РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.07.2020Справа № 910/17305/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Нечая О.В., за участю секретаря судового засідання Яценко Я.М., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи № 910/17305/19

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліндстрем"

(02094, м. Київ, вул. Віскозна, буд. 8; ідентифікаційний код: 34355058)

до Публічного акціонерного товариства "Укрпластик"

(02002, м. Київ, вул. М.Раскової, буд. 1; ідентифікаційний код: 00203588)

про стягнення 465 551,54 грн та

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Укрпластик"

(02002, м. Київ, вул. М.Раскової, буд. 1; ідентифікаційний код: 00203588)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліндстрем"

(02094, м. Київ, вул. Віскозна, буд. 8; ідентифікаційний код: 34355058)

про визнання недійсним договору

Представники сторін:

від позивача: Ратушняк В.В., довіреність від 25.11.2019;

від відповідача: Перепелиця С.Г., довіреність № 10/14-3 від 09.06.2020.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ліндстрем" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" (далі - відповідач) про стягнення 463 919,56 грн, з яких 455 908,99 грн основного боргу, 5 841,89 грн 3 % річних та 2 168,68 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором № 1236 про послуги з обслуговування наданого в користування робочого одягу від 17.10.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/17305/19, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.01.2020.

03.01.2020 (надісланий засобами поштового зв`язку у встановлений судом строк) до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти позову заперечує, вказує на те, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання відповідачу послуг за період з січня по вересень 2019, з огляду на ненадання позивачем передбачених укладеним між сторонами договором оригіналів первинних документів у відповідача, на його думку, не виник обов`язок щодо оплати наданих позивачем послуг.

03.01.2020 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшов зустрічний позов Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" (далі - позивач за зустрічним позовом, відповідач за первісним позовом, ПАТ "Укрпластик") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліндстрем" (далі - відповідач за зустрічним позовом, позивач за первісним позовом, ТОВ "Ліндстрем") про визнання недійсним Договору № 1236 про послуги з обслуговування наданого в користування робочого одягу від 17.10.2018.

Зустрічний позов мотивовано тим, що через неправильне сприйняття позивачем за зустрічним позовом істотних умов (ціни договору, відсутність необхідності в укладенні договору), що вплинуло на його волевиявлення, Договір № 1236 про послуги з обслуговування наданого в користування робочого одягу від 17.10.2018 було укладено під впливом помилки, наслідки якої неможливо усунути без значних витрат, з урахуванням характеру та природи послуг, відтак, на думку ПАТ "Укрпластик", помилка має істотне значення для нього, у зв`язку з чим позивач за зустрічним позовом, з посиланням на статтю 229 Цивільного кодексу України, просить суд визнати укладений між сторонами договір недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.01.2020 зустрічну позовну заяву залишено без руху та надано позивачу за зустрічним позовом строк для усунення недоліків - протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали.

13.01.2020 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача за зустрічним позовом надійшла заява про усунення недоліків зустрічної позовної заяви, з додатками.

15.01.2020 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача за первісним позовом надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення з відповідача за первісним позовом 455 908,99 грн основного боргу, 7 339,34 грн 3 % річних та 1 256,87 грн інфляційних втрат.

У підготовче судове засідання 15.01.2020 з`явилися представники сторін.

У підготовчому судовому засіданні 15.01.2020 судом було відкладено розгляд заяви позивача за первісним позовом про збільшення розміру позовних вимог, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 19.02.2020.

16.01.2020 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача за зустрічним позовом надійшло клопотання про долучення доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2020 прийнято зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Викладене у пункті 2 прохальної частини зустрічного позову клопотання про витребування у ТОВ "Ліндстрем" оригіналу Договору № 1236 про послуги з обслуговування наданого в користування робочого одягу від 17.10.2018 в якості заходу забезпечення доказів судом залишено без розгляду, оскільки клопотання ПАТ "Укрпластик" не відповідає положенням статей 110 - 112 Господарського процесуального кодексу України, проте зважаючи на ту обставину, що вказане клопотання міститься у зустрічному позові, суд позбавлений можливості повернути його заявнику, відповідно до ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач за зустрічним позовом є стороною Договору № 1236 про послуги з обслуговування наданого в користування робочого одягу від 17.10.2018 та відповідно до п. 16.1 Договору один примірник (оригінал) договору є у кожної сторони.

