ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2020 року м.Дніпро

Справа № 908/3165/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів Мороза В.Ф., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання: Михайловій К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "ТРАНСІНВЕСТ" на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.03.2020 (постановлене суддею Боєвою О.С., повне судове рішення складено 23.03.2020) у справі № 908/3165/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "ТРАНСІНВЕСТ"

до Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод"

про стягнення 2 034 538,69 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "ТРАНСІНВЕСТ" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод" на свою користь 2 034 538,69 грн., з яких: 1 680 000,00 грн. - основного боргу, 254 688,00 грн. - інфляційних втрат та 99 850,69 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №170015 від 20.02.2017, зокрема, щодо оплати вартості отриманого товару на суму 1 680 000,00 грн., що також зумовило нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.03.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з тих обставин, що в договорі поставки, укладеному сторонами на основі вільного волевиявлення, чітко визначено обов`язок Постачальника направляти Замовнику для підписання Акти приймання-передачі товару і ці умови є обов`язковими до виконання. Негативні наслідки за не вчинення таких дії покладаються на відповідну сторону.

Згідно з п. 4.2. обов`язок Замовника оплатити товар виникає після підписання отриманого від Постачальника акту приймання-передачі та отримання рахунку на оплату. Оскільки акти приймання-передачі товару, переданого згідно з зазначеними у позові видатковими накладними, за якими товар був поставлений у 2017 році, на адресу відповідача взагалі не направлялись, як слідує із пояснень самого позивача, суд дійшов до висновку, що в даному випадку строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати отриманого товару не настав. Відповідач не вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати отриманого ним товару. Таким чином, вимоги позивача є передчасними.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийнято за неналежного застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест" до Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод" задовольнити, стягнути з Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест" 1 680 000,00 грн основного боргу, інфляційні витрати в сумі 254 688,00 грн, 3 % річних у розмірі 99 850,69 грн, 30 518,09 грн судового збору, 37 312,36 грн витрат на професійну правову (правничу) допомогу та 45 769,64 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та витрати на професійну правову (правничу) допомогу.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки акти приймання-передачі товару відсутні, то й строк виконання зобов`язань відповідача з оплати отриманого товару не настав, а відповідач не вважається таким, що прострочив його виконання, вимоги позивача є передчасними. При цьому, позивач посилається на п. 5.5 Договору відповідно до якого право власності на товар переходить до замовника з моменту підписання сторонами/представниками сторін видаткової накладної. саме видаткова накладна є первинним документом, акти приймання-передачі не є первинними документами.

Відсутність підписаних актів приймання-передачі не позбавляє відповідача обов`язку зі сплати вартості отриманого товару. Підписані сторонами видаткові накладні, які є первинними обліковими документами, фіксують факт здійснення господарської операції, встановлення договірних відносин та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Додатково, апелянт наголошує, що відповідно до положень п. 5.5 Договору право власності на товар перейшло до відповідача в момент підписання видаткових накладних.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Відповідач згідно поданого відзиву на апеляційну скаргу та пояснень його представника у судовому засіданні просить в задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

В обґрунтування відповідач зазначає, що позивач, в порушення п.п. 6.3.4. п. 6.3. Договору, Акти приймання - передачі відповідачу не направляв взагалі, чим порушив умови Договору, від виконання яких залежить настання строку оплати товару.

Відповідач вважає, що строк оплати товару за Договором не настав, так як відсутній акт приймання-передачі, підписаний уповноваженими представниками сторін, в зв`язку з невиконанням позивачем свого обов`язку щодо направлення відповідачу акту приймання передачі - товару.

За доводами відповідача, визначеними сторонами Договору умовами п. 4.2., п.п. 6.3.4. п. 6.3. та п.п.6.1.3. п. 6.1 Договору обов`язок відповідача по оплаті товару поставлено в залежність від виконання певних дій, а саме: Направляння Постачальником (позивачем), на протязі дії Договору, Замовнику (відповідачу) для підписання Актів приймання-передачі товару, оформлених у відповідності до абзацу другого пункту 4.2. цього Договору, підписані та скріплені печаткою зі сторони позивача; підписання та скріплення печаткою Замовником (відповідачем) отримані від позивача Акти приймання-передачі товару, які оформлені у відповідності до абзацу другого пункту 4.2. цього Договору, на протязі 7 (семи) днів після їх отримання.

