ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.07.2020 Справа № 905/467/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В., при секретарі судового засідання Лисих О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49602, Дніпропетровська область, місто Дніпро, Кіровський район, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; )

до відповідача: приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Лепорського , будинок 1; )

про стягнення штрафу в розмірі 209 900, 00 грн.,-

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про стягнення штрафу в розмірі 209 900, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час перевірки поїзду на станції Комиш Зоря Придніпровської залізниці 06.10.2019 виявлено комерційну несправність у вагоні №68743533, а саме різницю завантаження візків 11 150 кг, що підтверджується актом загальної форми від 06.10.2019 №2049.

Представник позивача під час розгляду даної справи наполягав на задоволенні позовних вимог з огляду на те, що відповідач неналежним чином виконав прийняті на себе за договором перевезення вантажу зобов`язання в частині навантаження вантажу за накладною відповідно до вимог Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення. У наданій до суду відповіді на відзив позивач посилається на те, що відсутність в матеріалах справи акту загальної форми № 2049 від 06.10.2019, складеного на станції Комиш - Зоря, жодним чином не унеможливлює розгляду справи по суті, а лише підтверджує виявлену комерційну несправність у вагоні № 68743533, а саме різницю завантаження візків 11 150 кг, тому вважає недоречним посилання відповідача на ст. 110 Статуту залізниць України. Також представник позивача заперечував проти клопотання відповідача про зменшення суми штрафу, оскільки в даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає з положень Статуту залізниць України, а також проти стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну допомогу в сумі 10 395,70 грн., оскільки на його думку їх розмір необґрунтований, явно завищений та не відповідає обсягам роботи, складності справи, ціні позову тощо.

Представник відповідача під час розгляду даної справи проти задоволення позовних вимог заперечував. Зокрема, зазначена у накопичувальній картці сума неустойки відхилена в повному розмірі через неправомірне застосування вимог статті 16 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення. На думку представника відповідача, причини затримання вагону на станції Пологи ПДН залізниці, викладені і підписані представниками ПрАТ «МК «Азовсталь» в акті, суперечать переліку підстав для пред`явлення відповідачу неустойки. Крім того, станцією Волноваха Донецької залізниці, яка є найближчим до станції Сартана Донецької залізниці (станції відправлення) транзитним пунктом, на якому виконується комерційний огляд поїздів і вагонів для виявлення і усунення комерційних несправностей, що загрожують безпеці руху й схоронності вантажу, що перевозиться, акт загальної форми не складався, відповідно загрози безпеки руху не виникало.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

В С Т А Н О В И В

05.10.19 за залізничною накладною №51917342 зі станції Сартана Донецької залізниці на станцію Эперешке Дунауйварош Дунаи Вашмю (Угорщина) в залізничному вагоні №68743533 був відправлений вантаж - напівфабрикати із заліза або нелегованої сталі, які містять менше 0,25 % вуглецю, прямокутного перерізу шириною не менше подвійної товщини, катані або отримані безперервним литтям ЕЕТСНГ - 314078, відправник - приватне акціонерне товариство «Металургіцний комбінат «Азовсталь».

При оформлені залізничної накладної №51917342 у вагоні № 68743533 відповідачем вказано масу вантажу - 47 505 кг.

На шляху прямування, при перевірці поїзду в комерційному відношенні із використанням відеоспостереження та показників тензометричних ваг на станції Комиш Зоря 06.10.2019 виявлено комерційну несправність у вагоні № 68743533, а саме різницю завантаження візків 11 150 кг, що підтверджується актом загальної форми від 06.10.2019 №2049.

07.10.2019 на станції Пологи Придніпровської залізниці було складено акт загальної форми № 23718 про технічну несправність (код - 9271002). Як вбачається зі змісту вказаного акту, за даними ТДВВ підозра на поздовжнє зміщення центру маси вантажу вище допустимих норм. Під час огляду потягу разом із ВОХР Піщанський ст. ОВР Сасин виявлено навантаження на хлистом, за документами рахується 3 місця, все в наявності. Над 1-ми люками ходою потягу наявна упорно-розпірна рама, та над 6-м та 7-м люком наявна упорно-розпірна рама. Скользуни у вільному положенні, перекосу вантажу немає.

Також 07.10.2019 на станції Пологи Придніпровської залізниці було складено акт загальної форми № 23719, складеного на підставі виявленої комерційної несправності (код - 7121003 - 7). Поздовжнє зміщення центру маги вантажу понад допустимі норми. При переважуванні спільно з ВОХР Піщанський, ст. ОВР Сасин виявлено: Бр 67780кг, Тр 20150кг, Н.пд.47505кг, Н.фак47630кг, що більше документа на 125, але не більше вантажопідйомності вагону, нерівномірне навантаження візків склала 11060кг, скользуни у вільному положенні, вантаж занурений у порушення п. 7.5.3 гл. 3 додатку 3 до СМГС, безпеці руху загрожує, вагон затриманий по ст. Пологи для додаткового комерційного огляду. Повідомлено Волошина .