23.01.2020 (надіслана засобами поштового зв`язку у встановлений судом строк) до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача за первісним позовом надійшла відповідь на відзив на первісний позов, відповідно до якої позивач за первісним позовом заперечує проти доводів відповідача за первісним позовом, викладених у відзиві, зазначає про те, що послуги за укладеним між сторонами договором були надані належним чином та за період з лютого по липень 2019, з порушенням передбачених договором строків, були оплачені відповідачем за первісним позовом, натомість вартість послуг за період з липня по вересень 2019 відповідачем за первісним позовом не оплачено.

30.01.2020 (надіслане засобами поштового зв`язку у встановлений судом строк) до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача за первісним позовом надійшло заперечення щодо відповіді на відзив на первісний позов, відповідно до якого відповідач за первісним позовом повторно наголошує на тому, що послуги за договором, зокрема, за період з липня по вересень 2019 належної якості позивачем за первісним позовом не були надані, позивачем за первісним позовом не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту надання відповідачу за первісним позовом послуг за договором, а також не надано оригіналів первинних документів, які свідчать про настання у відповідача за первісним позовом обов`язку з оплати наданих послуг. Крім того, відповідач за первісним позовом заперечує проти вимог позивача за первісним позовом щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, як похідних від основної вимоги.

07.02.2020 (у встановлений судом строк) до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічний позов, відповідно до якого відповідач за зустрічним позовом заперечує проти зустрічного позову з підстав недоведеності укладення позивачем за зустрічним позовом договору під впливом помилки, неправильна (помилкова) оцінка економічної вигоди від укладення договору, відсутність необхідності в укладенні договору, помилка сторони договору внаслідок недбальства, на думку відповідача за зустрічним позовом, не може бути підставою для визнання договору недійсним. Також, відповідач за зустрічним позовом, відповідно до статті 90 Господарського процесуального кодексу України, поставив позивачу за зустрічним позовом десять запитань щодо обставин, що мають значення для справи.

07.02.2020 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "Ліндстрем" надійшла заява щодо незгоди із запереченням проти відповіді на відзив.

12.02.2020 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача за первісним позовом надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення з відповідача за первісним позовом 455 908,99 грн основного боргу, 8 385,68 грн 3 % річних та 1 256,87 грн інфляційних втрат.

17.02.2020 (надіслана засобами поштового зв`язку у встановлений судом строк) до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов, відповідно до якої позивач за зустрічним позовом підтримав викладені у зустрічному позові доводи щодо наявності правових підстав для визнання укладеного між сторонами договору недійсним, щодо поставлених відповідачем за зустрічним позовом запитань позивач за зустрічним позовом вказав, що вони не стосуються обставин, що мають значення для справи та, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 90 Господарського процесуального кодексу України, відмовився від відповіді на них.

19.02.2020 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "Ліндстрем" надійшло клопотання про продовження строку підготовчого провадження.

У підготовче судове засідання 19.02.2020 з`явилися представники сторін.

У підготовчому судовому засіданні 19.02.2020 представником ТОВ "Ліндстрем" було також подано клопотання про продовження строку підготовчого провадження у зв`язку з веденням між сторонами переговорів щодо мирного врегулювання спору.

У підготовчому судовому засіданні 19.02.2020 судом було прийнято до розгляду заяви позивача за первісним позовом про збільшення розміру позовних вимог та подані сторонами заяви по суті справи, частково задоволено клопотання ТОВ "Ліндстрем" про надання сторонам часу для мирного врегулювання спору, а в частині продовження строку підготовчого провадження відмовлено у задоволенні, оскільки строк підготовчого провадження вже було продовжено судом.

У підготовчому судовому засіданні 19.02.2020 судом було оголошено перерву до 11.03.2020.

У підготовче судове засідання 11.03.2020 з`явилися представники сторін.

У підготовчому судовому засіданні 11.03.2020 присутніми представниками сторін надано усні пояснення щодо можливості закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Враховуючи, що судом було здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 01.04.2020.

Судове засідання 01.04.2020 не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Нечая О.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2020, в порядку статей 120 - 121 Господарського процесуального кодексу України, сторін було повідомлено про те, що судове засідання у справі № 910/17305/19 призначено на 10.06.2020.

