ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 року

м. Київ

Справа № 918/1017/15

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

Катеринчук Л.Й. - головуючої, Банаська О.О., Васьковського О.В.

за участі секретаря судового засідання Лавринчук О.Ю.

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Головне управління ДФС у Рівненській області,

боржник, відповідач-1 - Приватне підприємство "Фірма "Біна",

кредитор, відповідач-2 - Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк",

представник - адвокат Тунік Г.В. (довіреність №09/12/333 від 20.09.2019)

кредитор - Акціонерне товариство "Кредобанк",

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції",

розпорядник майна - арбітражний керуючий Франко Олег Павлович,

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

- Костопільський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області,

- Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

від 22.01.2020

у складі колегії суддів: Дужич С.П. (головуючий), Миханюк М.В., Саврій В.А.

та на ухвалу Господарського суду Рівненської області

від 21.10.2019

у складі судді Войтюка В.Р.

у справі №918/1017/15

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26

до Приватного підприємства "Фірма "Біна" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

про визнання частково недійсними іпотечних договорів

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 , ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_25 , ОСОБА_21

до Приватного підприємства "Фірма "Біна"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

- Костопільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області,

- Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

про зняття заборони відчуження об`єктів нерухомості

та за заявами Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", Акціонерного товариства "Кредобанк"

про визнання грошових вимог до боржника

в межах справи №918/1017/15

за заявою Головного управління ДФС у Рівненській області

про банкрутство Приватного підприємства "Фірма "Біна"

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 18.02.2020 поштовим відправленням через Північно-західний апеляційний господарський суд Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі - ПАТ "Промінвестбанк", відповідач-2) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою від 17.02.2020 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.01.2020 та ухвалу Господарського суду Рівненської області від 21.10.2019 у справі №918/1017/15 в порядку статей 286, 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та клопотало про поновлення строку на касаційне оскарження.

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №918/1017/15 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі Катеринчук Л.Й. - головуючої, Банаська О.О., Васьковського О.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2020.

3. Ухвалою від 15.05.2020 Верховний Суд поновив ПАТ "Промінвестбанк" строк на касаційне оскарження, відкрив касаційне провадження у справі №918/1017/15 за касаційною скаргою ПАТ "Промінвестбанк" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.01.2020 та ухвалу Господарського суду Рівненської області від 21.10.2019, призначив розгляд касаційної скарги на 18.06.2020 о 09:45.

4. Відзиви на касаційну скаргу ПАТ "Промінвестбанк" не надійшли.

5. 17.06.2020 на електронну адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшло клопотання фізичних осіб-позивачів про відкладення розгляду справи на іншу дату з посиланням на дію установленого на усій території України карантину до 22.06.2020, у зв`язку з чим вони не зможуть прибути в судове засідання та дати пояснення. Зазначене клопотання не містить кваліфікованого електронного підпису, а, відтак, не відповідає вимогам статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" до оригіналу електронного документа, тому не розглядається Судом по суті.

6. Верховний Суд зауважує, що ухвалою 15.05.2020 про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ "Промінвестбанк" на постанову апеляційного суду 22.01.2020 та ухвалу місцевого суду 21.10.2019 у справі №918/1017/15 явка учасників справи особисто або через їх представників у судове засідання обов`язковою не визнавалась.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Розгляд справи в суді першої інстанції та прийняті ним рішення

7. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15.09.2015 порушено провадження у справі №918/1017/15 про банкрутство Приватного підприємства "Фірма "Біна" (далі - ПП "Фірма "Біна", боржник, відповідач-1) за заявою ініціюючого кредитора за загальною процедурою відповідно Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 (далі - Закон про банкрутство), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; цією ж ухвалою суду введено процедуру розпорядження майном ПП "Фірма "Біна", розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Рабанюка В.С.; ухвалою місцевого суду від 12.03.2019 розпорядником майна ПП "Фірма "Біна" призначено арбітражного керуючого Франка О.П.

8. 15.10.2015 ПАТ "Промінвестбанк" звернулось до місцевого суду із заявою про визнання грошових вимог до боржника на суму 33 549 104, 11 грн., з яких 2 436 грн. судових витрат у першу чергу; 9 648 833, 66 грн. основного боргу у четверту чергу; 14 697 834, 45 грн. штрафних санкцій у шосту чергу; 9 200 000 грн. вимог, забезпечених заставою майна боржника; просило окремо внести до реєстру вимог кредиторів ПП "Фірма "Біна" відомості про майно боржника, що є предметом застави (іпотеки), - 35 квартир у незавершеному будівництвом 70-квартирному житловому будинку, площею забудови 1128,3 кв.м., по АДРЕСА_1, а саме квартири №1, №4, №7, №10, №13, №2, №5, №8, №11, №14, №17, №19, №21, №23, №25, №26, №28, №30, №32, №34, №41, №43, №3, №6, №9, №12, №16, №18, №22, №29, №31, №38, №39, №20, №50.

9. 06.11.2017 ухвалою місцевого суду зупинено провадження у справі про банкрутство ПП "Фірма "Біна" до розгляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ цивільної справи №564/1770/13-ц за позовом прокурора Костопільського району Рівненської області в інтересах фізичних осіб до відділення ПАТ "Промінвестбанк" в місті Рівне, ПП "Фірма "Біна" за участі третіх осіб, про визнання правочинів недійсними, визнання іпотеки припиненою, виключення з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів про державну реєстрацію обтяження майнових прав на нерухоме майно.

10. У травні-жовтні 2017 року, травні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 , ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_25 , ОСОБА_21 звернулись до місцевого суду з позовами до ПП "Фірма "Біна" за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Костопільського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області, ПАТ "Промінвестбанк", про зняття заборони відчуження об`єктів нерухомості, з тих підстав, що наявність спірних записів про обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обмежує їх права, як власників спірних квартир у житловому будинку по АДРЕСА_1.

11. 31.10.2018 постановою Великої Палати Верховного Суду у справі №564/1770/13-ц залишено без змін ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області 17.01.2017 та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області 08.02.2017, якими закрито провадження у цивільній справі №564/1770/13-ц за позовом прокурора в інтересах фізичних осіб про визнання правочинів недійсними, визнання іпотеки припиненою, виключення з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів про державну реєстрацію обтяження майнових прав на нерухоме майно з огляду на те, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

12. 04.02.2019 ухвалою місцевий суд поновив провадження у справі №918/1017/15 про банкрутство ПП "Фірма "Біна" та призначив справу до розгляду в судовому засіданні.

13. 07 та 09 серпня, 10 вересня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 і ОСОБА_26 звернулись до місцевого суду з позовними заявами до ПП "Фірма "Біна" та ПАТ "Промінвестбанк" про визнання частково недійсними іпотечних договорів: Договору №360/09 і Договору №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до Іпотечного договору №610/08 й Іпотечного договору №611/08 від 29.05.2008 в частині квартир №20, №34, №1, №2, №4, №5, №6, №7, №8, №12, №14, №18, №19, №21, №26, №30, №31, №32, №38, №43, №45, №59, №50, №13, №23, №28, №39.

14. 30.09.2019 ПАТ "Промінвестбанк" звернулось до місцевого суду із заявою про застосування строків позовної давності, оскільки спірні Договір №360/09 та Договір №361/09 укладені більше десяти років тому - 20.10.2009, про дані договори позивачам було відомо ще з 2010 року, так як після їх укладення та звернення стягнення на квартири, позивачі звертались з позовами про визнання права власності на ці квартири за собою.

15. 21.10.2019 представник позивачів подав до місцевого суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати недійсним Договір №360/09 від 20.10.2009 та Договір №361/09 від 20.10.2009, посвідчені 20.10.2009 приватним нотаріусом Рівненського МНО Червук В.М. та зареєстровані у реєстрі за №1524 та №1563, про внесення змін до Іпотечного договору із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя №610/08 та Іпотечного договору із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя №611/08, посвідчених 29.05.2008 приватним нотаріусом Рівненського МНО Червук В.М. та зареєстрованих у реєстрі за №1168 та №1169, в частині іпотеки квартир №20, №34, №7, №1, №43, №5, №8, №50, №38, №2, №12, №32, №30, №19, №14, №4, №18, №21, №26, №6, №31, №29, №28, №13, №23, №39, №41 у 70-квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 .

Зазначена заява обґрунтована тим, що у позовній заяві було допущено описку.