Після відставлення вагону № 68753533 при детальному огляді в присутності представника ПрАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь», виявлено, що вантаж завантажено у порушення вимог пункту 7.5.3. глави 3 Додатку 3 до СМГС зазначеного у перевізному документі. При огляді виявлено навантаження сляби довжиною 220 х 1250 х 7300 мм в кількості 3шт, навантаження розміщено не симметрично поздовжній площині вагону на 1100мм зі східної сторони до західної по ходу потягу. Реквізити кріплення не порушені, мають дві розпірно-упорні рами. Над 1 люком упорно-розпірна рама довжиною 3600мм на ширину вагону не порушена, що зафіксовано у акті загальної форми від 08.10.2020 № 2737/3П складеного станцією Пологи Придніпровської залізниці.

Вагон № 68743533 було подано на колії Відновного поїзду № 4 станції Пологи для усунення порушення технічних умов навантаження, а саме пункт 7.5.3 глави 3 Додатку 3 до СМГС, про що складено акти загальної форми від 08.10.2019 №№2738/3П, 2739/3П.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з претензією № 1 від 08.01.2020, в якій просив сплатити штраф у розмірі 209 900,00 грн., нарахований на підставі ч. 5 ст. 16 Угоди про міжнародне вантажне сполучення.

Листом № 04.03/158 від 17.02.2020 відповідач повідомив позивача про відхилення вищезазначеної претензії.

Наведені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінюючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарський суд зазначає, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами у справі, є правовідносинами з перевезення залізничним транспортом у міжнародному сполученні вантажу, відправником якого є відповідач.

Відповідно до ст. 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч.2 ст. 908 Цивільного кодексу України та ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 6 Статуту залізниць України (далі - статут) визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Відповідно до ст. 4 Статуту залізниць України перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Положеннями ст. 24 Статуту залізниць України визначено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів. Відправник зобов`язаний на вимогу залізниці пред`явити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

Оскільки спірні правовідносини сторін виникли з перевезення вантажу у міжнародному сполученні, а тому у даному випадку підлягає застосуванню Угода про міжнародне вантажне сполучення від 01.11.1951 (зі змінами внесеними до Угоди 06.06.2014 та 16.10.2015), учасником якої є Україна.

Відповідно до ст. 1, параграфу 3 ст. 14 Угоди про міжнародне вантажне сполучення даною Угодою встановлюється пряме міжнародне залізничне сполучення для перевезень вантажів по залізницям. Укладення договору перевезення підтверджується накладною.

Відповідно до параграфу 1 статті 15 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, в накладній повинні міститись певний перелік відомостей в тому числі: найменування вантажовідправника, найменування вантажу і його код, вид упаковки.

Згідно до параграфа 2 ст. 15 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, в накладній крім відомостей перерахованих у параграфі 1 цієї статті, у разі необхідності повинні міститись наступні відомості: заяви відправника що стосуються вантажу та інші відомості, передбачені Правилами перевезень вантажів.

Згідно до п. 7.1. Розділу 2 (накладна) Правил перевезення вантажів Додатку 1 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, перевезення вантажу оформлюється накладною єдиного зразку по формі, що наведена у додатку 1 до Правил.

Пунктом 8 розділу 2 Накладна Правил перевезення вантажів Додатку 1 до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення визначено правило по заповненню накладної.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України „Про залізничний транспорт", підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують безпеку життя і здоров`я громадян, які користуються його послугами, а також безпеку руху поїздів, охорону навколишнього природного середовища згідно з чинним законодавством України.

Умовами параграфу 1 ст. 23 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення визначено, що перевізник має право перевірити чи дотримані відправником правила перевезення і відповідає відправка даним вказаними відправником у накладній.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Параграфом 5 ст. 31 Угоди про міжнародне вантажне сполучення передбачено, що провізні платежі і неустойки сплачуються перевізнику в порядку, передбаченому національним законодавством держави, в якому проводиться оплата.

Відповідно до п. 7.1 розділу 2 (Накладна) Правил перевезення вантажів (додаток 1) до Угоди про міжнародне вантажне сполучення перевезення вантажу оформляється накладною єдиного зразка за формою, наведеною в додатку 1 до цих правил. Накладна оформлюється і пред`являється договірному перевізнику. Графи накладної заповнюються відправником і перевізником відповідно до приписів цих правил.

Відповідно до п. 3.10.3 глави 11 додатку 3 до Угоди про міжнародне вантажне сполучення вантаж у вагоні розміщують рівномірно по всій площі підлоги вагона висотою навантаження не менше ніж на 100 мм нижче дверного огородження.