29.05.2020 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "Ліндстрем" надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження надання позивачу за первісним позовом професійної правничої допомоги адвоката та розміру понесених судових витрат.

У судове засідання 10.06.2020 з`явилися представники сторін.

У судовому засіданні 10.06.2020 судом було оголошено перерву до 01.07.2020.

01.07.2020 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "Ліндстрем" надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

Судом було долучено подані ТОВ "Ліндстрем" докази до матеріалів справи, проте вказані докази, відповідно до ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, до розгляду судом не приймаються та не будуть враховані при ухваленні рішення, оскільки ТОВ "Ліндстрем" не обґрунтовано неможливості їх подання у встановлений законом строк з причин, що не залежали від нього.

У судове засідання 01.07.2020 з`явилися представники сторін.

Представник позивача за первісним позовом надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги за первісним позовом підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача за первісним позовом надав суду усні пояснення по суті спору, проти первісного позову заперечував.

Представник позивача за зустрічним позовом надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача за зустрічним позовом надав суду усні пояснення по суті спору, проти зустрічного позову заперечував.

У судовому засіданні 01.07.2020 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

17.10.2018 між ТОВ "Ліндстрем" (виконавець) та ПАТ "Укрпластик" (замовник) було укладено Договір № 1236 про послуги з обслуговування наданого в користування робочого одягу (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого виконавець надає замовнику в тимчасове оплатне користування робочий одяг (далі - одяг), який належить виконавцю на праві власності, виконавець приймає на себе зобов`язання з надання послуг доставки, прання і ремонту, а також заміни зношеного одягу, який використовувався за його прямим призначенням (далі - послуги).

Згідно з п. 1.2 Договору виконавець має виключне право здійснювати прання та обслуговування наданого одягу.

За умовами п. 2.1 Договору одяг надається на підставі заявки замовника - листа примірки (Додаток 1). Всі зміни в кількості наданих одиниць одягу оформлюються на підставі письмової заявки з підписом відповідальної особи та печаткою.

Відповідно до п. 2.2 Договору підставою для розрахунків за цим Договором є загальна кількість предметів одягу, які виконавець надав у користування замовнику.

У п. 3.1 Договору виконавець зобов`язався надавати замовнику послуги, критерії якості яких узгоджуються сторонами і зазначені в Додатку 6 до цього Договору.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що замовник забезпечує передачу використаного одягу для обміну на чистий одяг в узгодженому місці на території замовника за адресою, вказаною у розділі 18 Договору, та в узгоджений день тижня, а також можливість вільного доступу до одягу для його обміну. Виконавець забирає використаний одяг для обслуговування один раз на тиждень.

Згідно з п. 9.1 Договору сума оплати за цим Договором визначається кількістю наданого в користування одягу та ціною його обслуговування, що вказана в Додатку 2.

Відповідно до пунктів 9.4, 9.5 Договору ціни не включають в себе податок на додану вартість та інші збори податкового характеру. Рахунки надаються замовнику після кожних 28 днів надання послуг. Всі ціни зазначаються в гривнях і не включають ПДВ та інші податкові збори, які підлягають стягненню за діючими ставками. Разом із рахунком замовнику направляються податкова накладна та акт надання послуг, який підтверджує надання послуг за цим Договором. Рахунок, податкова накладна і акт доставляються замовнику поштою або службою доставки виконавця.

Послуги вважаються наданими в повному обсязі та без зауважень, якщо протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту отримання рахунку, податкової накладної та акту, що підтверджує надання послуг, замовник не пред`явив жодних письмових претензій щодо якості наданих послуг (пункт 9.6 Договору).

Згідно з п. 9.7 Договору оплата за надані послуги здійснюється замовником в гривнях шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця. Термін оплати наданих послуг - 14 днів із дати отримання рахунку.

Договір діє з моменту його підписання до повного виконання сторонами умов цього Договору (пункт 11.1 Договору).

У п. 12.3 Договору сторони домовились, що виконавець має право розірвати Договір у разі, якщо замовник не оплачує рахунки у встановлений термін більше 3 (трьох) разів.

У Додатку 2 до Договору сторони погодили Ціну та інші виплати за обслуговування наданого в користування робочого одягу з використанням шаф для його зберігання, видачі та збору.