16. 21.10.2019 ухвалою Господарського суду Рівненської області у справі №918/1017/15:

- відмовлено у задоволенні заяви ПАТ "Промінвестбанк" про застосування строків позовної давності;

- задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 до ПП "Фірма "Біна", ПАТ "Промінвестбанк" про визнання частково недійсними іпотечних договорів;

- визнано недійсним договір №360/09 від 20.10.2009 та договір №361/09 від 20.10.2009, посвідчені 20.10.2009 приватним нотаріусом Рівненського МНО Червук В.М. та зареєстровані у реєстрі за №1524 та №1563, про внесення змін до іпотечних договорів із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя №610/08 та №611/08, посвідчених 29.05.2008 приватним нотаріусом Рівненського МНО Червук В.М. та зареєстрованих у реєстрі за №1168 та №1169, в частині іпотеки квартир №20, №34, №7, №1, №43, №5, №8, №50, №38, №2, №12, №32, №30, №19, №14, №4, №18, №21, №26, №6, №31, №29, №28, №13, №23, №39, №41 у 70-квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 ;

- стягнено з відповідачів - ПАТ "Промінвестбанк" та ПП "Фірма "Біна" 49 946 грн. судового збору: по 960,50 грн. на користь кожного з позивачів, крім ОСОБА_18 , ОСОБА_21 та ОСОБА_25 , а також по 2 881,50 грн. у дохід Державного бюджету України;

- задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_17 , ОСОБА_2 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_27 , ОСОБА_21 до ПП "Біна", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Костопільського РВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області, ПАТ "Промінвестбанк", про зняття заборони відчуження об`єктів нерухомості та виключено з переліку арештованого майна та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження майнових прав на квартири №7, №20, №14, №19, №12, №31, №43, №18, №38, №50, №6, №1, №4, №5, №30, №32, №28, №34, що розташовані у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1, у тому числі виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи від 23-24 грудня 2010 року про державну реєстрацію обтяження майнових прав на ці квартири;

- стягнено з ПП "Фірма "Біна" 28 800 грн. судового збору: по 1 600 грн. на користь кожного з позивачів, крім ОСОБА_27 та ОСОБА_21 , а також 3 200 грн. у дохід Державного бюджету України;

- відхилено вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" на суму 2 168 186, 43 грн.

- визнано вимоги таких кредиторів ПП "Фірма "Біна" з включенням їх до реєстру вимог кредиторів:

ГУ ДФС у Рівненській області на суму 8 063 867, 77 грн., з яких 2 109 395, 37 грн. - основний борг у третю чергу та 594 472, 40 грн. штрафні санкції у шосту чергу;

ПАТ "Промінвестбанк" на суму 33 549 104, 11 грн., з яких 9 648 833, 66 грн. - основний борг у четверту чергу та 14 697 834, 45 грн. - штрафні санкції у шосту чергу;

- окремо внесено до реєстру вимог кредиторів вимоги ПАТ "Промінвестбанк" на суму 9 200 000 грн. як вимоги, що забезпечені заставою майна ПП "Фірма "Біна", - відомості про майно боржника, що є предметом застави, а саме квартири №10, №11, №17, №25, №3, №9, №16, №22, що по АДРЕСА_1.

- окремо внесено до реєстру вимог кредиторів вимоги АТ "Кредобанк" на суму 1 447 766, 69 грн. як вимоги, що забезпечені заставою майна ПП "Фірма "Біна", - відомості про майно боржника, що є предметом застави, а саме цех по виготовленню цільномолочної продукції, розташований за адресою: Рівненська область, Гощанський район, смт Гоща, вулиця Остовського, 4.

17. Розглядаючи в межах справи №918/1017/15 про банкрутство ПП "Фірма "Біна" позовні вимоги фізичних осіб-власників квартир у 70-квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 у місті Костополі до відповідачів - ПП "Фірма "Біна", ПАТ "Промінвестбанк" про визнання частково недійсними іпотечних договорів, місцевий суд встановив, що позивачі як на підставу позову зіслались на наявність у них права власності на спірні квартири, що встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили, а також на порушення відповідачами під час укладення оспорюваних договорів №360/09 та №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до договорів іпотеки №610/08, №611/08 від 29.05.2008 вимог статті 5 Закону України "Про іпотеку" (в редакції на дату укладення договорів іпотеки) щодо предмета іпотеки та на відсутність у ПП "Фірма "Біна" (іпотекодавця) документально підтвердженого права власності на визначені у спірних договорах 20.10.2009 предметом іпотеки 35 квартир у житловому будинку по АДРЕСА_1 у місті Костополі.

17.1. Судом встановлено, що ПАТ "Промінвестбанк" заперечувало проти позову фізичних осіб про визнання частково недійсними оспорюваних договорів та доводило, що на підставі укладених з ПП "Фірма "Біна" договорів №360/09 та №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до договорів іпотеки №610/08, №611/08 від 29.05.2008 предметом іпотеки визначено спірні 35 квартир (майнові права на них) у незавершеному будівництвом 70-квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 у місті Костополі. На момент внесення відповідачами змін до договорів іпотеки укладенням 20.10.2009 спірних договорів №360/09, №361/09 за відповідачем-1 - ПП "Фірма "Біна" було зареєстровано на праві власності незавершений будівництвом 70-квартирний житловий будинок, який прийнято в експлуатацію 21.12.2009. Відповідач-2 зауважив, що на момент вчинення 20.10.2009 оспорюваних правочинів, визначені у договорах №360/09, №361/09 предметом іпотеки 35 квартир у 70-квартирному житловому будинку, будівництво якого не завершено на час вчинення спірних правочинів, не були виділені в натурі та не зареєстровані на праві власності, як окремі об`єкти нерухомості, за конкретними особами; право власності на спірну нерухомість (багатоквартирний житловий будинок як незавершене будівництво) та майнові права на неї належали відповідачу-1. Банк не погодився з доводами позивачів про недійсність оспорюваних правочинів з огляду на відсутність у статті 5 Закону України "Про іпотеку" прямої вказівки на те, що предметом іпотеки можуть бути "майнові права на нерухомість", та зазначив, що стаття 1 цього Закону поширює правила оформлення іпотеки згідно із Законом України "Про іпотеку" на майнові права на незавершене будівництво.

17.2. Місцевий суд розглянув заяву відповідача-2 про застосування до позовних вимог про визнання частково недійсними іпотечних договорів наслідків спливу строку позовної давності та відмовив у її задоволенні з огляду на таке.

17.2.1. Судом встановлено, що в обґрунтування заяви про застосування позовної давності відповідач-2 зазначив, що фізичними особами у серпні-вересні 2019 року заявлено у справу про банкрутство №918/1017/15 позови про визнання недійсними договорів №360/09 та №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до договорів іпотеки зі спливом десяти років з дня їх укладення з наведенням доводів про переривання строку позовної давності у зв`язку з пред`явленням прокурором позову в інтересах фізичних осіб-власників частини спірних квартир у 2013 році та тривалим його розглядом у межах цивільної справи №564/1770/13-ц судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій; 31.10.2018 Верховним Судом прийнято остаточну постанову про залишення в силі рішень місцевого та апеляційного судів про закриття провадження у цій справі у зв`язку з її непідсудністю судам цивільної юрисдикції.

Відповідач-2 не погодився з доводами позивачів про обчислення строку позовної давності у даному спорі з 31.10.2018 заново після його переривання пред`явленням прокурором позову у 2013 році та зауважив на обізнаності позивачів щодо обтяження спірних квартир іпотекою Банку на підставі оспорюваних договорів №360/09 та №361/09 ще з 2010 року.

17.2.2. Місцевий суд спростував доводи відповідача-2 про те, що перебіг позовної давності за вимогами про визнання частково недійсними спірних договорів №360/09 та №361/09 розпочався із серпня 2010 року, коли позивачі подали до Костопільського районного суду позовні заяви про виключення з акта опису майна та звільнення його з-під арешту, - з 20.08.2010, та зазначив, що станом на 20.08.2010 позивачі не були ознайомлені зі змістом спірних договорів 20.10.2009. Суд зауважив, що позовна давність у даному спорі повинна обчислюватися по кожному з позивачів окремо з урахуванням обставин набуття ними права власності на спірні квартири на підставі рішень судів у цивільних справах №2-100/12 від 02.07.2012 (набрало законної сили 28.09.2012), №2-217/11 від 06.01.2011 (набрало законної сили 17.01.2011), №2-315/11 від 08.07.2014 (набрало законної сили 21.07.2014). Кінцевим строком для пред`явлення фізичними особами, які набули право власності на спірні 35 квартир 28.09.2012, 17.01.2011, 21.07.2014, вимог про визнання недійсними оспорюваних договорів 20.10.2009 №360/09, №361/09 є відповідно 28.09.2015, 17.01.2014, 21.07.2017, виходячи із загальної позовної давності у три роки (стаття 257 ЦК України).

17.2.3. Судом встановлено, що 12.07.2013 прокурор Костопільського району Рівненської області звернувся до цивільного суду в інтересах ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_2 з позовом до ПАТ "Промінвестбанк" та ПП "Фірма "Біна", приватного нотаріуса Рівненського МНО Червук В.М. про визнання недійсними договорів №360/09 від 20.10.2009 та №361/09 від 20.10.2009. Спір розглядався в межах справи №564/1770/13-ц, провадження у якій було закрито ухвалами місцевого (17.01.2017) та апеляційного (08.02.2017) судів, які за наслідком касаційного перегляду залишено в силі постановою Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018. Суди у справі №564/1770/13-ц зробили висновок про підвідомчість спору щодо дійсності договорів №360/09 та №361/09 від 20.10.2009, стороною яких є ПП "Фірма "Біна", господарському суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство ПП "Фірма "Біна".

За таких обставин, місцевий суд, з посилання на приписи статей 257, 261, частин другої, третьої статті 264 ЦК України, дійшов висновку, що внаслідок пред`явлення прокурором 12.07.2013 в межах трирічного строку позовної давності (щодо кожної з фізичних осіб-власників окремо, - до 28.09.2015, до 17.01.2014, до 21.07.2017) позову в інтересах трьох фізичних осіб-власників квартир у спірному житловому будинку ( ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_2 ) про визнання недійсними договорів №360/09 та №361/09 від 20.10.2009 в цілому, а не лише в частині зміни предмета іпотеки 20.10.2009 щодо обтяження іпотекою Банку-відповідача-2 квартир, власниками яких є фізичні особи-позивачі у справі №564/1770/13-ц, відбулося переривання строку позовної давності, який після переривання починається заново, а час, що минув до переривання, до нового строку не зараховується.