Саме здійснення вказаних дій ведуть до підписання Актів приймання-передачі товару у встановленому Договором порядку.

Відповідач вважає, що сторона договору, яким передбачено взаємні обов`язки, зобов`язана насамперед вчинити зі свого боку дії щодо належного виконання своїх зобов`язань, передбачених договором, після чого набуває права вимагати виконання договору від іншої сторони.

Таким чином, в договорі поставки, укладеному сторонами на основі вільного волевиявлення, чітко визначено обов`язок Постачальника направляти Замовнику для підписання Акти приймання-передачі товару і ці умови є обов`язковими до виконання. Негативні наслідки за не вчинення таких дій покладаються на позивача.

За доводами відповідача, обов`язок замовника оплатити товар виникає після підписання отриманого від Постачальника акту приймання-передачі та отримання рахунку на оплату.

Оскільки акт приймання-передачі позивачем на адресу відповідача взагалі не направлявся, відповідач вважає, що в даному випадку він не вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати отриманого ним товару.

При цьому, позивач не заперечував, що акти приймання передачі товару ним, у відповідності до умов Договору, відповідачу не направлялися.

6. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест" на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.03.2020 у справі №908/3165/19.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.06.2020 розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 13.07.2020 о 14:30 год.

У судовому засіданні 13.07.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7. Встановлені судом обставини справи.

20.02.2017 між Приватним акціонерним товариством "Запорізький електровозоремонтний завод" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "Трансінвест" (Постачальник) укладено договір поставки №170015 за умовами якого Постачальник зобов`язався у 2017 році поставити (передати у власність) Замовникові товари, зазначені в Специфікації(ях) - додатку(ах) до цього Договору, а Замовник - прийняти і оплатити такі товари на умовах цього Договору (п.1.1).

19.07.2017р. додатковою угодою №1 про зміну та доповнення договору №170015 від 20.02.2017 змінено пункти 3.1. 12.1. договору та встановлено, (3.1.), що ціна (сума, загальна вартість) цього договору становить 1680000,00 грн. у т.ч. ПДВ 20%.

Відповідно до пунктів 1.2, п.п. 12.1 (в редакції додаткової угоди від 19.07.2017) договору, найменування, номенклатура, асортимент, марка, кількість товарів: відповідно до Специфікації(ій) - додатку(ів) до цього договору. Специфікація № 1 - додаток № 1, Специфікація № 2 - додаток № 2 до цього договору є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що Замовник оплачує поставлений Постачальником товар виключно за ціною вказаною у Специфікації(ях) - додатку(ах) до цього договору.

Розділом 4 договору визначено порядок здійснення оплати, відповідно до якого Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 90 (дев`яносто) банківських днів з дня підписання Сторонами за цим договором Акту приймання-передачі товару та отримання Замовником оригіналу рахунку на оплату товарів. В Актах приймання-передачі товару за цим Договором зазначається найменування, номенклатура, асортимент, марка, кількість та ціна товарів, номер та дата Договору, номер та дата заявки на постачання товару, дата отримання постачальником заявки на постачання товару, реквізити видаткової накладної за якою отриманий товар, інші відомості при необхідності. Акт приймання-передачі товару повинен бути скріплений печатками сторін за договором, у разі якщо Акт приймання-передачі товару не скріплений печатками сторін за договором, він вважається не підписаний. До рахунка на оплату товарів додаються: видаткова накладна, товарно-транспортна накладна (інші документи щодо транспортування товару) (п. 4.3).

Пунктом 11.3 договору визначено, що акти приймання-передачі товару за цим договором не є первісними документами.

Згідно пунктів 5.4, 5.7 договору товар постачається партіями відповідно до письмових заявок Замовника. Постачальник не має права поставити товар за цим договором без письмової заявки на постачання товару Замовником.

Відповідно до пунктів 5.5, 5.12 договору право власності на товар, зазначений у Специфікації(ях) - додатку(ах) до цього договору, переходить до замовника з моменту підписання Сторонами/представниками Сторін видаткової накладної. Видаткова накладна є первинним документом. Підтвердженням про одержання товару Замовником є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками сторін.

Пунктом 6.1.1 договору визначено обов`язок Замовника своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари.

Розділом 7 договору передбачено відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором, зокрема, замовник за договором у разі порушення строків оплати отриманого товару сплачує Постачальнику пеню в розмірі половини облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочки.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2017, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п.10.1).

