ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 року Справа № 923/314/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Павленко Н.А., при секретарі судового засідання Короткій Ю.А.

за участю представників судового процесу:

від позивача - Реуцька І.О., уповноважений представник, довіреність № 1104-К-О від 04.03.2020,

від відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", м. Київ,

вул. Грушевського, 1Д

до відповідача: Гажиєва Володимира Олександровича ,

АДРЕСА_1

про стягнення 29 645 грн. 00 коп.

Зміст позовних вимог.

АТ "КБ "Приватбанк" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Гажиєва Володимира Олександровича 29645,00грн., що складаються з 5000,00грн боргу за кредитом, 11911,12грн боргу по процентах за користування кредитними коштами, 12733,88грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.

Позов обгрунтований твердженням про невиконання відповідачем зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за його користування у правовідносинах за договором кредиту б/н, який складається із заяви на відкриття рахунку, підписаної ФОП Гажиєвим В.О. 16.02.2016, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку.

Рух позовної заяви.

Позовна заява, яка надійшла до господарського суду 01.04.2020, ухвалою від 06.04.2020 була залишена без руху з підстав наявності недоліків.

Недоліки позовної заяви листом від 10.04.2020 (вх.№3003/20 від 16.04.2020) усунуто позивачем.

21.04.2020 відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

У тексті позовної заяви зазначається, що на час звернення з позовною заявою Гажиєв В.О. втратив статус суб`єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до витягу з ЄДР, вчиненого судом, 17.10.2018 до ЄДРПОУ внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем Гажиєвим В.О.

Згідно з п.6 ч.1 ст.175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, зокрема, припинено суб`єкта господарювання, який звернувся із позовною заявою або до якого пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом до фізичної особи, яка втратила стутус суб`єкта господарювання до подання позову до суду, відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України судом враховано висновки щодо застосування норм права, викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17.

Зокрема у п. 73. вказаної постанови вказано: "Відтак, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем."

У підготовчі засідання сторони не з`являлися, належним чином повідомлялися про час та місце проведення засідань, що підтверджується наявними у справі повідомленнями про вручення поштових відправлень.

У засідання з розгляду справи по суті прибув представник позивача.

Відповідач правом подання відзиву не скористався, заяв, клопотань від нього до суду не надходило.

Розгляд справи здійснюється за наявними у ній матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом.

16.02.2016 ФОП Гажиєв В.О., код ЄДР НОМЕР_1 , звернувся до ПАТ "КБ "Приватбанк" із заявою про відкриття рахунку та заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, у якій висловлено згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг, що розміщені на сайті банку www.pb.ua, Тарифами банку. Підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, ФОП Гажиєв В.О. надав згоду на ведення документального обігу з банком як шляхом власноручного підписання, так і шляхом накладення електронного цифрового підпису.

За заявою про відкриття рахунку у банківській установі відкрито поточний рахунок НОМЕР_2 (рахунок для соціальних виплат) та картковий рахунок НОМЕР_5 (рахунок для обліку грошових сум, прийнятих у депозит нотаріуса).

Відповідно до відомостей довідки про розміри встановлених кредитних лімітів при відкритті рахунків ФОП Гажиєву В.О. розмір кредитного ліміту становив 0грн. Цей розмір було змінено 11.04.2017 і встановлено кредитний ліміт у 5000грн., з 06.10.2017 розмір кредитного ліміту встановлений у 0грн.

31.05.2016 ФОП Гажиєвим В.О. подано заявку на гарантований платіж (доручення на договірне списання), якою доручив банку за рахунок кредитних коштів у розмірі 5000грн. здійснити платіж за господарським договором в якості оплати рахунку №11 від 31.05.2016 одержувачу ФОП Золотухіну С.О., код ЄДР НОМЕР_3 , на рахунок НОМЕР_4 у Приватбанку.

Терміном повернення кредиту, виданого за цією заявкою, вказано - 10.06.2016.

Вказану заявку ФОП Гажиєвим В.О. підписано в системі інтернет-клієнт-банк Приват24.

Також заявка містить посилання про те, що, підписавши цю заявку, ФОП Гажиєв В.О. приєднався до Умов та Правил, які розміщені на офіційному сайті АТ "КБ "Приватбанк" у мережі Інтернет за адресою www.privatbank.ua і діють станом на 31.05.2016.