17.2.4. Зважаючи на прийняття Великою Палатою Верховного Суду постанови 31.10.2018 у справі №564/1770/13-ц про залишення в силі прийнятих у цій справі судових рішень про закриття провадження за непідвідомчістю спору судами цивільної юрисдикції, місцевий суд зауважив, що внаслідок звернення прокурора 12.07.2013 з позовом у справі №564/1770/13-ц про визнання недійсними договорів №360/09 та №361/09 від 20.10.2009, дійсність яких є предметом спору у даній справі №918/1017/15, є таким, що перервався з 13.07.2013 строк позовної давності щодо всіх позивачів-фізичних осіб у справі №918/1017/15, які були залучені до участі у справі №564/1770/13-ц у статусі третіх осіб на стороні позивачів, а з 31.10.2018 строк позовної давності на пред`явлення вимог про визнання оспорюваних правочинів недійсними розпочався заново.

Відтак, звертаючись з позовними заявами 07.08.2019, 09.08.2019, 10.09.2019 про визнання частково недійсними договорів №360/09 та №361/09 від 20.10.2009, позивачі-фізичні особи, як власники квартир, які було обтяжено іпотекою Банку внаслідок вчинення відповідачами 1, 2 оспорюваних правочинів, не пропустили строки позовної давності.

17.3. Розглядаючи спір щодо дійсності договорів іпотеки, місцевий суд встановив, що між відповідачами 1, 2 виникли іпотечні зобов`язання за іпотечними договорами №610/08 та №611/08 від 29.05.2008 із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя на забезпечення виконання кредитних зобов`язань фізичних осіб ОСОБА_30 , ОСОБА_31 за укладеними з ПАТ "Промінвестбанк" кредитними договорами №607/08 та №608/08 від 29.05.2008. Отже, відповідач-1 - ПП "Фірма "Біна" виступив майновим поручителем перед Банком (відповідачем-2) за зобов`язаннями третіх осіб та передав в іпотеку Банку незавершений будівництвом 70-квартирний житловий будинок (готовність 90%), площею забудови 1128,3 кв.м., розташований на земельній ділянці несільськогосподарського призначення, площею 0,80 га, кадастровий номер :03:007:0163, що знаходиться по АДРЕСА_1, та належить ПП "Фірма "Біна" на праві власності, загальною вартістю предмета іпотеки в розмірі 12 320 000 грн.

17.3.1. Судом встановлено, що 20.10.2009 між відповідачем-2, як іпотекодержателем, та відповідачем-1, як іпотекодавцем, укладено договір №360/09 про внесення змін до іпотечного договору із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя №610/08 від 29.05.2008 та договір №361/09 про внесення змін до іпотечного договору із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя №611/08 від 29.05.2008, згідно з пунктами 1.2. яких іпотечні умови викладено у новій редакції та замінено предмет іпотеки на належні іпотекодавцю на праві власності 35 квартир у незавершеному будівництвом 70-квартирному житловому будинку, площею забудови 1128,3 кв.м., 87% готовності, що по АДРЕСА_1, а саме квартири №1-14, №16-23, №25, №26, №28-31, №34, №38, №39, №41, №43, №50.

Суд встановив, що при нотаріальному посвідченні спірних договорів №360/09 та №361/09 від 20.10.2009 фактично було використано не витяг з реєстру прав власності, а примітку на звороті витягу з реєстру від 15.10.2009, виданого КП "Рівненське обласне БТІ", в якій зазначено, що заставляються квартири у кількості 35 одиниць (№№1-14, 16-23, 25, 26, 28-31, 34, 38, 39, 41, 43, 50), що становлять 48/100 частини усього житлового будинку.

Місцевим судом встановлено, що за умовами спірних договорів №360/09 та №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до іпотечних договорів №610/08 та №611/08 від 29.05.2008, відповідачі 1, 2 змінили предмет іпотеки з "незавершеного будівництвом 70-ти квартирного житлового будинку, площею забудови 1128,3 кв.м., 90% готовності, що розташований на земельній ділянці по АДРЕСА_1 та належить ПП "Фірма "Біна" на праві власності" на "належні іпотекодавцю на праві власності квартири у кількості 35 одиниць в незавершеному будівництвом 70-квартирному житловому будинку, площею забудови 1 1128,3 кв.м., 87% готовності незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме квартири №1-14, №16-23, №25, №26, №28-31, №34, №38, №39, №41, №43, №50".

Судом встановлено, що спірний об`єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 здано в експлуатацію 21.12.2009, тобто після укладення відповідачами 1, 2 оспорюваних правочинів №360/09 та №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до іпотечних договорів від 29.05.2008.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що зміна предмета іпотеки відбулася без виділення в натурі і реєстрації права власності на зазначені квартири, як на окремі об`єкти нерухомості, що суперечить вимогам статті 5 Закону України "Про іпотеку", та зіслався на правову позицію Верховного Суду у постанові від 14.02.2018 у справі №523/13462/15-ц про те, що квартири у незакінченому будівництвом будинку не можуть бути предметом іпотеки.

17.3.2. Місцевим судом встановлено, що в період 2007-2009 років фізичні особи-позивачі уклали з ПП "Фірма "Біна" попередні договори купівлі-продажу квартир у спірному житловому будинку, який перебував на стадії будівництва, повністю оплатили їх вартість, однак, договори купівлі-продажу спірних квартир з відповідачем-1 укладено не було.

Зазначені обставини встановлено рішеннями судів у цивільних справах №2-217/2011 від 06.01.2011, №2-100/12 від 02.07.2012 та №2-315/11 від 08.07.2014, у межах яких вирішувалися спори між фізичними особами, що оплатили вартість спірних квартир, та ПП "Фірма "Біна" про визнання права власності на спірні квартири у 70-квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1, з прийняттям судами рішень по суті спору про визнання за фізичними особами-позивачами права власності на квартири №1, №2, №4-8, №12-14, №18-21, №23, №26, №28, №30-32, №34, №38, №39, №43, №45, №50 у зазначеному багатоквартирному житловому будинку.

На підставі судових рішень у справах №2-217/2011, №2-100/12 та №2-315/11 за фізичними особами-позивачами зареєстровано право власності на зазначені квартири як окремі об`єкти нерухомого майна. Рішення судів у цивільних справах №2-217/2011, №2-100/12, №2-315/11 набрали законної сили, а встановлені ними обставини визнання за позивачами права власності на спірні квартири у 2011, 2012, 2014 роках є преюдиційними при розгляді в межах справи про банкрутство ПП "Фірма "Біна" спору щодо порушення прав та майнових інтересів позивачів укладеними між Банком та ПП "Фірма "Біна" договорами про внесення змін до іпотечних договорів 20.10.2009.

За встановлених обставин обмеження прав фізичних осіб-позивачів, внаслідок внесення відповідачами 1, 2 змін до укладених між ними іпотечних договорів №610/08, №611/08 від 29.05.2008 на підставі договорів №360/09 та №361/09 від 20.10.2009 в частині іпотечних умов щодо предмета позову та його зміни з "незавершеного будівництвом житлового будинку, що належить відповідачу-1 на праві власності", на "належні іпотекодавцю на праві власності квартири у кількості 35 одиниць у незавершеному будівництвом житловому будинку", та з огляду на преюдиційні обставини визнання за позивачами права власності на спірні 35 квартир на підставі судових рішень у справах №2-217/2011, №2-100/12, №2-315/11, місцевий суд дійшов висновку про визнання оспорюваних договорів про внесення змін до договорів іпотеки недійсними.

17.4. Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог про зняття заборони на відчуження об`єктів нерухомості, виключення їх з переліку арештованого майна та з державних реєстрів речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, реєстру заборон відчуження нерухомого майна (спірних 35 квартир у 70-квартирному житловому будинку, що по АДРЕСА_1), місцевий суд виходив із встановлених обставин визнання недійсними в межах розгляду даного спору договорів про внесення змін до іпотечних договорів, укладених між відповідачами 1, 2 всупереч чинному законодавству, у зв`язку з чим іпотека на спірні 35 квартир припинилася в силу статті 17 Закону України "Про іпотеку", а відомості про припинення іпотеки відповідно до статті 17 цього Закону підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку.

За таких обставин, місцевий суд дійшов висновку про виключення з переліку арештованого майна у виконавчому провадженні ВП №23406551 від 02.09.2010 з виконання виконавчого напису нотаріуса №313 від 31.03.2010 про звернення стягнення на спірні квартири на задоволення вимог відповідача-2 до відповідача-1 та з відповідних державних реєстрів належних фізичним особам-позивачам на праві власності 35-ти квартир у 70-квартирному житловому будинку, що по АДРЕСА_1.

17.5. Місцевий суд розглянув у засіданні 21.10.2019, як спірні, конкурсні вимоги ПАТ "Промінвестбанк", заявлені до ПП "Фірма "Біна" 15.10.2015 на загальну суму 33 549 104, 11 грн., у тому числі 9 200 000 грн. вимог, забезпечених заставою майна боржника, та визнав їх в повному обсязі з визначенням черговості задоволення в порядку статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства. А саме вимоги на суму 9 648 833, 66 грн. основного боргу у четверту чергу, 14 697 834, 45 грн. штрафних санкцій у шосту чергу, окремо внесено до реєстру вимог кредиторів банкрута вимоги Банку на суму 9 200 000 грн. як вимоги, що забезпечені заставою майна боржника.