За період з березня 2017 року по вересень 2017 року ТОВ "НТП "Трансінвест" здійснило поставку ПАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" обумовленого договором товару загальною вартістю 1 680 000,00 грн., про що свідчать підписані уповноваженими представниками сторін видаткові накладні: №53 від 20.03.2017 на суму 210 000,00 грн.; № 80 від 26.04.2017 на суму 210 000,00 грн.; № 161 від 20.07.2017 на суму 840 000,00 грн.; № 222 від 07.09.2017 на суму 420 000,00 грн. З боку Замовника товар прийнято представником на підставі відповідних довіреностей на отримання партії товару.

Відповідач, ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод", підтверджує факт отримання товару за підписаними видатковими накладними та не оспорює його. Відмову від оплати поставленого товару обґрунтовує тим, що договором встановлений інший порядок настання строку оплати товару, ніж після його прийняття.

У зв`язку із відмовою оплатити отриманий товар, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з ПрАТ "Запорізький електровозоремонтний завод" суми 1 680 000,00 грн. основного боргу, а також 254 688,00 грн. - інфляційних втрат та 99 850,69 грн. - 3% річних.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частина 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання, серед іншого, можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Спірний договір № 170015 від 20.02.2017, за своєю правовою природою є договором поставки, відтак до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі такого договору слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст.ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції та доводами відповідача відносно того, що, оскільки, позивачем не направлялись відповідно до п.п. 4.2, 6.3.4 акти приймання-передачі товарів на адресу відповідача, то строк виконання зобов`язання з оплати отриманого товару не настав, а вимоги до відповідача є передчасними, адже відповідач не вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати отриманого ним товару.

Слід відмітити, що частиною 11 статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який має відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Положення частин 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, як визначено чинним законодавством та пунктом 5.5 договору видаткова накладна є основним документом на товар та виступає первинним документом бухгалтерського обліку.

Аргументи відповідача, що відсутність підписаних сторонами актів прийому-передачі продукції свідчить про відсутність належних і допустимих доказів, які є підставою для проведення розрахунків, відхиляються апеляційним судом, оскільки матеріалами справи поставка відповідачу підтверджується, сам відповідач факт отримання товару підтверджує, поставка товару відображена в податковій звітності відповідача. Таким чином, непідписання сторонами актів приймання-передачі товару не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку щодо оплати поставленого товару. Наведена позиція щодо подібних спорів також відображена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.05.2018р. по справі № 914/1489/17.

Докази у справі свідчать про те, що відповідач товар отримав, претензій щодо нього не заявляв, набув його у власність з моменту отримання, а тому повинен його оплати.

Таким чином, заявлена позивачем сума основного боргу за поставлений товар у розмірі 1 680 000, 00 грн підлягає стягненню з відповідача.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Позивач, за відсутності актів приймання-передачі здійснив відрахунок 90 банківських днів, протягом яких відповідач повинен був сплатити вартість поставленого товару від дати поставки товару, підписання видаткових накладних сторонами. Так, за розрахунком позивача кінцевою датою оплати видаткової накладної №53 від 20.03.2017 є 31.07.2017; видаткової накладної №80 від 26.04.2017 - 06.09.2017; видаткової накладної №161 від 20.07.2017 - 24.11.2017; видаткової накладної №222 від 07.09.2017 - 16.01.2018. Керуючись наведеними датами, позивач здійснив нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Втім, під час перевірки судом апеляційної інстанції розрахунку нарахування інфляційних втрат та 3% річних були виявлені недоліки у визначенні кінцевої дати сплати та у розрахунку. Так, кінцевою датою оплати видаткової накладної №53 від 20.03.2017 є 01.08.2017; видаткової накладної №80 від 26.04.2017 - 07.09.2017; видаткової накладної №161 від 20.07.2017 - 27.11.2017; видаткової накладної №222 від 07.09.2017 - 16.01.2018.

Відповідно до п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж.

Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Здійснивши власний розрахунок, суд апеляційної інстанції зазначив про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних в розмірі 241 151,97 грн.

Розрахунок здійснюється за формулою:

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

ІІ-2 - індекс інфляції за другий місяць прострочення,

......

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Інфляційне збільшення за неоплачений товар за видатковою накладною №53 від 20.03.2017р. за період серпень 2017 - серпень 2019 склало: 210 000,00 x 1.18496235 - 210 000,00 = 38 842,09 грн.