За твердженнями ТОВ "Ліндстрем", ним було передано (доставлено) ПАТ "Укрпластик" відповідні рахунки на оплату, додатки до вказаних рахунків та акти здачі-приймання робіт (надання послуг) на загальну суму 1 073 949,24 грн, а саме:

- № 113064 від 25.02.2019 на суму 81 528,05 грн;

- № 115640 від 25.03.2019 на суму 54 861,55 грн;

- № 118252 від 22.04.2019 на суму 53 056,92 грн;

- № 120762 від 20.05.2019 на суму 125 559,79 грн;

- № 123178 від 17.06.2019 на суму 176 310,10 грн;

- № 125588 від 15.07.2019 на суму 126 723,94 грн;

- № 128257 від 12.08.2019 на суму 158 617,10 грн;

- № 130676 від 09.09.2019 на суму 152 410,34 грн;

- № 133158 від 07.10.2019 на суму 144 881,45 грн.

ТОВ "Ліндстрем" вказує, що вказані вище рахунки на оплату та акти були неодноразово надіслані на електронну адресу ПАТ "Укрпластик", простою кореспонденцією, а також як додатки до направлених на адресу ПАТ "Укрпластик" претензій.

Матеріалами справи підтверджується звернення ТОВ "Ліндстрем" до ПАТ "Укрпластик" із претензіями вих. № 597 від 26.06.2019 на суму 409 788,36 грн; вих. № 624 від 29.07.2019 на суму 428 593,83 грн; вих. № 653 від 30.09.2019 про повернення 2 968 одиниць одягу, 63 шафи, 21 колектора та погашення заборгованості в розмірі 437 751,38 грн; вих. № 663 від 23.10.2019 на суму 455 908,89 грн (докази направлення вказаних претензій ТОВ "Ліндстрем" та їх отримання ПАТ "Укрпластик" містяться у матеріалах справи).

У претензії вих. № 663 від 23.10.2019 ТОВ "Ліндстрем" повідомило ПАТ "Укрпластик" про розірвання Договору, на підставі п. 12.3 Договору, та вимагало у ПАТ "Укрпластик", зокрема, негайної сплати заборгованості за Договором в розмірі 455 908,89 грн, яка була залишена ПАТ "Укрпластик" без відповіді та задоволення.

З огляду на те, що відповідач за первісним позовом повністю не розрахувався з позивачем за первісним позовом за надані послуги, ТОВ "Ліндстрем" звернулось до суду з позовом та просить стягнути з ПАТ "Укрпластик" на свою користь 455 908,99 грн заборгованості за Договором, 8 385,68 грн 3 % річних та 1 256,87 грн інфляційних втрат.

Відповідач за первісним позовом проти первісного позову заперечує з підстав ненадання позивачем за первісним позовом доказів на підтвердження надання послуг за Договором, а також з огляду на ненадання позивачем за первісним позовом оригіналів первинних документів, передбачених Договором, які свідчать про настання у відповідача за первісним позовом обов`язку з оплати наданих послуг.

Крім того, за доводами ПАТ "Укрпластик", Договір було укладено через неправильне сприйняття позивачем за зустрічним позовом істотних його умов - під впливом помилки, наслідки якої неможливо усунути без значних витрат та яка має істотне значення для нього, у зв`язку з чим позивач за зустрічним позовом, з посиланням на статтю 229 Цивільного кодексу України, просить суд визнати укладений між сторонами Договір недійсним.

ТОВ "Ліндстрем" проти зустрічного позову заперечує з підстав недоведеності укладення ПАТ "Укрпластик" Договору під впливом помилки. За доводами відповідача за зустрічним позовом, неправильна (помилкова) оцінка економічної вигоди від укладення договору, відсутність необхідності в укладенні договору, помилка сторони договору внаслідок недбальства не можуть бути підставою для визнання Договору недійсним.

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Щодо первісного позову судом встановлено наступні обставини.

Як було вказано вище, за умовами Договору підставою для розрахунків за цим Договором є загальна кількість предметів одягу, які виконавець надав у користування замовнику; виконавець разом із рахунком направляє замовнику податкову накладну та акт надання послуг, який підтверджує надання послуг за цим Договором.