Також, місцевим судом внесено до реєстру вимог кредиторів ПП "Фірма "Біна" відомості про майно боржника, що є предметом застави (іпотеки), а саме квартири №10, №11, №17, №25, №3, №9, №16, №22, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Зазначені квартири є відмінними від квартир, право власності на які визнано за фізичними особами-позивачами на підставі рішень судів у цивільних справах №2-217/2011 від 06.01.2011, №2-100/12 від 02.07.2012 та №2-315/11 від 08.07.2014, та іпотеку яких було припинено внаслідок визнання місцевим судом у межах даної справи про банкрутство №918/1017/15 недійсними договорів №360/09 та №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до іпотечних договорів №610/08 та №611/08 від 29.05.2008, укладених між ПАТ "Промінвестбанк", як іпотекодержателем, та ПП "Фірма "Біна", як іпотекодавцем.

Внаслідок часткового припинення іпотеки за рішенням суду у справі №918/1017/15 (ухвала суду 21.10.2019) предмет іпотеки у договорах №610/08, №611/08 від 29.05.2008 змінився, що мало наслідком припинення прав іпотекодержателя у ПАТ "Промінвестбанк" на спірні 35 квартир, що є власністю фізичних осіб-позивачів.

За таких обставин, місцевим судом відмовлено ПАТ "Промінвестбанк" у внесенні до реєстру вимог кредиторів ПП "Фірма "Біна" окремо відомостей про нерухоме майно як таке, що обтяжене іпотекою Банку, в частині належних позивачам 35-ти квартир у спірному 70-квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1.

Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування його рішення

18. 22.01.2020 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Промінвестбанк" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Рівненської області від 21.10.2019 залишено без змін.

18.1. Апеляційний суд надав оцінку вимогам апеляційної скарги відповідача-2 щодо скасування оскаржуваного рішення місцевого суду та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позовів фізичних осіб про визнання недійсними договорів №360/09, №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до договорів іпотеки №610/08, №611/08 від 29.05.2008, про зняття заборони відчуження об`єктів нерухомого майна (із 35 квартир належних позивачам на праві власності) і виключення з переліку арештованого державним виконавцем майна відповідача-1 та з відповідних державних реєстрів записів про обтяження майнових прав на квартири, власниками яких є позивачі; визнання спірних вимог ПАТ "Промінвестбанк" на суму 33 549 104, 11 грн., у тому числі 9 200 000 грн. вимог, забезпечених заставою майна боржника, із включення до реєстру вимог кредиторів ПП "Фірма "Біна" окремо відомостей про майно, яке є предметом застави/іпотеки, зокрема, щодо спірних 35 квартир у незавершеному будівництвом житловому будинку по АДРЕСА_1 у місті Костополі, власниками яких вважають себе позивачі.

18.2. Апеляційний суд спростував доводи відповідача-2 про те, що на момент укладення спірних договорів 20.10.2009 фізичні особи-позивачі не набули як прав власників спірних 35-ти квартир, та статусу інвесторів у будівництві житлового будинку, тому не можуть вважатися такими, що їх майнові права порушено укладенням оспорюваних правочинів.

Суд зауважив, що з огляду на встановлені рішеннями судів у цивільних справах №2-217/2011 від 06.01.2011, №2-100/12 від 02.07.2012, №2-315/11 від 08.07.2014 преюдиційні обставини укладення між позивачами та відповідачем-1 у період 2007-2009 років попередніх договорів купівлі-продажу квартир у незавершеному будівництвом 70-квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 у місті Костополі, повної оплати позивачами вартості спірних квартир та визнання за ними на підставі зазначених судових рішень права власності на оплачені квартири з подальшою державною реєстрацією такого речового права за кожним з позивачів, є порушеними майнові права власників фізичних осіб-позивачів внаслідок укладення між відповідачами оспорюваних договорів про внесення змін до іпотечних договорів щодо зміни предмета іпотеки з незавершеного будівництвом 70-квартирного житлового будинку на 35 спірних квартир у зазначеному об`єкті незавершеного будівництва.

За таких обставин, апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про визнання недійсними договорів №360/09, №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до договорів іпотеки №610/08, №611/08 від 29.05.2008 на підставі статей 203, 215, частини другої статті 583 ЦК України та статті 5 Закону України "Про іпотеку".

18.3. Апеляційний суд зауважив, що позовна вимога про зняття заборони на відчуження об`єктів нерухомості та виключення спірного майна з переліку заборон на відчуження та державних реєстрів обтяжень є похідною від вимоги про визнання частково недійсними договорів про внесення змін до договору іпотеки (щодо предмета іпотеки) та визнання іпотеки частково припиненою; з огляду на обставини визнання місцевим судом недійсними оспорюваних правочинів №360/09, №361/09 від 20.10.2009, апеляційний суд погодився з висновками про припинення в силу статті 17 Закону України "Про іпотеку" обтяження іпотекою Банку-відповідача-2 спірних 35-квартир, власниками яких є фізичні особи-позивачі, яку встановлено за наслідком укладення відповідачами договорів 20.10.2009.

18.4. Доводи відповідача-2 про пропуск позивачами строку позовної давності за вимогами про визнання недійсними договорів №360/09, №361/09 від 20.10.2009 апеляційний суд спростував з посиланням на встановлені місцевим судом обставини переривання строку позовної давності пред`явленням прокурором 12.07.2013 позовної вимоги в інтересах трьох фізичних осіб ( ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_2 ) про визнання недійсними договорів №360/09, №361/09 від 20.10.2009 в цілому, що розглядалася в межах цивільної справи №564/1770/13-ц з прийняттям Великою Палатою Верховного Суду постанови 31.10.2018 про залишення в силі рішень судів про закриття провадження у цій справі.

Апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про те, що строк позовної давності для звернення позивачів з вимогами про визнання договорів №360/09, №361/09 від 20.10.2009 недійсними розпочався заново з 31.10.2018, тому позивачі, звертаючись з позовами у дану справу про банкрутство 07.08.2019, 09.08.2019, 10.09.2019, не пропустили загального строку позовної давності у три роки за такими вимогами до відповідачів.

18.5. За встановлених обставин визнання місцевим судом ухвалою 21.10.2019 недійсними договорів №360/09, №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до договорів іпотеки №610/08, №611/08 від 29.05.2008, укладених між ПАТ "Промінвестбанк", як іпотекодержателем, та ПП "Фірма "Біна", як іпотекодавцем, у частині обтяження іпотекою Банку спірних 35 квартир, власниками яких є фізичні особи-позивачі, апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про відсутність підстав для включення до реєстру вимог кредиторів ПП "Фірма "Біна" окремо відомостей щодо зазначених 35 квартир як майна, яким забезпечено кредиторські вимоги Банку до відповідача-1, оскільки спірне нерухоме майно не належить відповідачу-1 на праві власності, а було набуте фізичними особами-позивачами у власність у 2011, 2012, 2014 роках на підставі судових рішень.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (ПАТ "Промінвестбанк", відповідач-2 у справі)

19. Скаржник доводив, що місцевий та апеляційний суди, розглядаючи спір про визнання частково недійсними договорів №360/09, №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до іпотечних договорів, укладених між відповідачами, неправильно застосували до спірних правовідносин статті 1, 5, 15, 16 Закону України "Про іпотеку" та статтю 5 Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати", якою передбачено, що іпотека виникає відповідно до цього Закону та Закону України "Про іпотеку" щодо нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва та майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено.

20. Скаржник зазначив, що суди не взяли до уваги те, що на час внесення ПП "Фірма "Біна" та ПАТ "Промінвестбанк" 20.10.2009 змін до спірних договорів іпотеки договорами №360/09, №361/09, 70-квартиний житловий будинок АДРЕСА_1, який було зареєстровано на праві власності за ПП "Фірма "Біна" та передано Банку в іпотеку за договорами від 29.05.2008 за №610/08, №611/08, прийнятий в експлуатацію 21.12.2009; тобто на час укладення оспорюваних договорів 20.10.2009 житловий будинок був об`єктом незавершеного будівництва; право власності на зазначену нерухомість, а також майнові права на неї належали ПП "Фірма "Біна", а не позивачам.

21. Скаржник зауважив, що на підставі іпотечних договорів від 29.05.2008 з урахуванням договорів про внесення змін від 20.10.2009 у ПП "Фірма "Біна" виникла іпотека в силу статті 5 Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати".

22. Скаржник доводив, що місцевим та апеляційним судами порушено положення статті 4 ГПК України та статей 15, 16, 203, 215 ЦК України при з`ясуванні наявності порушення прав позивачів у момент вчинення відповідачами спірних правочинів. Банк зауважив, що на час укладення договорів 20.10.2009 позивачі не були власниками спірних житлових приміщень (квартир), видача нотаріусом виконавчих написів про звернення стягнення на нерухоме майно (житловий будинок з рядом квартир) мала місце у березні 2010 року до моменту визнання права власності за позивачами на спірні квартири на підставі судового рішення від 28.12.2012. Позивачі, які не є сторонами спірних договорів про внесення змін до договорів іпотеки, не можуть заявляти вимогу про визнання їх недійсними.