Інфляційне збільшення за неоплачений товар за видатковою накладною №80 від 26.04.2017р. за період вересень 2017 - серпень 2019 склало: 210 000,00 x 1.18614850 - 210 000,00 = 39 091,18 грн.

Інфляційне збільшення за неоплачений товар за видатковою накладною №161 від 20.07.2017р. за період грудень 2017 - серпень 2019 склало: 840 000,00 x 1.13885180 - 840 000,00 = 116 635,51 грн.

Інфляційне збільшення за неоплачений товар за видатковою накладною №222 від 07.09.2017р. за період лютий 2018 - серпень 2019 склало: 420 000,00 x 1.11091235 - 420 000,00 = 46 583,19 грн.

Таким чином, загальний розмір інфляційних збитків склав 241 151,97 грн.

При розрахунку 3% річних застосовувалась формула:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де

С - сума заборгованості,

Д - кількість днів прострочення.

3% річних за видатковою накладною №53 від 20.03.2017р. за період 02.08.2017 - 06.11.2019 (827 днів) склало: 210 000,00 x 3 % x 827 : 365 : 100 = 14 274,25 грн.

3% річних за видатковою накладною №80 від 26.04.2017р. за період 08.09.2017 - 06.11.2019 (790 днів) склало: 210 000,00 x 3 % x 790 : 365 : 100 = 13 635,62 грн.

3% річних за видатковою накладною №161 від 20.07.2017р. за період 28.11.2017 - 06.11.2019 (709 днів) склало: 840 000,00 x 3 % x 709 : 365 : 100 = 48 950,14 грн.

3% річних за видатковою накладною №222 від 07.09.2017р. за період 17.01.2018 - 06.11.2019 (659 днів) склало: 420 000,00 x 3 % x 659 : 365 : 100 = 22 749,04 грн.

Загальний розмір 3% річних склав 99 609,05 грн.

Також позивачем було заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 37 312, 36 грн.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно до положення частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "ТРАНСІНВЕСТ" та Адвокатським бюро "Андрія Зарицького" укладено договір про надання правової допомоги № 01- (далі - Договір правової допомоги) (а.с. 121).

28.10.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "ТРАНСІНВЕСТ" та Адвокатським бюро "Андрія Зарицького" укладено Додаток № 2 до вказаного договору.

Відповідно до п. 1.1. Договору правової допомоги адвокатське бюро надає клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар, відшкодувати авансом або по факту фактичні витрати, пов`язані з виконанням доручення та наданням правової допомоги в розмірі та на умовах, визначених цим договором та додатками до цього договору.

За розділом 1 Договору правової допомоги за цим договором адвокатське бюро надає наступну правову допомогу, але не обмежуючись нижченаведеним переліком: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань здійснення господарської діяльності, роз`яснення діючого законодавства; подання адвокатських запитів; опитування осіб та складання протоколів опитування.

Надання правової допомоги з питань господарської діяльності клієнта: аналіз укладених договорів та стан претензійно-позовної роботи; консультування з питань комерційної діяльності й керування; консультування з питань оподаткування; визначення ризиків щодо виконання взятих сторонами договірних відносин зобов`язань; перевірка відповідності вимогам законодавства внутрішніх документів клієнта; розробка та складання документів пов`язаних із здійсненням господарської діяльності; участь у розробці, підготовці та укладенні договорів з іншими юридичними та фізичними особами, що стосуються діяльності клієнта.

Розробка, складання, аналіз документів для подання в складі тендерних пропозицій.

Представництво клієнта у правовідносинах з органами державної влади будь-якого рівня та підпорядкування, органами місцевого самоврядування, правоохоронними, контролюючими та спеціальними органами, прокуратури, нотаріату, усіх державних та недержавних установах, підприємствах, організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, а також в інших органах при розгляді правових питань, що стосуються або пов`язані з діяльністю клієнта.

Організація та ведення претензійної роботи, аналіз документів на предмет перспективи судового розгляду.

Узагальнення та аналіз розгляду судових, інших справ, результатів розгляду претензій, практики укладення та виконання договорів - надання клієнту пропозицій з усунення виявлених недоліків.

Розробка та складання документів процесуального характеру пов`язаних з представництвом клієнта в судах (позовні заяви, відзиви, відповіді, відводи, заяви. Клопотання, тощо).