Суд встановив, що ТОВ "Ліндстрем" було передано (доставлено) ПАТ "Укрпластик" вищевказані рахунки на оплату, додатки до рахунків та акти здачі-приймання робіт (надання послуг) на загальну суму 1 073 949,24 грн, про що свідчать відмітки служби доставки про передачу документів контрагенту - ПАТ "Укрпластик".

Так, з матеріалів справи вбачається, що акти надання послуг № 113064 від 25.02.2019 на суму 81 528,05 грн, № 115640 від 25.03.2019 на суму 54 861,55 грн та № 118252 від 22.04.2019 на суму 53 056,92 грн було підписано головою правління ПАТ "Укрпластик" Мірошник І.М. та скріплено печаткою відповідача за первісним позовом.

Суд встановив, що позивачем за первісним позовом разом з претензією вих. № 597 від 26.06.2019 відповідачу за первісним позовом було надіслано рахунки на оплату та акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №115640 від 25.03.2019, №118252 від 22.04.2019, №120762 від 20.05.2019, №123178 від 17.06.2019, що підтверджується наявними у матеріалах справи належним чином засвідченими копіями опису вкладення у цінний лист №502 та накладної від 26.06.2019, які вважаються врученими ПАТ "Укрпластик" 26.07.2019, що підтверджується інформацією з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта"; разом з претензією вих. № 624 від 29.07.2019 відповідачу за первісним позовом було направлено рахунки на оплату та акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 120762 від 20.05.2019, № 123178 від 17.06.2019, № 125588 від 15.07.2019, що підтверджується наявними у матеріалах справи належним чином засвідченими копіями опису вкладення у цінний лист №597, накладної від 30.07.2019 та фіскального чеку від 30.07.2019, які, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримано ПАТ "Укрпластик" 01.08.2019; разом з претензією вих. № 653 від 30.09.2019 відповідачу за первісним позовом було направлено рахунки на оплату та акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №125588 від 15.07.2019, №128257 від 12.08.2019, №130676 від 09.09.2019, що підтверджується наявними у матеріалах справи належним чином засвідченими копіями опису вкладення у цінний лист №306 та накладної від 01.10.2019, які, відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримано ПАТ "Укрпластик" 04.10.2019.

Матеріалами справи також підтверджується направлення відповідачу за первісним позовом рахунку на оплату та акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 133158 від 07.10.2019, про що свідчить опис вкладення у цінний лист № 303 та накладної від 03.12.2019.

Як було вказано вище, за умовами пункту 9.6 Договору послуги вважаються наданими в повному обсязі та без зауважень, якщо протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту отримання рахунку, податкової накладної та акту, що підтверджує надання послуг, замовник не пред`явив жодних письмових претензій щодо якості наданих послуг.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, на підтвердження наявності у відповідача за первісним позовом зауважень до якості наданих позивачем послуг, їх кількості, обсягу або наявності ненаданих позивачем послуг.

Судом встановлено, що відповідач за первісним позовом, в порядку пунктів 3.2, 4.3 Договору, не висував позивачу за первісним позовом будь-яких претензій щодо затримки здійснення доставки одягу, виявлення невідповідності одягу тощо.

Враховуючи вищевикладене, в силу положень пункту 9.6 Договору, послуги за Договором на загальну суму 1 073 949,24 грн вважаються наданими позивачем за первісним позовом та прийнятими відповідачем за первісним позовом.

Крім того, як встановлено судом, позивачем за первісним позовом було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, а саме: № 714 від 25.12.2019, № 1904 від 25.03.2019, № 1955 від 22.04.2019, № 1844 від 20.05.2019, № 3119 від 17.06.2019, № 2041 від 15.07.2019, № 1844 від 12.08.2019, № 1876 від 09.09.2019, № 1935 від 07.10.2019 (копії квитанцій про реєстрацію вказаних податкових накладних містяться у матеріалах справи), які складено позивачем за результатами надання відповідачу за первісним позовом послуг, в яких відображено вартість наданих ТОВ "Ліндстрем" послуг.

Згідно з пунктами 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Таким чином, відповідач за первісним позовом мав доступ до зареєстрованих позивачем за первісним позовом податкових накладних, а також змогу включити суму ПДВ до податкового кредиту.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 21.02.2018 у справі № 817/537/17, презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом.