23. Скаржник зауважив, що судами порушено статті 73, 75, 76, 77 ГПК України при оцінці на предмет належності та допустимості доказів набуття позивачами права власності на спірні квартири.

24. Скаржник аргументував, що суди неправильно застосували положення ЦК України про позовну давність (статті 256, 257, 261) до позовів про визнання частково недійсними іпотечних договорів та про зняття заборони відчуження об`єктів нерухомості. Банк доводив, що фізичні особи-позивачі звернулися до суду за захистом своїх прав зі спливом строку позовної давності (договори укладено у 2009 році, а з 2010 року позивачі були обізнані про перебування спірних квартир в іпотеці Банку на підставі оскаржуваних договорів іпотеки).

25. Скаржник доводив порушення судами приписів статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства при розгляді кредиторських вимог ПАТ "Промінвестбанк" до ПП "Фірма "Біна". Банк не погодився з висновками судів про внесення відомостей про майно боржника, яке є предметом застави (іпотеки) ПАТ "Промінвестбанк", до реєстру вимог кредиторів частково, та доводив, що суди неправомірно не включили до реєстру відомості про 35 спірних квартир у незавершеному будівництвом житловому будинку АДРЕСА_1 та не врахували, що визнання недійсними додаткових угод про внесення змін до іпотечних договорів не має наслідком визнання недійсними основних договорів іпотеки, на підставі яких спірні квартири були передані боржником в іпотеку Банку.

Доводи інших учасників справи

26. Відзиви на касаційну скаргу ПАТ "Промінвестбанк" не надійшли.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

27. Цивільний кодекс України

Частини перша, друга статті 15 - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частина перша статті 203 - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частина перша статті 215 - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частина перша статті 216 - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Стаття 257 - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частина перша статті 261 - перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частина друга статті 264 - позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Частина третя статті 264 - після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Частина перша статті 316 - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частина перша статті 317 - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частина перша статті 319 - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частина перша статті 321 - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частина перша статті 382 - квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Частина друга статті 583 - заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Частина перша статті 635 - попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

28. Закон України "Про іпотеку" в редакції Закону України №1276-VI від 16.04.2009, чинній з 07.05.2009 на момент укладення договорів про внесення змін до договорів іпотеки 20.10.2009

Частина перша статті 1 - нерухоме майно (нерухомість) - земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці і невід`ємно пов`язані з нею, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Застава повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об`єктів, майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється за правилами, визначеними цим Законом. Іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Об`єкт незавершеного будівництва - об`єкт будівництва, на який видано дозвіл на будівництво, понесені витрати на його спорудження та не прийнятий в експлуатацію відповідно до законодавства.

Частина перша статті 5 - предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Частина друга статті 5 - предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору.

Частина третя статті 5 - частина об`єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом.

Частина друга статті 16 - передача в іпотеку об`єктів незавершеного будівництва здійснюється шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва, об`єктів незавершеного будівництва та майнових прав на них.

Частина третя статті 16 - обтяження об`єкта незавершеного будівництва іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Частина четверта статті 16 - після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Частина п`ята статті 16 - у разі передачі в іпотеку об`єкта незавершеного будівництва забудовником і звернення стягнення на завершену будівлю (споруду) іпотека не поширюється на ту її частину, яка виділена в натурі і була придбана будь-якою особою (покупцем) на підставі цивільно-правового договору шляхом повної сплати її вартості до моменту прийняття рішення про звернення стягнення, якщо інше не встановлено договором з покупцем. Після звернення стягнення до нового власника завершеної будівлі (споруди) або об`єкта незавершеного будівництва переходять визначені договором права і обов`язки забудовника щодо третіх осіб-покупців.

Частина перша статті 17 - іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним (абзац п`ятий частини першої цієї статті).

Частина друга статті 17 - відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

29. Закон України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" в редакції Закону України №3201-IV від 15.12.2005, чинній з 14.01.2006 на момент укладення договорів про внесення змін до договорів іпотеки 20.10.2009

Частина перша статті 5 - іпотека виникає відповідно до цього Закону та Закону України "Про іпотеку" щодо нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва та майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено.

Частина сьома статті 5 - іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, посвідчується нотаріусом на підставі документів, що підтверджують майнові права на цю нерухомість. Іпотекодавцем за таким іпотечним договором може бути забудовник - особа, яка організовує спорудження нерухомості для власних потреб чи для передачі її у власність іншим особам, або особа, власністю якої стане ця нерухомість після завершення будівництва.

30. Кодекс України з процедур банкрутства

Частина перша статті 45 - конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення (абзац 2 частини 2 цієї статті).

Частина восьма статті 45 - розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.

31. Господарський процесуальний кодекс України

Частина четверта статті 75 - обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

32. З урахуванням обмеження компетенції касаційного суду відповідно до положень статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів відповідача-2 про неправильне застосування місцевим та апеляційним судами положень статей 15, 16, 203, 215, 216, 257, 256, 261, 267, 583 ЦК України, статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, статей 1, 5, 15, 16, 18 Закону України "Про іпотеку", статті 5 Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати", статей 2, 28 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції Закону України №1878-VI від 11.02.2010, статей 4, 73, 75, 76, 77 ГПК України.

А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права

33. Юридичний аналіз приписів статті 15 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом своїх особистих майнових прав та інтересів. За змістом статті 4 ГПК України вбачається, що процесуальним законом гарантується право на звернення до господарського суду фізичним та юридичним особам за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також особам, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

34. Положеннями статей 316, 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; зміст права власності становлять права володіння, користування та розпорядження власником належним йому майном, які власник реалізує на власний розсуд; право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

35. Відповідно до статті 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Згідно з частиною другою статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Отже, майнове право, яке можна визначити як "право очікування", є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Відтак, майнове право на нерухоме майно як об`єкт цивільних прав - це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 30.01.2013 у справі №6-168цс12, від якого колегія суддів Верховного Суду при розгляді даної справи не вбачає за необхідне відступати.

36. Майнові права на об`єкт незавершеного будівництва віднесені до предмета іпотеки відповідно до Закону України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" №800-VI від 25.12.2008, яким були внесені зміни до законодавчих актів України, в тому числі і до Закону України "Про іпотеку".

Право на передачу об`єктів незавершеного будівництва в іпотеку також передбачено статтею 5 Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати", що застосовується до спірних правовідносин у редакції Закону України №3201-IV від 15.12.2005, яка визначає іпотекодавцями за іпотечним договором, предметом іпотеки за яким є майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, забудовника як особу, що організовує спорудження нерухомості для власних потреб чи для передачі її у власність іншим особам, або особу, власністю якої стане ця нерухомість після завершення будівництва.

Оспорювані договори про внесення змін до іпотечних договорів у частині визначення предмета іпотеки укладено відповідачами 20.10.2009, тобто в час дії Закону України "Про іпотеку" в редакції Закону України №1276-VI від 16.04.2009, статтею 5 якого визначено коло об`єктів, що можуть бути предметом іпотеки, а саме: нерухоме майно (його частина), об`єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за визначених у зазначеній статті умов. А саме документального підтвердження іпотекодавцем права на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому (частина друга цієї статті).

37. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 29.05.2008 відповідачем-1 - ПП "Фірма "Біна" на підставі іпотечних договорів №610/08, №611/08 із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя передано в іпотеку відповідача-2 - ПАТ "Промінвестбанк" незавершений будівництвом 70-квартирний житловий будинок, площею забудови 1128,3 кв.м., процент готовності незавершеного будівництва - 90%, розташований на земельній ділянці несільськогосподарського призначення площею 0,80 га кадастровий номер земельної ділянки :03:007:0163 по АДРЕСА_1 (пункт 1.2. договорів) (том 17, а.с. 113, 117).

Пунктом 1.3. іпотечних договорів визначено, що предмет іпотеки (об`єкт незавершеного будівництва) належить іпотекодавцю (ПП "Фірма "Біна") на праві власності, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу 70-квартирного житлового будинку незавершеного будівництвом від 15.11.2006 (том 17, а.с. 121, 122).

Отже, на підставі іпотечних договорів №610/08, №611/08 від 29.05.2008 відповідачем-1 передано в іпотеку відповідача-2 належний йому на праві власності об`єкт незавершеного будівництва, яким у розумінні частини першої статті 1 Закону України "Про іпотеку" є об`єкт будівництва, на який видано дозвіл на будівництво, понесені витрати на його спорудження та не прийнятий в експлуатацію відповідно до законодавства.

38. Законодавцем у частині четвертій статті 16 Закону України "Про іпотеку" визначено, що після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору.

Водночас, за змістом частини п`ятої статті 16 Закону України "Про іпотеку" вбачається, що у разі передачі в іпотеку об`єкта незавершеного будівництва забудовником і звернення стягнення на завершену будівлю (споруду) іпотека не поширюється на ту її частину, яка виділена в натурі і була придбана будь-якою особою (покупцем) на підставі цивільно-правового договору шляхом повної сплати її вартості до моменту прийняття рішення про звернення стягнення, якщо інше не встановлено договором з покупцем.