В порушення умов договору відповідач не повернув кредитні кошти у передбачений договором термін та не сплатив в повному обсязі проценти за користування кредитом, в результаті чого станом на 10.02.2020 рахується заборгованість за кредитом у розмірі 5000грн., 11911,12грн заборгованість за відсотками, нарахованими на поточну та прострочену заборгованість згідно з п.3.2.2.9.1 та 3.2.2.9.2 Умов та Правил, 12733,88грн пеня, нарахована згідно з п.3.2.2.10.1 Умов та Правил.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на положення Умов та Правил надання банківських послуг. Стверджує, що підписанням зазначеної вище заяви від 16.02.2016 відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, що разом із заявою складають кредитний договір, який за своєю правовою природою є договором приєднання.

Правовим обгрунтуванням позовних вимог наведено посилання на норми ст.ст.509, 530, 611, 549 ЦК України, ст.ст.193, 230, 231 ГК України.

Норми права та оцінка позиції позивача.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст. 638 ЦК України).

Згідно із частинами 1, 2 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

У заяві відповідача від 16 лютого 2016 року процентна ставка за користування кредитом не зазначена.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

В цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (16 лютого 2016 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (30 березня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Наведена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17.

Судом враховано висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. (ч.1,2 ст. 1067 ЦК України)

За приписами частини 1 статті 1069 Цивільного кодексу України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Отже, норми чинного законодавства надають сторонам договору банківського рахунку можливість передбачити в ньому положення про надання банком кредиту, який надається понад залишок грошових коштів на поточному рахунку клієнта в цьому банку в межах заздалегідь обумовленої суми. Таке кредитування рахунка клієнта надає останньому можливість здійснювати платежі за умови відсутності або недостатності грошових коштів на його рахунку.

Суд здійснює висновок, що 16.02.2016 сторони уклали договір банківського рахунку. Позивач відкрив для відповідача поточний рахунок НОМЕР_2 і картковий рахунок НОМЕР_5 .

31.05.2016 відповідач звернувся до позивача із заявкою на гарантований платіж (доручення на договірне списання), зазначивши, що платіж має бути здійснений за рахунок кредитних коштів у розмірі 5000грн. Зазначена заявка здійснена в системі інтернет-клієнт-банк Приват24, що узгоджено сторонами у заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (щодо ведення документообігу із зстосуванням ЕЦП) шляхом підписання цієї заяви обома сторонами (а.с.14, зворотній бік).

Предметом спору у справі є вимога про стягнення 5000грн. боргу за кредитом, 11911,12грн заборгованості за відсотками, нарахованими на поточну та прострочену заборгованість згідно з п.3.2.2.9.1 та 3.2.2.9.2 Умов та правил, 12733,88грн пені, нарахованої згідно з п.3.2.2.10.1 Умов та правил.

Виконання банком зобов`язання із зарахування коштів на рахунок отримувача, в сумі і в дату, зазначені при створені заявки клієнтом, підтверджується витягом з рахунку НОМЕР_6 за період з 16.02.2016 по 10.02.2020 (а.с.30)

Згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, яка затверджена постановою НБУ 17.06.2004 № 280, із змінами, що діяла на момент виконання банком гарантованого платежу (кредитування банківського рахунку), призначенням рахунку 2062 "Короткострокові кредити в поточну діяльність, що надані суб`єктам господарювання" є облік короткострокових кредитів, що надані суб`єктам господарювання на здійснення поточної діяльності, у тому числі здійснення операцій з експорту та імпорту товарів і послуг. За дебетом рахунку проводяться суми наданих кредитів.

За кредитом рахунку проводяться суми погашення заборгованості; суми заборгованості, що перераховані на рахунок простроченої заборгованості.

31.05.2016 за дебетом відображено дебіторську заборгованість банку у сумі 5000грн. ( зобов`язання банку зарахувати 5000грн. кореспонденту - Золотухіну С. за рахунок власних коштів).

10.06.2016 за кредітом відображено погашення банком заборгованості 5000грн. (як результат оплати банком рахунку ФОП Гажиєва В.О. в якості короткострокового кредиту в поточну діяльність суб`єкту - ФОП Гажиєву В.О.)

За рахунком 2067 банк обліковував кредит в сумі 5000грн. як прострочений виконанням з 11.07.2016 (а.с.28).

У зв`язку із затвердженням Постановою НБУ від 11.09.2017 № 89 Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, заборгованість за кредитом обліковується за рахунком 2603 (а.с.27).

Таким чином, судом встановлено виконання банком зобов`язання із здійснення платежу із рахунка клієнта за рахунок власних коштів, тобто надав кредит у сумі 5000грн. у день здійснення платежу - 10.06.2016.