При цьому, судом також встановлено, що відповідачем за первісним позовом було частково оплачено вартість наданих позивачем за первісним позовом послуг за Договором на загальну суму 618 040,35 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями № 2064 від 27.03.2019 на суму 81 528,05 грн, № 2829 від 26.06.2019 на суму 54 861,55 грн, № 2949 від 16.07.2019 на суму 53 056,92 грн, № 5310 від 31.07.2019 на суму 70 000,00 грн № 3222 від 14.08.2019 на суму 55 559,79 грн, № 3586 від 30.08.2019 на суму 100 000,00 грн, № 3823 від 11.09.2019 на суму 24 000,00 грн, № 3822 від 11.09.2019 на суму 76 310,10 грн, № 4762 від 15.10.2019 на суму 102 723,94 грн та не заперечується відповідачем за первісним позовом.

З підстав, зазначених вище, суд відхиляє як необґрунтовані посилання відповідача за первісним позовом щодо ненадання позивачем за первісним позовом доказів на підтвердження надання послуг за Договором.

Щодо заперечень ПАТ "Укрпластик", викладених у його заявах по суті справи, стосовно ненадання позивачем за первісним позовом оригіналів первинних документів, передбачених Договором, які свідчать про настання у відповідача за первісним позовом обов`язку з оплати наданих послуг, суд зазначає наступне.

Як було вказано вище, за умовами п. 9.7 Договору термін оплати наданих послуг - 14 днів із дати отримання рахунку.

Суд звертає увагу, що за своєю правовою природою рахунок на оплату послуг не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги (товари), тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити вартість наданих послуг. Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18, від 29.04.2020 у справі №915/641/19.

З огляду на вище викладене, посилання відповідача за первісним позовом на ненадання позивачем за первісним позовом оригіналів первинних документів, передбачених Договором, які свідчать про настання у відповідача за первісним позовом обов`язку з оплати наданих послуг, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства України та умовах Договору, а відтак відхиляються судом як безпідставні.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем за первісним позовом своїх грошових зобов`язань за Договором є таким, що настав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Попри вірне зазначення позивачем за первісним позовом вартості наданих послуг за Договором, відповідно до рахунків на оплату та актів здачі-приймання робіт (надання послуг) за період з липня по вересень 2019, загальну вартість послуг, наданих за вказаний період, ТОВ "Ліндстрем" визначено не вірно, за розрахунком суду за ПАТ "Укрпластик" рахується заборгованість в розмірі 455 908,89 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості за Договором підлягають частковому задоволенню в розмірі 455 908,89 грн.

Крім того, позивачем за первісним позовом заявлено до стягнення з відповідача за первісним позовом 8 385,68 грн 3 % річних та 1 256,87 грн інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Зазначені висновки підтверджуються Рекомендаціями Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, наданих у листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997, відповідно до яких визначення загального індексу за певний період часу здійснюється шляхом перемноження помісячних індексів, тобто накопичувальним підсумком. Його застосування до визначення заборгованості здійснюється за умов, якщо в цей період з боку боржника не здійснювалося платежів, тобто розмір основного боргу не змінювався. У випадку, якщо боржник здійснював платежі, загальні індекси інфляції і розмір заборгованості визначаються шляхом множення не за весь період прострочення, а виключно по кожному періоду, в якому розмір заборгованості не змінювався, зі складанням сум отриманих в результаті інфляційних збитків кожного періоду. При цьому, слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з врахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Необхідно враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Перевіривши наданий позивачем за первісним позовом розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, суд встановив, що він відповідає вищевказаним положенням чинного законодавства України та умовам Договору, є арифметично вірним, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ "Ліндстрем" про стягнення з ПАТ "Укрпластик" 8 385,68 грн 3 % річних та 1 256,87 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частини 1 - 5 статті 203 Цивільного кодексу України).

Статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частинами 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Позивач за зустрічним позовом посилається на те, що Договір було укладено через неправильне сприйняття позивачем за зустрічним позовом істотних його умов - під впливом помилки, наслідки якої неможливо усунути без значних витрат та яка має істотне значення для нього, у зв`язку з чим просить суд визнати укладений між сторонами Договір недійсним.

Згідно зі статтею 229 Цивільного кодексу України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.

Сторона, яка своєю необережною поведінкою сприяла помилці, зобов`язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.