Відтак, з метою захисту прав інвесторів (покупців) квартир у житлових будинках, що не завершені будівництвом, законодавцем встановлено обмеження щодо передачі власником (забудівником) об`єкта незавершеного будівництва в іпотеку за зобов`язаннями власника чи третіх осіб (майнова порука) в частині, яку виділено в натурі після укладення договору іпотеки та яка була придбана іншою особою шляхом повної сплати її вартості на підставі цивільно-правового договору. Тобто законодавчо визначено гарантії захисту майнового права особи, яка проінвестувала будівництво нерухомості (сплатила повну вартість об`єкта нерухомості/його частини), очікувати укладення із забудівником договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості, на підставі якого інвестор (покупець) набуде право власності на проінвестоване (придбане) новостворене нерухоме майно (стаття 328 ЦК України).

Зазначене правове регулювання порядку набуття у власність нерухомого майна, що перебуває на стадії будівництва на момент його придбання, узгоджується з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо розуміння поняття "майно" (possessions) як "існуюче майно" (existing possessions) або активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні "законне сподівання" на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі "Компанія "Пайн Веллі Девелопментс" та інші проти Ірландії" від 29.11.1991, рішення ЄСПЛ "Прессос Компанія Нав`єра" та інші проти Бельгії" від 20.11.1995).

39. Частиною першою статті 635 ЦК України визначено право сторін на укладення попереднього договору, на підставі якого вони зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти в майбутньому основний договір на умовах, встановлених попереднім договором. Укладення попередніх договорів допускається у правовідносинах купівлі-продажу, зокрема, щодо зобов`язання забудівника (власника об`єкта незавершеного будівництва) у погоджений у попередньому договорі строк передати у власність покупця квартиру у житловому будинку після завершення його будівництва (здачі в експлуатацію).

Відтак, при укладенні покупцем із власником об`єкта незавершеного будівництва попереднього договору щодо зобов`язання сторін у майбутньому укласти договір купівлі-продажу індивідуально визначеної квартири у новозбудованому житловому будинку, у покупця виникає право очікування, що у майбутньому (у погоджений у попередньому договорі строк) після повної оплати покупцем вартості квартири власник незавершеного будівництва, як продавець, укладе з ним договір купівлі-продажу, на підставі якого інвестор (покупець) набуде право власності на квартиру як об`єкт цивільних прав.

У разі невиконання забудівником (власником об`єкта незавершеного будівництва) обов`язку з передачі інвестору (покупцю) квартири у новозбудованому житловому будинку після введення його в експлуатацію, інвестор (покупець) вправі захисти своє право у судовому порядку шляхом звернення з позовом про визнання за ним права власності на проінвестовану (придбану) ним квартиру (стаття 392 ЦК України).

40. Розглядаючи спір щодо дійсності оспорюваних правочинів про внесення змін до іпотечних договорів №610/08, №611/08 від 29.05.2008 в частині зміни предмета іпотеки у межах справи №918/1017/15 про банкрутство ПП "Фірма "Біна", місцевим та апеляційним судами взято до уваги встановлені рішеннями судів у цивільних справах №2-217/2011 від 06.01.2011, №2-100/12 від 02.07.2012, №2-315/11 від 08.07.2014 під час розгляду позовних вимог фізичних осіб-позивачів про визнання за ними права власності на спірні 35-квартир у 70-квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 преюдиційні обставини укладення у 2007-2009 роках між ПП "Фірма "Біна" (відповідач-1) та позивачами-фізичними особами попередніх договорів купівлі-продажу квартир у цьому житловому будинку, повної оплати покупцями вартості спірних квартир, що підтверджується виданими відповідачем-1 позивачам довідками від 19.02.2010 та актами приймання-передачі квартир від 19.03.2010; однак, основні договори купівлі-продажу не було укладено з вини ПП "Фірма "Біна". Спірні квартини перебували під обтяженням іпотекою, у зв`язку з укладенням відповідачем-1 з ПАТ "Промінвестбанк" (відповідачем-2) договорів №360/09 та №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до іпотечних №610/08, №611/08 від 29.05.2008 (том 15, а.с. 94-103, том 17, а.с. 46-48).

Верховний Суд зауважує, що укладаючи іпотечний договір щодо об`єкта незавершеного будівництва чи майнових прав на нього, забудівник (власник незавершеного будівництва) повинен ураховувати, що предметом такого договору іпотеки є фактично його "право очікування" щодо майна, яке стане власністю іпотекодавця в майбутньому.

Законодавцем у частині другій статті 583 ЦК України визначено стороною договору застави, різновидом якої є іпотека як застава нерухомого майна, заставодавця, яким може бути власник речі або особа, якій належить майнове право.

Відповідно до вимог частини другої статті 5 Закону України "Про іпотеку", на момент передачі незавершеного будівництвом житлового будинку в іпотеку забудівник (власник об`єкта незавершеного будівництва) повинен довести, що після укладення договору іпотеки іпотекодавець стане власником відповідного нерухомого майна. Зазначену норму сторони іпотечного договору повинні враховувати також при внесенні змін до договору іпотеки.

41. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, до моменту прийняття спірного житлового будинку в експлуатацію (21.12.2009) відповідач-1, як іпотекодавець, уклав з відповідачем-2, як іпотекодержателем, оспорювані договори №360/09, №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до іпотечних договорів №610/08, №611/08 від 29.05.2008 та виклав у новій редакції пункти 1.2. іпотечних договорів, що мало наслідком зміну предмета іпотеки за обома договорами із "незавершеного будівництвом 70-квартирного житлового будинку, площею забудови 1128,3 кв.м., процент готовності незавершеного будівництва - 90%... по АДРЕСА_1" на "належні іпотекодавцю на праві власності квартири у кількості 35 одиниць у незавершеному будівництвом 70-квартирному житловому будинку, площею забудови 1128,3 кв.м., процент готовності незвершеного будівництва - 87% … по АДРЕСА_1" та ідентифіковано спірні 35 квартир за їх нумерацією - №1, №4, №7, №10, №13, №2, №5, №8, №11, №14, №17, №19, №21, №23, №25, №26, №28, №30, №32, №34, №41, №43, №3, №6, №9, №12, №16, №18, №22, №29, №31, №38, №39, №20, №50 (том 15, а.с. 115, 119).

Також, унаслідок укладення договорів №360/09, №361/09 від 20.10.2009 відповідачі внесли зміни до пунктів 1.3. іпотечних договорів, якими визначено правову підставу, на якій іпотекодавець набув право власності на предмет іпотеки. Водночас, незважаючи на те, що за умовами оспорюваних правочинів змінено предмет іпотечних договорів (пункти 1.2.) із "незавершеного будівництвом житлового будинку" на "35 квартир у зазначеному житловому будинку із визначенням їх нумерації", сторони визначили, що предмет іпотеки як у первісній редакції іпотечних договорів 29.05.2008, так і в редакції зі змінами, внесеними до них договорами 20.10.2009, належить іпотекодавцю (відповідачу-1) на праві власності на підставі договору купівлі-продажу 70-квартирного житлового будинку незавершеного будівництвом від 15.11.2006.

Статтею 382 ЦК України передбачено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Отже, квартира є об`єктом права власності лише за умови попереднього прийняття новозбудованого житлового будинку в експлуатацію відповідно до законодавства. До моменту здачі багатоквартирного будинку в експлуатацію, в іпотеку можуть бути передані лише майнові права на квартиру в об`єкті незавершеного будівництва.

Судами встановлено, що на момент укладення відповідачами 1, 2 оспорюваних договорів 20.10.2009 спірний 70-квартирний житловий будинок не було здано в експлуатацію.

Тобто на момент внесення змін до іпотечних договорів у частині предмета іпотеки у відповідача-1, як власника об`єкта незавершеного будівництва, не виникло як права власності на спірні 35 квартир, так і майнових прав на зазначені квартири, оскільки у 2007-2009 роках відповідач-1 уклав з фізичними особами-позивачами попередні договори купівлі-продажу, згідно з пунктами 3, 7, 9 яких зобов`язався укласти з покупцями в майбутньому договори купівлі-продажу квартир, що визначені у пунктах 1 попередніх договорів як майно з ідентифікацією їх за номерами та поверховістю розташування в об`єкті незавершеного будівництва, та не відчужувати, не надавати в користування майно іншим особам, не передавати його в іпотеку з моменту підписання та нотаріального посвідчення попередніх договорів (том 15, а.с. 127, 128, 131, 133, 135, 138, 140, 142, 143, 146-147, 149, 152, 153, 155, 157, 161, том 17, а.с. 31, 37, 40).

Отже, договори №360/09, №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до іпотечних договорів №610/08, №611/08 від 29.05.2008 були укладені відповідачами 1, 2 за відсутності підтвердження того, що іпотекодавець (відповідач-1) набуде право власності на спірні 35 квартир у майбутньому (після здачі житлового будинку в експлуатацію), що не узгоджується з вимогами частини другої статті 5 Закону України "Про іпотеку".

42. За змістом частини першої статті 203 ЦК України вбачається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, оскільки протилежне є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним в силу частини першої статті 215 ЦК України. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина перша статті 216 ЦК України).