Представництво клієнта в судах загальної юрисдикції усіх рівнів, господарських, адміністративних судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Інші види правової допомоги передбачені діючим законодавством, та/або які визначені за домовленістю сторін цього договору, відповідно до додаткової угоди до цього договору.

Пунктом 1.14. Договору правової допомоги встановлено, що для виконання доручень, адвокатське бюро призначає адвоката із числа співробітників Адвокатського бюро, зокрема: Зарицького Андрія Дмитровича, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 001644 від 19.07.2019.

Копію вказаного свідоцтва долучено до матеріалів справи (а.с. 47).

Відповідно до п. 2.5. Договору правової допомоги клієнт зобов`язаний, зокрема, сплатити гонорар, додаткову винагороду, компенсації і сплатити авансом фактичні витрати (видатки), компенсувати понесені адвокатським бюро фактичні витрати (видатки), пов`язані з виконанням доручення, наданням правової допомоги, представництві на умовах, визначених цим Договором та додатками до договору.

Розмір гонорару за надання правової допомоги встановлюється у додатку до цього договору (п. 4.3. Договору правової допомоги).

Згідно Додатку № 2 від 28.10.2019 до Договору про надання правової допомоги № 01- від 05.08.2019 вартість послуг, що надаються клієнту за його дорученням становить:

a. За правову допомогу із здійснення аналізу документів клієнта у відносинах із Приватним акціонерним товариством "Запорізький електровозоремонтний завод" щодо неналежного виконання зобов`язань за договором поставки № 170015 від 20.02.2017 на предмет перспективи судового розгляду становить 4 000, 00 грн;

b. Вартість послуг із здійснення підготовки та подання позовної заяви про стягнення грошових коштів з Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод" на користь клієнта за договором поставки № 170015 від 20.02.2017 складає 15 000, 00 грн;

c. Підготовка та подання відповіді на відзив у справі за позовом клієнта до Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод" щодо неналежного виконання зобов`язань за договором поставки № 170015 від 20.02.2017 становить 5 000, 00 грн;

d. представництво інтересів клієнта під час судового засідання в суді першої інстанції незалежно від тривалості судових засідань під час розгляду позову про стягнення грошових коштів з Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод" щодо неналежного виконання зобов`язань за договором поставки № 170015 від 20.02.2017 складає 800, 00 грн за кожне судове засідання;

е. Надання іншої правової допомоги (проведення консультаційних нарад, надання рекомендацій щодо вчинення дій або утримання від останніх, збір доказів, звернення із запитами, представництво в органах державної влади, установах, підприємствах, організаціях, тощо), необхідної для належного виконання доручення клієнта вираховується з погодинної вартості послуг адвокатів Адвокатського бюро та становить 1 600, 00 грн. за 1 робочу годину адвоката.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, згідно з п. 4.8. Договору правової допомоги до фактичних витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги за цим договором відносяться витрати, підтверджені відповідними документами, зокрема, транспортні витрати, витрати на відрядження (добові), проживання.

Матеріали справи містять наступні акти надання правової допомоги:

- Акт надання правової допомоги (послуг) № 010 від 11.11.2019, згідно якого надано послуги аналізу документів за договором поставки № 170015 від 20.02.2017 на суму 4 000, 00 грн та підготовки і подання позовної заяви про стягнення коштів за договором поставки № 170015 від 20.02.2017 на суму 15 000, 00 грн;

- Акт надання правової допомоги (послуг) № 019 від 19.12.2019, згідно якого надано послуги підготовки та подання відповіді на відзив у справі № 908/3165/19 за позовом клієнта до Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод" щодо неналежного виконання зобов`язань за договором поставки № 170015 від 20.02.2017 на суму 5 000, 00 грн та представництва інтересів клієнта під час судового засідання у справі № 908/3165/19 на суму 800, 00 грн;

- Акт надання правової допомоги (послуг) № 022 від 16.01.2020, згідно якого компенсація фактичних витрат пов`язаних з участю в розгляді справи № 908/3165/19 призначеної на 15.01.2020 складає 2 9949, 67 грн;

- Акт надання правової допомоги (послуг) № 033 від 21.02.2020, згідно якого компенсація фактичних витрат пов`язаних з участю в розгляді справи № 908/3165/19 призначеної на 13.02.2020 складає 3 581, 30 грн;

- Акт надання правової допомоги (послуг) № 034 від 21.02.2020, згідно якого представництво інтересів клієнта в розгляді справи № 908/3165/19 призначеної на 15.01.2020, 13.02.2020 та 12.03.2020 складає 2 400, 00 грн;

- Акт надання правової допомоги (послуг) № 037 від 04.03.2020, згідно якого компенсація фактичних витрат пов`язаних з участю в розгляді справи № 908/3165/19 призначеної на 12.03.2020 складає 3 581, 30 грн.