Щодо строку повернення кредитних коштів

Статтею 1069 ЦК України встановлено:

1. Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

2. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом вище, між сторонами виникли правовідносини з договору банківського рахунку. За заявкою відповідача банком здійснено платіж з рахунка відповідача за рахунок власних коштів, тобто надано кредит у розмірі 5000грн. Днем надання кредиту визнається 10.06.2016 - день здійснення платежу.

Частинами 1, 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) глави 74, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Ні у заяві відповідача на відкриття рахунку від 16.02.2016, ні у заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 16.02.2016 відомості про строк повернення кредиту не зазначені.

Вказівка у заявці на гарантований платіж: "Термін повернення кредиту, наданого по цій заявці: 10.06.2016" не може оцінюватись строком повернення кредиту, оскільки відповідно до ч.1 ст.1069 ЦК України 10.06.2016 є днем надання кредиту.

Положення Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг щодо строку повернення кредиту за послугою "Гарантовані платежі" не застосовуються судом з урахуванням міркувань, наведених вище.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність погодження сторонами строку повернення кредиту.

Доказів звернення до відповідача із вимогою про повернення кредитних коштів позивачем суду не надано.

Відповідно до накладної №074609 (а.с.37) позов заявлено 30.03.2020.

З урахуванням положень ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язання із повернення кредиту мало бути виконано протягом 30 днів, тобто до 29.04.2020 включно.

Відповідач отримував процесуальні документи суду, про що свідчать повідомлення про вручення ухвал суду, вважається обізнаним щодо спору, відзиву на позов та /або доказів сплати суми кредиту не надав.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Щодо вимоги про стягнення процентів

АТ Комерційний банк "Приватбанк" звернувся також із вимогою про стягнення з Гажиєва В.О. 11911,12грн заборгованості за відсотками, нарахованими на поточну та прострочену заборгованість згідно з п.3.2.2.9.1 та 3.2.2.9.2 Умов та правил.

У заявці на гарантований платіж, підписаної відповідачем в системі інтернет-клієнт-банк Приват24 зазначено: Платність, умови повернення, забезпечення - згідно розділу 3.2.2 УтаП або окремо укладених з клієнтом договорів, що регулюють надання послуги "Гарантовані платежі" та/або кредиту за послугою "Гарантовані платежі".

Відповідно до п.3.2.2.2 Витягу з Умов та правил, наданих до позовної заяви, під датою виконання заяви сторони погодили дату зарахування кредитних коштів на поточний рахунок одержувача, зазначеного у заявці клієнта. Клієнт погашає заборгованість по кредиту в розмірі, зазначеному в заявці клієнта, в строк до 30 днів з дати виконання заявки.

У період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 30.06.2014 клієнт за користування кредитом сплачує банку відсотки в розмірі 28% річних, а починаючи з 01.07.2014 клієнт за користування кредитом сплачує банку відсотки в розмірі 36% річних від суми заборгованості.

У разі непогашення заборгованості клієнтом за кредитом у строк до 30 днів, включно, на 31-й день заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому за користування кредитом клієнт платить відсотки в розмірі 56 % річних від суми заборгованості.

У той же час, за викладеним позивачем обгрунтуванням вимог у цій частині, наведеним у тексті позовної заяви:" У період з дати виконання заявки за рахунок кредитних коштів до 30.06.2014 клієнт за користування кредитом сплачує банку відсотки в розмірі 28% річних, а починаючи з 01.07.2014 - відсотки в розмірі 36% річних від суми заборгованості, 64% від суми заборгованості за заявками, ініційованими з 01.02.2016, та 24% річних від суми заборгованості, починаючи з 01.11.2017 (незалежно від дати ініціювання заявки).

У разі непогашення заборгованості клієнтом за кредитом у строк до 30 днів, включно, за 31-й день заборгованість по кредиту стає простроченою. При цьому, за користування кредитом клієнт платить відсотки в розмірі 56% річних від суми заборгованості, а починаючи з 01.02.2016 - 64% річних від суми простроченої заборгованості за заявками, ініційованими з 01.02.2016, та 48% річних від суми простроченої заборгованості в разі виникнення простроченої заборгованості після 01.11.2017".

За текстом позовної заяви не здійснено посилання на норми Умов та правил, відповідно до яких наведено такі встановлені умови щодо сплати відсотків за користування кредитом.

Аналізуючи розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, суд здійснив висновку про застосування позивачем у період від дати виконання заявки (10.06.2016) до дати, у яку спливає 30-денний строк, ставку відсотків у 64%, та з 31-дня - з дня визначення кредиту простроченим - нараховано відсотків також за ставкою 64%.