За встановлених судами обставин вчинення відповідачами оспорюваних правочинів з порушенням вимог статті 5 Закону України "Про іпотеку" та частини другої статті 583 ЦК України, що полягало у зміні предмета іпотеки, переданого відповідачем-1 в іпотеку відповідача-2, на 35 квартир у незавершеному будівництвом житлового будинку, що по вулиці по АДРЕСА_1, за відсутності у відповідача-1 (власник об`єкта незавершеного будівництва), права власності на спірні квартири як окремі об`єкти права власності, а також майнових прав на зазначені квартири з огляду на їх відчуження відповідачем-1 у 2007-2009 роках на підставі попередніх договорів на користь фізичних осіб-позивачів з подальшою повною оплатою покупцями їх вартості до моменту вчинення оспорюваних правочинів 20.10.2009, місцевий та апеляційний суди дійшли правильних висновків про визнання недійсними договорів №360/09, №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до іпотечних договорів №610/08, №611/08 від 29.05.2008. Внаслідок зміни предмета іпотеки вчиненням спірних правочинів, було обтяжено іпотекою відповідача-2 належні фізичним особам-позивачам майнові права на квартири у незавершеному будівництвом житловому будинку без виділення в натурі частини об`єкта нерухомого майна, незавершеного будівництвом (спірні квартири становили 48/100 будівництва), та державної реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості, що не узгоджується з частиною п`ятою статті 16 Закону України "Про іпотеку".

43. Судами встановлено, що виконавчим написами №313, №314 від 31.03.2010 приватний нотаріус Рівненського МНО Чеврук В.М. звернув стягнення на спірні 35 квартир (№1, №4, №7, №10, №13, №2, №5, №8, №11, №14, №17, №19, №21, №23, №25, №26, №28, №30, №32, №34, №41, №43, №3, №6, №9, №12, №16, №18, №22, №29, №31, №38, №39, №20, №50) у незавершеному будівництвом 70-квартирному житловому будинку, площею забудови 1128,3 кв.м., процент готовності незавершеного будівництва 87%, що знаходиться у місті Костополі по АДРЕСА_1, та належить на праві власності ПП "Фірма "Біна" на користь ПАТ "Промінвестбанк" на суму 3 438 126, 30 грн. та на суму 2 000 грн. витрат по вчиненню виконавчого напису нотаріуса.

Судами встановлено, що на виконання виконавчого напису нотаріуса відділом ДВС Костопільського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №23406551 та 02.09.2010 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Дану постанову внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Звертаючись з позовними вимогами про зняття заборони на відчуження об`єктів нерухомості, виключення їх з переліку арештованого майна та з державних реєстрів речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, реєстру заборон відчуження нерухомого майна (35 квартир у 70-квартирному житловому будинку по АДРЕСА_1), фізичні особи-позивачі доводили, що наявність оспорюваних записів про обтяження майна в Єдиному реєстрів заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушує їх право власності на спірні квартири, яке визнано за ними на підставі судових рішень у справах №2-217/2011 від 06.01.2011, №2-100/12 від 02.07.2012, №2-315/11 від 08.07.2014, та обмежує власників квартир у користуванні та розпорядженні належним їм нерухомим майном (квартирами як об`єктами права власності) внаслідок накладення приватним нотаріусом заборони відчуження та звернення стягнення на них Банком-відповідачем-2 за зобов`язаннями відповідача-1 ПП "Фірма "Біна" як майнового поручителя.

За змістом частин першої, другої статті 17 Закону України "Про іпотеку" вбачається, що визнання іпотеки припиненою внаслідок визнання недійсним іпотечного договору є підставою для державної реєстрації відомостей про припинення іпотеки як обтяження.

За встановлених обставин визнання місцевим судом ухвалою від 21.10.2019 у даній справі недійсними оспорюваних договорів №360/09, №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до іпотечних договорів №610/08, №611/08 від 29.05.2008, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про виключення з переліку арештованого майна у виконавчому провадженні ВП №23406551 від 02.09.2010 з виконання виконавчих написів нотаріуса від 31.03.2010 про звернення стягнення на спірні квартири на задоволення вимог відповідача-2 до відповідача-1 та з відповідних державних реєстрів належних фізичним особам-позивачам на праві власності 35-ти квартир у 70-квартирному житловому будинку, що по АДРЕСА_1.

Верховний Суд зауважує, що наявність у державних реєстрах обтяжень нерухомого майна записів про обтяження 35-ти квартир фізичних осіб-позивачів іпотекою відповідача-2 у виконавчому провадженні із звернення стягнення на спірні квартири як предмет іпотеки за іпотечними договорами №610/08, №611/08 від 29.05.2008 у редакції додаткових угод №360/09, №361/09 від 20.10.2009, порушує права фізичних осіб-власників спірних квартир, на які було звернуто стягнення без урахування вимог частини п`ятої статті 16 Закон України "Про іпотеку" про непоширення обтяження іпотекою на ту частину об`єкта незавершеного будівництва, яка виділена в натурі і була придбана фізичними особами-позивачами у відповідача-1 на підставі попередніх договорів у 2007-2009 роках з повною оплатою їх вартості до моменту прийняття відповідачем-2 рішення про звернення стягнення на спірні квартири за зобов`язаннями з майнової поруки відповідача-1.

44. Аналіз положень частин першої, другої, восьмої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства дозволяє дійти висновку, що у разі визнання вимог кредитора забезпеченими повністю (частково) заставою (іпотекою) майна боржника, до реєстру вимог кредиторів вносяться відомості про майно боржника, яке є предметом застави (іпотеки) згідно з відповідним державним реєстром (на підставі даних реєстру речових прав, реєстру іпотек).

Оскаржуючи в касаційному порядку результат розгляду апеляційним та місцевим судами кредиторських вимог ПАТ "Промінвестбанк", відповідач-2 не погодився з рішеннями судів у частині відмови у включенні до реєстру вимог кредиторів ПП "Фірма "Біна" відомостей про спірні 35 квартир у житловому будинку по АДРЕСА_1 як про майно, яким забезпечено вимоги Банку до боржника, що виникли на підставі іпотечних договорів №610/08, №611/08 від 29.05.2008.

Верховний Суд вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій за наслідком розгляду кредиторських вимог ПАТ "Промінвестбанк" з огляду на встановлені судами обставини визнання недійсними договорів № 360/09, №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до іпотечних договорів щодо зміни предмета іпотеки із "незавершеного будівництвом 70-квартирного житлового будинку" на "належні іпотекодавцю на праві власності квартири у кількості 35 одиниць у незавершеному будівництвом 70-квартирному житловому будинку" та виключення з державних реєстрів обтяжень відомостей про обтяження спірних 35-ти квартир іпотекою відповідача-2 за зобов`язаннями відповідача-1 (ПП "Фірма "Біна").

45. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, "Рябих проти Російської Федерації" від 24.07.2003) щодо реалізації права на справедливий суд (пункт 1 статті 6 Конвенції) повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого і вимушеного характеру. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили у законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень, яких у цій справі касаційним судом не виявлено.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача-2 та їх відображення у постанові апеляційного суду та ухвалі місцевого суду, питання вичерпності висновків судів, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У справі, що розглядається, Верховний Суд вважає, що відповідачу-2 надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, як у матеріально-правовому, так і в процесуальному аспектах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованості висновків місцевого та апеляційного судів про укладення договорів №360/09, №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до іпотечних договорів з порушенням вимог статті 5 Закону України "Про іпотеку" щодо предмета іпотеки та частини другої статті 583 ЦК України, що визначає коло осіб, які можуть бути заставодавцями; про наявність підстав для скасування записів про обтяження спірних квартир у відповідних державних реєстрах з огляду на обставини визнання недійсними додаткових угод до іпотечних договорів (якими змінено предмет іпотеки та обтяжено іпотекою відповідача-2 спірні квартири, майнові права на які позивачі набули за попередніми договорами у відповідача-1 до внесення змін до іпотечних договорів 20.10.2009); про відсутність підстав за таких обставин для внесення до реєстру вимог кредиторів ПП "Фірма "Біна" відомостей про спірні квартири як обтяжені іпотекою Банку.

А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

46. Доводи скаржника, викладені в пункті 19 описової частини даної постанови, Верховний Суд вважає частково обґрунтованими та погоджується з відповідачем-2 у частині того, що об`єкт незавершеного будівництва та майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, може бути предметом іпотеки, що підтверджується висновками пункту 36 мотивувальної частини цієї постанови.

Разом з тим, Суд зауважує, що частиною другою статті 5 Закону України "Про іпотеку" встановлено умову, за якої об`єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, може бути предметом іпотеки - іпотекодавець повинен документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому.

За встановлених судами обставин укладення відповідачем-1 у 2007-2009 роках попередніх договорів із фізичними особами-позивачами із зобов`язанням в майбутньому укласти з покупцями договори купівлі-продажу спірних 35-ти квартир у 70-квартирному житловому будинку за умов повної оплати їх вартості позивачами на момент внесення відповідачами 20.10.2009 змін до іпотечних договорів, Верховний Суд вважає помилковими доводи відповідача-2 про доведення відповідачем-1 набуття ним у власність спірних 35 квартир чи майнових прав на них на момент вчинення з відповідачем-2 спірних правочинів 20.10.2009.

47. Верховний Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача-2 за змістом пункту 20 описової частини цієї постанови про те, що на момент вчинення спірних правочинів 20.10.2009 право власності на спірну нерухомість та майнові права на неї належали відповідачу-1 (ПП "Фірма Біна"), як іпотекодавцю, виходячи з висновків Суду в пунктах 38, 41 мотивувальної частини цієї постанови.