Положеннями п. 4.3 глави 1 додатку 3 до Угоди про міжнародне вантажне сполучення передбачено, що загальний центр ваги вантажів повинен розташовуватися, як правило, на лінії перетину поздовжньої і поперечної площин симетрії вагона. У випадках, коли дана вимога не може бути виконана з об`єктивних причин (геометричні параметри вантажу, умови розміщення та кріплення), допускається зміщення центру ваги вантажів щодо поздовжньої і поперечної площин симетрії вагона. Допустима величина зміщення центру ваги в поздовжньому напрямку (відносно поперечної площині симетрії) при навантаженні вантажу і при перевірках на шляху прямування визначається відповідно до таблиці 9 в залежності від загальної маси вантажу у вагоні.

Відповідно до параграфу 3 ст. 19 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення передбачено, що особа, яка здійснює навантаження, несе відповідальність за визначення придатності вагонів для перевезення конкретного вантажу, дотримання технічних вимог щодо розміщення та кріплення вантажів у вагонах, ИТЕ і АТС, а також за всі наслідки незадовільного навантаження.

Відповідно до параграфу 1 ст. 23 Угоди про міжнародне вантажне сполучення перевізник має право перевірити, чи дотримані відправником умови перевезення і чи відповідає відправка відомостям, зазначеним відправником в накладній. Перевірка проводиться в порядку, встановленому національним законодавством.

Відповідно до параграфу 2 ст. 23 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, якщо відправником не дотримано умови перевезення або відправка не відповідає відомостям, зазначеним відправником в накладній, то в порядку, передбаченому ст. 31 „Сплата провізних платежів і неустойок і ст. 32 „Додаткові витрати, пов`язані з перевезенням вантажу цієї Угоди, перевізнику повинні буди відшкодовані всі витрати, викликані перевіркою і підтверджені документально.

На підставі актів загальної форми № 2737/ЗП від 08.10.2019 та №23719 від 07.10.2019 перевізником було встановлено, що вантаж у вагоні №68743533 навантажено нерівномірно, чим порушено п. 7.5.3. глави 3 додатку 3 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, тобто мала місце комерційна несправність вагону, що загрожувала безпеці руху.

Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідачем було визнано та сплачено всі витрати залізниці по усуненню комерційної несправності, нараховані згідно акту загальної форми № 2738/ЗП ГУ-23 від 08.10.2019, та які були пред`явлені до сплати за накопичувальними картками №10100537 від 10.10.20189 та № 04110559 від 10.10.2019. Даний факт не заперечувався ані позивачем, ані відповідачем.

Згідно з п. 5 параграфа 3 ст. 16 Угоди про міжнародне вантажне сполучення відправник сплачує перевізнику неустойку, якщо після укладення договору перевезення перевізник виявляє неправильність, неточність чи неповноту зазначених відправником у накладній відомостей і заяв і при цьому встановлює, що виникли обставини, які загрожують безпеці руху. Неустойка за пунктами 1, 2, 4, 5 цього параграфа стягується відповідно до приписів статті 31 «Сплата провізних платежів і неустойок» в п`ятикратному розмірі провізної плати, яка належить перевізнику, який виявив таке порушення.

Відповідно до параграфу 5 ст. 31 Угоди про міжнародне вантажне сполучення провізні платежі і неустойки сплачуються перевізнику в порядку, передбаченому національним законодавством держави, в якому проводиться оплата.

Неустойка по пунктам, зокрема, 5 даного параграфа стягується в п`ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу по залізниці, на якій було виявлено надлишок.

Отже відповідна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951, якими чітко визначено розмір штрафу.

Перевіривши розрахунок заявленої позивачем до стягнення неустойки, який був розрахований з урахуванням провізної плати вагону №68743533, розмір якої відповідно до накладної №51917342 складає 209 900,00 грн., господарський суд дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість (41 980,00 грн. * 5 = 72 975,00 грн.), у зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Щодо заявленого позивачем клопотання про зменшення суми штрафу, що підлягає стягненню з відповідача до однієї провізної плати суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Суд зазначає, що зазначає, що зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення розміру штрафу.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №921/333/17-г/14 та постанові Вищого господарського суду України від 4.12.2017 у справі №918/405/17.

Господарський суд зауважує, що відповідачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження наявності підстав для зменшення судом розміру неустойки, оскільки виявлені порушення створювали небезпеку на залізничному транспорті, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні даного клопотання.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача повністю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" до приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" про стягнення штрафу в розмірі 209 900, 00 грн. - задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Лепорського , будинок 1; ) на користь акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ) в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (49602, Дніпропетровська область, місто Дніпро, Кіровський район, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; ) штраф у розмірі 209 900, 00 грн., судовий збір в сумі 3148,50 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 07.07.2020 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано протягом десяти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 07.07.2020 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.07.2020.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Бокова