Отже, встановлено розбіжності у застосуванні у спірних правовідносинах розміру відсотків за користування кредитом: невідповідність розміру відсотків, встановлених Умовами та Правилами банку (та на які посилається позивач), та практично застосованими при здійсненні нарахування відсотків за користування відповідачем кредитом.

Зазначене може свідчити про невідповідність редакції наданого Витягу з Умов та Правил, доданого до позовної заяви, редакції таких Умов та Правил, що було застосовано при складанні позовної заяви та здійсненні розрахунку зобов`язання відповідача по сплаті відсотків за користування кредитом.

Заявка на гарантований платіж містить зазначення про те, що підписавши заявку, ФОП Гажиєв В.О. на підставі ст.634 ЦК України приєднується до Умов та Правил, які розміщені на офіційному сайті АТ "КБ "Приватбанк" у мережі Інтернет і діють станом на 31.05.2016.

Вимоги суду щодо надання тексту Умов та Правил у редакції, що діяла на момент підписання заяви на відкриття рахунку, позивачем не виконана. Як не надано і тексту Умов та Правил, у редакції на час подання заявки відповідачем -31.05.2016.

Також, дослідженням відомостей та умов, що містяться у поданій та підписаній відповідачем заявці на гарантований платіж, встановлено відсутність зазначення розміру відсотків за користування кредитними коштами, а міститься лише посилання на певні пункти Умов та Правил, що регулюють надання кредиту на проведення гарантованих платежів.

Окремо укладених з відповідачем договорів, що регулюють надання кредиту на проведення гарантованого платежу, як то зазначено у заявці як інший спосіб узгодження умов надання кредиту позивачем не надано.

Застосовуючи норми законодавства, наведені вище, щодо обов`язковості письмової форми договору кредиту, визначення істотних умов такого договору (розмір кредиту, строк повернення, відсотки за користування, умови застосування і розмір відповідальності на невиконання умов договору), суд здійснює висновок, що наданий позивачем Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може оцінюватись як доказ укладення між сторонами договору кредиту, оскільки не містить повного тексту у редакції на час виникнення правовідносин та підпису позичальника.

З огляду на наведене вище, заявка на гарантований платіж, подана ФОП Гажиєвим В.О. банку, також не може оцінюватись частиною кредитного договору, укладеного сторонами, з дотриманням вимог щодо узгодження істотних умов, притаманих для договорів банківського кредиту.

Отже, як з`ясовано, з виконанням банком гарантованого платежу 10.06.2026 банком надано кредит в межах договору банківського рахунку.

За змістом частин 1 та 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Матеріалами справи не підтверджено узгодження сторонами розміру процентів за користування кредитом.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи відсутність врегулювання сторонами у договорі банківського рахунку розміру процентної ставки за користування кредитом, суд застосовує положення цивільного законодавства і здійснює розрахунок процентів, виходячи із суми кредиту 5000грн та періоду з 10.06.2016 ( термін надання кредиту ) по 10.02.2020 (термін розрахунку заявлених вимог, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с.26) та розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, що діяла у певні періоди вказаного строку.

Період розрахункуКількість днів у періодіСума
10.06.2016 - 23.06.2016 : 18,00 (облікова ставка НБУ)1434,43 грн.
24.06.2016 - 28.07.2016 : 16,50 (облікова ставка НБУ)3578,90 грн.
29.07.2016 - 15.09.2016 : 15,50 (облікова ставка НБУ)49103,76грн
16.09.2016 - 27.10.2016 : 15,00 (облікова ставка НБУ)4286,07 грн.
28.10.2016 - 31.12.2016 : 14,00 (облікова ставка НБУ)65124,32грн
01.01.2017 - 13.04.2017 : 14,00 (облікова ставка НБУ)103197,54грн
14.04.2017 - 25.05.2017 : 13,00 (облікова ставка НБУ)4274,80 грн.
26.05.2017 - 26.10.2017 : 12,50 (облікова ставка НБУ)154263,70грн
27.10.2017 - 14.12.2017:13,50 (облікова ставка НБУ)4990,62 грн.
15.12.2017 - 25.01.2018 : 14,50 (облікова ставка НБУ)4283,43 грн.
26.01.2018 - 01.03.2018 : 16,00 (облікова ставка НБУ)3576,71 грн.
02.03.2018 - 12.07.2018 : 17,00 (облікова ставка НБУ)133309,73грн
13.07.2018 - 06.09.2018 : 17,50 (облікова ставка НБУ)56134,25грн
07.09.2018 - 25.04.2019 : 18,00 (облікова ставка НБУ)231569,59грн
26.04.2019 - 18.07.2019 : 17,50 (облікова ставка НБУ)84201,37грн
19.07.2019 - 05.09.2019 : 17,00 (облікова ставка НБУ)49114,11грн
06.09.2019 - 24.10.2019 : 16,50 (облікова ставка НБУ)49110,76грн
25.10.2019 - 12.12.2019 : 15,50 (облікова ставка НБУ)49104,04грн
13.12.2019 - 31.12.2019 : 13,50 (облікова ставка НБУ)1935,14 грн.
01.01.2020 - 30.01.2020 : 13,50 (облікова ставка НБУ)3055,33 грн.
31.01.2020 - 10.02.2020 : 11,00 (облікова ставка НБУ)1116,53 грн.
Всього: 2865,13 грн.