Отже, правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним і у разі встановлення судом певних обставин може бути визнаний недійсним. Водночас при вирішенні такого спору слід враховувати, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №911/1171/18, від 04.06.2019 у справі №910/9070/18, від 03.10.2019 у справі №910/12959/18.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Позивачем за зустрічним позовом не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що він помилився щодо природи Договору або щодо прав чи обов`язків за укладеним з ТОВ "Ліндстрем" Договором.

Суд погоджується з позицією відповідача за зустрічним позовом про те, що ані заява про вчинення кримінального правопорушення № 10/1-1820 від 21.12.2019, ані Протокол Immer Group № 3 від 06.12.2019 не можуть свідчити про факт укладення ПАТ "Укрпластик" Договору під впливом помилки.

Зі змісту зазначених вище заяви про вчинення кримінального правопорушення №10/1-1820 від 21.12.2019 та Протоколу Immer Group № 3 від 06.12.2019 вбачається, що посадовими особами ПАТ "Укрпластик" було допущено неналежне виконання своїх обов`язків, внаслідок чого позивачу за зустрічним позовом, у зв`язку з укладенням Договору, було завдано збитки, зокрема, 618 041,00 грн, а також збитки у вигляді різниці на знижці 11,5 % - 71 074,00 грн.

Частиною 5 статті 12 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

Суд встановив, що ТОВ "Ліндстрем", укладаючи Договір з ПАТ "Укрпластик", діяло добросовісно і позивачем за зустрічним позовом не надано суду доказів протилежного.

Водночас, інших обставин, які б свідчили про те, що на час укладення спірного Договору сторони неправильно сприймали фактичні обставини цього правочину, що вплинуло на їх волевиявлення, за відсутності якого можна було би вважати, що правочин не був би вчинений, судом не встановлено.

Згідно зі статтею 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Частиною 1 статті 43 Господарського кодексу України передбачено, що підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Посилання на неправильну (помилкову) оцінку позивачем за зустрічним позовом економічної вигоди від укладення Договору, відсутність необхідності в укладенні Договору, судом відхиляються як необґрунтовані, виходячи з наведених вище положень законодавства України щодо здійснення підприємницької діяльності на власний ризик та свободи Договору.

При цьому, суд звертає увагу, що за змістом ч. 1 ст. 229 Цивільного кодексу України помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Судом встановлено факт надання ТОВ "Ліндстрем" послуг за Договором, факт їх прийняття та часткової оплати ПАТ "Укрпластик", що в розумінні положень чинного законодавства України свідчить про подальше схвалення умов Договору позивачем за зустрічним позовом.

Щодо доводів позивача за зустрічним позовом про те, що голові правління ПАТ "Укрпластик" Мірошник І.М., при укладенні Договору, було надано невірні розрахунки, не було надано інформації про можливу знижку тощо, суд звертає увагу, що Мірошник І.М. , як голова правління акціонерного товариства не була позбавлена права ознайомитись з умовами Договору перед його підписанням.

У разі якщо сторона спірного правочину була обізнана або не могла не бути обізнана стосовно обставин, щодо яких стверджує про наявність помилки, це виключає застосування наведеної вище норми статті 229 Цивільного кодексу України.

З огляду на вищевикладене, помилка сторони Договору внаслідок власного недбальства та/або неправильного тлумачення умов Договору не є підставою для визнання Договору недійсним.

Повідомлені позивачем за зустрічним позовом обставини щодо направлення на адресу відповідача за зустрічним позовом Попередження про припинення дії Договору № 10/7-1726 від 08.10.2019 суд не бере до уваги, оскільки предметом доказування за зустрічним позовом є наявність передбачених законом обставин, з якими пов`язується визнання Договору недійсним саме на момент його укладення.