48. Доводи скаржника за змістом пункту 21 описової частини даної постанови про те, що на підставі іпотечних договорів від 29.05.2008 з урахуванням змін, внесених договорами від 20.10.2009, у відповідача-1 виникли іпотечні зобов`язання перед відповідачем-2 в силу статті 5 Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати", Суд вважає необґрунтованими. Зазначеним Законом, так як і Законом України "Про іпотеку" в редакції Закону №1276-VI від 16.04.2009, що застосовується до спірних правовідносин, визначено право іпотекодавця передати в іпотеку об`єкт незавершеного будівництва та майнові права на нього, однак, частиною сьомою статті 5 Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" обов`язковою умовою укладення договору іпотеки на таких умовах є підтвердження іпотекодавцем наявності у нього майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва (його частину). Однак, на момент вчинення спірних договорів 20.10.2009 відповідач-1 не довів наявності у нього майнових прав на 35 квартир.

49. Верховний Суд вважає помилковими доводи відповідача згідно з пунктом 22 описової частини цієї постанови про порушення місцевим та апеляційним судами положень статті 4 ГПК України та статей 15, 16, 203, 215 ЦК України при з`ясуванні порушення прав позивачів внаслідок укладення відповідачами оспорюваних договорів 20.10.2009, з огляду на висновки Суду, викладені у пунктах 39, 42 мотивувальної частини цієї постанови.

50. Доводи скаржника за змістом пунктів 23, 25 описової частини цієї постанови про те, що суди порушили статті 73, 75, 76, 77 ГПК України при наданні оцінки на предмет належності та допустимості доказів набуття позивачами права власності на спірні квартири, а також безпідставно не включили до реєстру вимог кредиторів відповідача-1 відомості про спірні 35 квартир як майно відповідача-1, обтяжене іпотекою Банку, Суд відхиляє, як такі, що спрямовані на переоцінку доказів, яким надана оцінка місцевим та апеляційним судами, що виходить за межі повноважень касаційного суду згідно із статтею 300 ГПК України.

51. Верховний Суд зауважує, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України вбачається, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідач-2 у касаційній скарзі аргументував пропуском позивачами строку позовної давності при зверненні до відповідачів 1, 2 з вимогою про визнання частково недійсними договорів №360/09, №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до іпотечних договорів з посиланням на те, що спірні правочини укладено у 2009 році, а з 20.08.2010 внаслідок подання позову до цивільного суду про виключення спірного майна з акта опису майна та звільнення його з-під арешту позивачі були обізнані про перебування 35-ти квартир в іпотеці відповідача-2 у зв`язку з укладенням 20.10.2009 з відповідачем-1 спірних договорів.

Судами встановлено, що фізичні особи-позивачі набули права власності на спірні квартири на підставі судових рішень у цивільних справах №2-217/2011 від 06.01.2011, №2-100/12 від 02.07.2012, №2-315/11 від 08.07.2014 за наслідком захисту своїх майнових прав очікування на укладення з відповідачем-1, як продавцем, договорів купівлі-продажу спірних квартир на виконання умов укладених у 2007-2009 роках попередніх договорів купівлі-продажу. Дані судові рішення набрали законної сили, відповідно, 17.01.2011, 28.09.2012, 21.07.2014.

До визнання за позивачами у 2011, 2012, 2014 роках права власності на спірні 35 квартир, як індивідуалізовані об`єкти права власності у багатоквартирному житловому будинку, позивачі володіли лише майновим правом очікування щодо набуття у власність в майбутньому проінвестованої (придбаної) ними квартири у спірному житловому будинку шляхом укладення з відповідачем-1 договору купівлі-продажу відповідної квартири.

Відтак, перебіг строку позовної давності у даному спорі щодо дійсності оспорюваних договорів 20.10.2009, що порушують права позивачів як власників спірних 35 квартир, що є окремими об`єктами цивільних прав, необхідно обчислювати щодо кожного з позивачів з урахуванням дати набуття ним права власності на конкретну квартиру на підставі одного із зазначених рішень судів у цивільних справах №2-100/12, №2-217/11, №2-315/11.

Отже, місцевий та апеляційний суди дійшли правильного висновку, що кінцевим строком для пред`явлення фізичними особами, які набули право власності на спірні 35 квартир 28.09.2012, 17.01.2011, 21.07.2014, вимог про визнання недійсними оспорюваних договорів 20.10.2009 №360/09, №361/09 є, відповідно, 28.09.2015, 17.01.2014, 21.07.2017.

52. Звернення прокурора у липні 2013 року з позовом про визнання недійсними договорів №360/09, №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до іпотечних договорів №610/08, №611/08 від 29.05.2008 в інтересах фізичних осіб-власників спірних квартир ( ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_2 ), що розглядався судами цивільної юрисдикції у межах провадження у справі №564/1770/13-ц, перервало строк позовної давності за вимогами щодо оскарження дійсності договорів №360/09, №361/09 від 20.10.2009 в силу частини другої статті 264 ЦК України. Після залишення в силі постановою Верховного Суду від 31.10.2018 ухвал місцевого та апеляційного суду про закриття справи №564/1770/13-ц у зв`язку з її непідвідомчістю цивільним судам, з 31.10.2018 загальний строк позовної давності у три роки за такими позовними вимогами розпочався заново, а час, що минув до 12.07.2013, до нового строку не зараховується (частина третя статті 264 ЦК України).

Верховний Суд зауважує, що механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Процесуальним законом не допускається розгляду одного і того ж спору, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав одним і тим же судом чи судом іншої територіальної, предметної чи суб`єктної юрисдикції. Звернення особи до суду з позовом, тотожним позову, що вже перебуває на розгляді у суді, є підставою для відмови у відкритті провадження у справі (пункт 3 частини першої статті 186 ЦПК України, пункт 3 частини першої статті 175 ГПК України).

Отже, з моменту звернення прокурора у липні 2013 року з позовом в інтересах ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_2 з позовом про визнання недійсними договорів №360/09, №361/09 від 20.10.2009 та здійснення його розгляду у справі №564/1770/13-ц до моменту закриття провадження у цій справі судами першої та апеляційної інстанцій та залишення їх рішень (ухвал) в силі постановою Верховного Суду 31.10.2018, інші фізичні особи-позивачі, права яких, як власників квартир у спірному 70-квартирному житловому будинку, також було порушено укладенням оспорюваних договорів №360/09, №361/09 від 20.10.2009, мали підстави вважати, що їх права можуть бути захищені внаслідок розгляду позовних вимог прокурора у цивільній справі №564/1770/13-ц, тоді як їх повторне звернення з тотожним позовом до суду мало б наслідком відмову у відкритті провадження за такими вимогами.

Відтак, звертаючись 07.08.2019, 09.08.2019 та 10.09.2019 у дану справу №918/1017/15 про банкрутство ПП "Фірма "Біна" з позовами про визнання частково недійсними договорів №360/09, №361/09 від 20.10.2009 про внесення змін до іпотечних договорів №610/08, №611/08 від 29.05.2008, фізичні особи-позивачі не пропустили строку позовної давності у три роки, що розпочався заново з 31.10.2018, тому порушені майнові права позивачів як власників спірних квартир у 70-квартирному житловому будинку підлягали захисту за наслідком розгляду місцевим господарським судом спору по суті.

53. Колегією суддів Верховного Суду враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23.01.2019 у справі №712/21651/12, у якій Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками апеляційного суду про те, що звернення позивача до суду з позовом з порушенням правил підсудності, що мало наслідком його (позову) повернення позивачеві для подання до належного суду, не перериває строку позовної давності за правилами частини другої статті 264 ЦК України.

Разом з тим, Суд зазначає, що на момент звернення прокурора у липні 2013 року в інтересах ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_2 з позовом про визнання недійсними договорів №360/09, №361/09 від 20.10.2009 до місцевого суду цивільної юрисдикції Господарським судом Рівненської області не здійснювалося провадження у справі №918/1017/15 про банкрутство відповідача-1 - ПП "Фірма "Біна", а таке провадження було порушено ухвалою місцевого господарського суду 15.09.2015, що в силу частини четвертої статті 10 Закону про банкрутство в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011, зумовлювало підвідомчість майнових спорів, стороною яких є боржник (ПП "Фірма "Біна") господарському суду, який розглядає справу про банкрутство боржника.

Обставини порушення справи про банкрутство відносно ПП "Фірма "Біна", яке визначено прокурором співвідповідачем поряд з ПАТ "Промінвестбанк", були встановлені місцевим судом під час здійснення провадження у цивільній справі №564/1770/13-ц та закрито у зв`язку із цим ухвалою від 17.01.2017 провадження у зазначеній справі.

Апеляційним судом (08.02.2017) та Верховним Судом (31.10.2018) залишено без змін ухвалу місцевого суду 17.01.2017 у справі №564/1770/13-ц. Суди апеляційної й касаційної інстанцій погодилися із визначеною місцевим судом підставою для закриття провадження у справі №564/1770/13-ц підвідомчість спору щодо дійсності оспорюваних договорів, стороною яких є відповідач-боржник, господарському суду у справі про банкрутство боржника. Отже, позов прокурора в інтересах ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів №360/09, №361/09 від 20.10.2009 є таким, що його пред`явлено до відповідачів у липні 2013 року без порушення правил підсудності.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

54. З огляду на таке, відсутність порушень норм матеріального і процесуального права при прийнятті рішень судами попередніх інстанцій, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги відповідача-2 та залишення без змін постанови апеляційного суду та ухвали місцевого суду.

В. Судові витрати

55. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, згідно із статтею 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.01.2020 та ухвалу Господарського суду Рівненської області від 21.10.2019 у справі №918/1017/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді О.О. Банасько

О.В. Васьковський