Відповідно до ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вимоги про стягнення процентів розраховані до 10.02.2020.

Щодо вимог про стягнення пені

Позивачем заявлено вимоги про стягнення 12733,88грн. пені, нарахованої за період з 11.07.2016 по 10.02.2020, згідно з п.3.2.2.10.1 Умов та Правил.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розглядаючи спір щодо стягнення пені, суд застосовує міркування, наведені вище.

Умови про встановлення відповідальності у вигляді пені за порушення зобов`язання та її визначеного розміру не зазначено і у наявній в матеріалах справи заявці на гарантований платіж від 31.05.2016. Зі змісту останньої вбачається, що платність, умови повернення, забезпечення визначаються згідно з розділом 3.2.2. Умов і Правил надання банківських послуг або окремо укладеним договором з клієнтом кредитного договору, які регулюють надання кредиту на проведення гарантованих платежів.

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не розцінюється невід`ємною складовою змісту кредитного договору та доказом щодо узгодженості сторонами умов щодо строку повернення кредиту, підстав застосування відповідальності та її розміру.

Також заява на відкриття рахунку та заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг не містять свідчень про погодження таких умов сторонами.

Зобов`язання зі сплати штрафних санкцій пов`язане із строком виконання зобов`язання.

Проте, як встановлено вище, строк повернення кредиту сторонами ні у заяві про відкриття рахунку, ні у заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, ні у заявці на гарантований платіж не узгоджено, та визначається протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це.

Однак, позивачем розрахунок пені здійснено, починаючи з 29.07.2016 вже за 18 днів (2 стовбчик розрахунку заборгованості).

За наведених встановлених обставин та застосованих нормах права, суд дійшов висновку про необгрунтованість застосування до відповідача відповідальності у вигляді пені.

Висновки

З огляду на зазначене вище, суд не бере до уваги наданий позивачем Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки останній не є належною підставою, у розумінні норм ст. 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

При розгляді справи судом також застосовано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 04.12.2019 у справі №917/1739/17.

Зокрема, Верховний Суд у п.85,86 цієї постнови вказує про те, що суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для Суду заздалегідь встановленої сили.

За викладеного, суд вважає доведеним укладення між сторонами договору банківського рахунку, здійснення банком розрахунків за рахунок власних коштів за заявкою відповідача у розмірі 5000грн, що визнається наданням кредиту з дня виконання розрахунку - 10.06.2016.

Зазначені дії вчинені банком за наявності погодження відповідачем у спосіб підписання заяви про відкриття банківського рахунку від 16.02.2016 та подання та підписання заявки на гарантований платіж від 31.05.2016.

В свою чергу, у відповідача виник обов`язок з повернення кредитних коштів у розмірі 5000грн. та сплати процентів.

Строк повернення кредиту судом визнано - 29.04.2020.

Між тим, зважаючи на те, що позивачем заявлено до стягнення пеню за відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачем цих умов, суд прийшов до висновку що позовні вимоги про стягнення з відповідача 12733,88 грн - пені, нарахованої згідно з п. 3.2.3.10.1 Умов, є безпідставними, а позов в цій частині таким, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, суд покладає на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Задоволенню підлягають вимоги про стягнення кредиту у сумі 5000грн., процентів - 2865,13грн., що становить 26,5311% розміру заявлених вимог. У решті позовних вимог відмовляється.

Відтак, на відповідача покладається судовий збір у розмірі 557,68грн., решта - за позивачем.

Керуючись ст. ст. 123, 129, ст. 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Гажиєва Володимира Олександровича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (м.Київ, вул.Грушевського, 1Д, код ЄДР 14360570) 5000,00 грн. боргу за кредитом, 2865грн 13 коп. процентів за користування кредитними коштами, 557грн. 68коп. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення, із врахуванням Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020р. № 540-ІX.

Повне рішення складено та підписано 15.07.2020

Суддя Н.А. Павленко