На підставі наведених вище норм та встановлених судом обставин, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем за зустрічним позовом заявлених вимог.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Зважаючи на викладене, всі інші доводи та міркування сторін, зазначені в їхніх заявах по суті справи, судом визнаються такими, що не спростовують вищевказаних висновків суду.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено часткову обґрунтованість первісного позову, відтак до стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягають 455 908,89 грн основного боргу, 8 385,68 грн 3 % річних та 1 256,87 грн інфляційних втрат. У задоволенні зустрічного позову слід відмовити з вищевказаних підстав.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судовий збір за подання первісного позову в розмірі 6 983,27 грн, пропорційно розміру задоволених вимог за первісним позовом, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача за первісним позовом, оскільки первісний позов підлягає частковому задоволенню.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 3, 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 12.11.2019 між позивачем за первісним позовом (клієнт) та Адвокатським бюро Ратушняка Володимира "Лігалконсалтинг" (повірений) було укладено Договір № 11/2019 надання професійної правничої допомоги (далі - Договір №11/2019), відповідно до п. 1.1 якого повірений зобов`язується надавати клієнту професійну правничу допомогу по представництву інтересів клієнта та захисту його інтересів, а також інші юридичні послуги за його запитом (далі - послуги), а клієнт зобов`язується прийняти та оплатити надані повіреним послуги.

У пунктах 2, 3 Договору № 11/2019 сторони погодили перелік, вартість послуг та порядок розрахунків за Договором.

12.11.2019 між клієнтом та повіреним було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 11/2019, відповідно до пункту 1 якої сторони вирішили встановити фіксовану вартість послуг повіреного щодо надання професійної правничої допомоги та представництва інтересів клієнта у спорі між клієнтом та ПАТ "Укрпластик" щодо стягнення заборгованості за надані послуги по Договору № 1236 про послуги з обслуговування наданого в користування робочого одягу від 17.10.2018 в суді першої інстанції в сумі 12 999,00 грн (підпункт 1.1 пункту 1 Договору № 11/2019); оплата вказаної суми здійснюється авансом відповідно до виставленого повіреним рахунку (підпункт 1.2 пункту 1 Договору № 11/2019).

З матеріалів справи вбачається, що Адвокатським бюро Ратушняка Володимира "Лігалконсалтинг" було виставлено ТОВ "Ліндстрем" рахунок № 2019/1 від 02.12.2019 на суму 12 999,00 грн, який, відповідно до платіжного доручення № 12783 від 16.01.2020, було оплачено позивачем за первісним позовом.

На підтвердження факту надання послуг та виконаних робіт за Договором №11/2019 позивачем за первісним позовом надано Акт виконаних робіт від 20.05.2020, відповідно до якого сторонами підтверджено факт надання (виконання) повіреним та прийняття клієнтом послуг (робіт) за Договором № 11/2019 на суму 12 999,00 грн.

Відповідно до частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач за первісним позовом, будучи обізнаним про обсяг наданих адвокатом послуг позивачу за первісним позовом та їх вартість (докази направлення відповідного клопотання з додатками містяться в матеріалах справи), у встановленому процесуальним законом порядку відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката не подав, водночас судом встановлено співмірність витрат позивача за первісним позовом на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, у зв`язку з чим витрати позивача за первісним позовом на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 12 999,00 грн, пропорційно розміру задоволених вимог за первісним позовом, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача за первісним позовом.

Решта понесених позивачем за первісним позовом витрат по сплаті судового збору, що становить менше 0,01 грн, та витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що становить менше 0,01 грн, у зв`язку з частковою відмовою у задоволенні первісного позову, покладаються на позивача за первісним позовом.

Витрати по сплаті судового збору за подання зустрічної позовної заяви в розмірі 2 102,00 грн, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача за зустрічним позовом, оскільки зустрічний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 129, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрпластик" (02002, м. Київ, вул. М.Раскової, буд. 1; ідентифікаційний код: 00203588) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ліндстрем" (02094, м. Київ, вул. Віскозна, буд. 8; ідентифікаційний код: 34355058) 455 908 (чотириста п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот вісім) грн 89 коп. основного боргу, 8 385 (вісім тисяч триста вісімдесят п`ять) грн 68 коп. 3 % річних, 1 256 (одну тисячу двісті п`ятдест шість) грн 87 коп. інфляційних втрат, 6 983 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят три) грн 27 коп. судового збору та 12 999 (дванадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

3. В іншій частині первісного позову відмовити.

4. У задоволенні зустрічного позову відмовити.

5. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн за подання зустрічної позовної заяви покласти на Публічне акціонерне товариство "Укрпластик".

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк на апеляційне оскарження, визначений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України, продовжується на строк дії такого карантину.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 13.07.2020

Суддя О.В. Нечай