ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

22.07.2020м. Дніпро№ 904/3851/20

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Назаренко Н.Г., розглянувши заяву:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", м. Дніпро

боржник: Фізична особа-підприємець Муха Ігор Іванович, м. Дніпро

про видача судового наказу

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області 20.07.2020 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", м. Дніпро про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи-підприємця Мухи Ігоря Івановича, м. Дніпро заборгованості за Договором поставки у сумі 1 638,40 грн., яка складається з 1 334,88 грн. - основного боргу, 97,75 грн. - пені, 93,44 грн. - 7% штрафу, 112,33 грн. - 20 % річних.

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Розглянувши подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у його видачі, з огляду на наступне.

Підстави звернення з заявою про видачу судового наказу до суду господарської юрисдикції Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" обґрунтовує тим, що правовідносини між сторонами виникли з письмового правочину, який був укладений Фізичною особою -підприємцем Мухою Ігорем Івановичем, як суб`єктом підприємницької діяльності. Тобто, між сторонами мають місце господарські правовідносини.

Згідно з п.16 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

Порядок та форма звернення до суду з заявою про видачу судового наказу до господарського суду визначені Господарським процесуальним кодексом України, зокрема, розділом II "Наказне провадження".

Відповідно до ч.1-3 ст.147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

У ч.1 ст.148 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Норми ч.1,2 ст.154 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з п.4 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у ч.1 ст.175 цього Кодексу.

Пунктом 6 ч.1 ст.175 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Процесуальний строк для постановлення ухвали про відмову у видачі судового наказу визначений у ч.6 ст.152 Господарського процесуального кодексу України та не може перевищувати десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви.

З поданої заяви вбачається, що вимоги про стягнення заборгованості заявлені до Фізичної особи-підприємця Мухи Ігоря Івановича, реєстрацію якої як фізичної особи - підприємця припинено 01.06.2020.

У приписах ст.51 Цивільного кодексу України визначено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до ч.8 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно з відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Мухи Ігоря Івановича відбулась 01.06.2020, про що здійснено відповідний запис № 6017147 в Реєстрі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, зазначено, що у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою її права й обов`язки за укладеними під час здійснення підприємницької діяльності договорами не припиняються, а залишаються за нею як за фізичною особою.

У цій же постанові зазначається, що до юрисдикції господарських судів за п.1 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України віднесено спори, стороною в яких є фізична особа, котра на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Однак, суд зауважує, що у даному випадку заявник звернувся з заявою, яка розглядається в наказному проваджені, а не в порядку позовного провадження.

За приписами ч. 2 ст.12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця.

Як вказувалося вище, у п.16 ч.1 ст.20 та у ч.3 ст.147 Господарського процесуального кодексу України визначено суб`єктний склад учасників наказного провадження та унормовано, що боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

Ці приписи законодавства є спеціальними, які підлягають безумовному врахуванню як учасниками справи, так і судом, для цілей визначення порядку правового регулювання при здійсненні стягнення на підставі судового наказу.

Тобто, звертаючись з заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження, визначаючи в якості боржника саме фізичну особу, яка втратила статус фізичної особи-підприємця, заявником не прийнято до уваги, що процедура наказного провадження застосовується виключно щодо суб`єктів господарювання, а також і те, що наказне провадження має чіткі, формальні межі, які не дозволяють врахувати наведені вище обставини, а тому припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до розглядуваних правовідносин процедури наказного провадження.

Суд зазначає, що визначаючись із подальшими заходами за для захисту своїх прав, заявнику варто врахувати викладену позицію Великої Палати Верховного Суду у взаємозв`язку із сутністю правовідносин, що існували, як під час здійснення боржником підприємницької діяльності, так і після припинення у боржника статусу підприємця та звернутися до суду в межах відповідної форми позовного провадження.

За таких обставин, враховуючи що Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з Фізичної особи-підприємця Мухи Ігоря Івановича, яка з 01.06.2020 припинила свою підприємницьку діяльність, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" про стягнення заборгованості з вказаного боржника, не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п.4 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.3-6 ч.1 ст.152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку, має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч.2 ст.153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 148, 150, 152-154, 232 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик", м. Дніпро у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Мухи Ігоря Івановича заборгованості за Договором поставки у сумі 1 638,40 грн., яка складається з 1 334,88 грн. - основного боргу, 97,75 грн. - пені, 93,44 грн. - 7% штрафу, 112,33 грн. - 20 % річних повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 22.07.2020.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Назаренко