Зазначені акти надання послуг підписано сторонами, за таких обставин суд вважає, що сторонами обумовлені види діяльності, об`єкт та оплата послуг.

З матеріалів справи вбачається, що позовну заяву та відповідь на відзив на позовну заяву відповідача № 170015/3 від 16.12.2019 підготовлено адвокатом Зарицьким А.Д.

У судових засіданнях місцевого господарського суду 10.12.2019, 15.01.2020, 13.02.2020 та 12.03.2020, від позивача приймав участь адвокат Зарицький А.Д.

Також матеріали справи містять ордер серії ВЕ № 1004669 від 06.11.2019 на представництво в Господарському суді Запорізької області інтересів позивача адвокатом Зарицьким А.Д. (а.с. 46).

Відповідно до п. 5.1. Договору правової допомоги оплата за даним договором здійснюється в безготівковій формі на підставі рахунку на оплату.

Клієнт здійснює оплату в строк, що не перевищує 5-ти календарних днів з дня отримання рахунку (п. 5.2. Договору правової допомоги).

Згідно п. 5.3. Договору правової допомоги остаточний розрахунок між сторонами проводиться на підставі акту про надання правової допомоги.

Відповідно до платіжних доручень №№ 16045453 від 06.11.2019, 16045634 від 17.12.2019, № 16045740 від 13.01.2020, 16045869 від 18.02.2020, № 16045870 від 18.02.2020 № 16045919 від 03.03.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "ТРАНСІНВЕСТ" сплачено 37 312, 36 грн - за договором про надання правової допомоги № № 01- від 05.08.2019.

При цьому колегія суддів апеляційного господарського суду враховує, що зазначені докази Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "ТРАНСІНВЕСТ" подано в межах строку, встановленого для їх подання.

Згідно з ч. 4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання наведених вимог суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наведений висновок викладений у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Відповідачем до місцевого господарського суду було подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, в обґрунтування якого зазначив, що судові витрати по справі є необґрунтованими, у зв`язку з тим, що позовні вимоги, які заявлені, є необґрунтованими та незаконними.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18.

Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав.

Разом з тим, апеляційний суд розподіляючи витрати, зазначає, що із заявлених витрат на професійну правничу допомогу щодо компенсації фактичних витрат адвоката, пов`язаних з розглядом справи на суму 10 112, 27 грн відповідними доказами підтверджуються лише витрати у сумі 6 638, 79 грн (а.с. 141-147).

З огляду на наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд вважає, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 33 838, 79 грн відповідають встановленим критеріям та є такими, що підтверджені наданими доказами.

Разом з тим, враховуючи, що за результатами розгляду апеляційної скарги колегією суддів рішення Господарського суду Запорізької області від 12.03.2020 у справі № 908/3165/19 скасовано та прийнято нове рішення про часткове задоволення позову, відповідно, такі витрати на професійну правничу допомогу у відповідності до ст. 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення скасуванню з прийняттям нового рішення.

10. Судові витрати.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанцій не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що за результатом розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "ТРАНСІНВЕСТ" у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про її задоволення, відповідно, враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання позовної заяви, витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод" пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "ТРАНСІНВЕСТ" на рішення Господарського суду Запорізької області від 12.03.2020 у справі № 908/3165/19 задовольнити.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 12.03.2020 у справі № 908/3165/19 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод" (, адреса: 69095, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "ТРАНСІНВЕСТ" (, адреса: вул. Пріорська 21, м. Київ, 04114) 1 680 000,00 грн - основного боргу, 99 609,05 грн - 3 % річних, 241 151,97 грн - інфляційних втрат, 30 311, 42 грн судового збору за подання позовної заяви, 33 609, 64 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Запорізький електровозоремонтний завод" (, адреса: 69095, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-технічне підприємство "ТРАНСІНВЕСТ" (, адреса: вул. Пріорська 21, м. Київ, 04114) 45 461, 12 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України видачу наказів доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.07.2020.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є. Чередко