином, суд, оцінивши доцільність, адекватність та співмірність вказаних заявником заходів забезпечення, виходячи із фактичних обставин справи, спору, що розглядається, а також добросовісності дій (поведінки) учасників справи, керуючись принципами законності, диспозитивності, пропорційності та справедливого балансу інтересів кредиторів та боржника, дійшов висновку про необґрунтованість заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест» б/н від 07.07.2020 (вх. № 126/20 від 14.07.2020) про забезпечення позову та відсутність підтверджених належними доказами підстав для її задоволення.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Колосс-Інвест» б/н від 07.07.2020 (вх. № 126/20 від 14.07.2020) про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 16.07.2020.

Суддя Т.В. Лутак