ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2020 року Справа № 923/103/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В., за участю секретаря судових засідань Бурдюг Т.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Башак» (м. Олешки Херсонської області),

до відповідача: Фермерського господарства «ОАЗИС ПІВДНЯ» (с. Надеждівка Чаплинського району Херсонської області),

про стягнення 7 848 968 грн. 49 коп.,

за участю представників:

позивача - Матвєєва-Вац Н.В., адвокат,

відповідача - Гетьман АА., адвокат.

Позивач 30.01.2020 року звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача основну суму боргу за договором про надання безвідсоткової поворотної допомоги № 01052017 від 03.05.2017 року з урахуванням індексу інфляції в сумі 1 676 493 грн. 83 коп., 3% річних за прострочення виконання зобов`язання в сумі 80 073 грн. 00 коп., основну суму боргу за договором № 01/02/2018 позики (безвідсоткової) від 27.02.2018 року з урахуванням індексу інфляції в сумі 5 071 652 грн. 79 коп., 3% річних за прострочення зобов`язання в сумі 157 366 грн. 00 коп., пеню за прострочення виконання зобов`язання в сумі 863 382 грн. 87 коп.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2020 року справу розподілено судді Гридасову Ю.В.

Ухвалою суду від 03.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження, з викликом сторін, на 27 лютого 2020 року о 14:00.

У підготовчому судовому засіданні оголошувалась перерва з 27.02.20 по 14.00 19.03.20.

Розгляд справи у підготовчому засіданні відкладався протокольними ухвалами з 19.03.20 до 15.00 16.04.20, з 16.04.20 до 14.00 12.05.20, з 12.05.20 до 14.30 30.06.20.

Ухвалою у справі, яка занесена до протоколу підготовчого судового засідання 19.03.20, 16.04.20, 12.05.20, 30.06.20 продовжено строк підготовчого провадження до 14.07.20.

Ухвалою у справі, яка занесена до протоколу підготовчого судового засідання 30.06.20, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 14.00.20 о 15.00.

У судовому засіданні 14.07.20 проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позивач у позовній заяві та відповіді на відзив посилається на наступні обставини:

03.05.2017 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 01052017, умовами вказаного Договору встановлено, що поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України у сумі 1 531 800, 00 (один мільйон п`ятсот тридцять одна тисяча вісімсот) гривень без ПДВ зі встановленим строком до закінчення строку дії договору, Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє протягом одного календарного року або до повного виконання сторонами їх зобов`язань за Договором, Договір може бути скасовано за домовленістю Сторін;

з 05 травня 2017 року по 27 грудня 2017 року Позивачем, на виконання умов Договору № 01052017, через ПАТ «Приват Банк» надано зворотної фінансової допомоги на суму 1 531 800, 00 грн.;

відповідно до умов Договору № 01052017 встановлено порядок повернення поворотної допомоги, яким визначено, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до закінчення строку дії договору, шляхом повернення грошових коштів на рахунок позикодавця в установі банку, тобто до 03.05.2018 року;

як стверджує Позивач, станом на дату подання позовної заяви (30.01.2020 року), Відповідач не здійснив повернення грошових коштів - поворотної фінансової допомоги, період прострочення повернення грошових коштів становить 636 календарних днів (починаючи з 04.05.2018 року по 30.01.2020 року) у зв`язку з чим, крім суми основної заборгованості Відповідач, на думку Позивача, має сплатити інфляційні втрати та три відсотки річних за весь період прострочення виконання зобов`язання;

у призначеннях платежу у наданих Позивачем до суду платіжних дорученнях допущенні неточності, однак сума всіх платіжних доручень (в кількості 8 шт.) за 2017 рік повністю співпадає із сумою Договору № 01052017 та становить 1 531 800,00 грн.;

Позивачу не було відомо про існування Додаткової угоди від 01.06.2017 року, її походження у Позивача викликає сумніви;

за даними бухгалтерського обліку Позивача між ФГ «Оазис Півдня» та ТОВ «Башак» не укладались інші угоди в 2017 році про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, позики, тощо, окрім Договору № 01052017 від 03.05.2017 року;

крім того, між Позивачем та Відповідачем було укладено другий Договір № 01/02/2018 позики (безвідсоткової) від 27.02.2018 року, відповідно до умов якого Позикодавець передає Позичальникові безпроцентну позику на суму 4 859 441, 00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути зазначену суму позики в обумовлений строк;

пунктом 2.2 Договору № 01/02/2018 визначено, що повернення зазначеної в даному договору суми позики може відбуватися за бажанням Позичальника протягом одного року по частинам (в розстрочку), але не пізніше 31.12.2018 р. Зазначено сума безпроцентної позики може бути повернута Позичальником достроково;

на виконання умов Договору № 01/02/2018 Позивачем, починаючи з 27 лютого 2018 року по 06 серпня 2018 року через ПАТ «Приват Банк» надано зворотної фінансової допомоги на суму 4 859 441, 00 грн.;

станом на дату подання позовної заяви (30.01.2020 року), Відповідач не здійснив повернення грошових коштів - поворотної фінансової допомоги, чим порушив умови Договору № 01/02/2018;

період прострочення повернення грошових коштів становить 394 календарних дні (починаючи з 01.01.2019 року по 30.01.2020 року) у зв`язку з чим, крім суми основної заборгованості Відповідач, на думку Позивача, має сплатити інфляційні втрати та три відсотки річних за весь період прострочення виконання зобов`язання;

Позивачу не відомо походження додаткової угоди від 12 серпня 2018 року, Позивачем ця додаткова угода не укладалась та не відбувалось прощення боргу в сумі 4 859 441,00 грн., які були надані як позика, а в бухгалтерському обліку Позивача рахується заборгованість за Відповідачем у зазначеній вище сумі;

відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про валюту і валютні операції» визначено, що валютні цінності - національна валюта (гривня), іноземна валюта та банківські метали;

Додаткова угода від 12.09.2018 року, згідно якої Позивач надає Відповідачу фінансову допомогу на безповоротній основі в розмірі 4 859 441,00 грн., підлягала нотаріальному посвідченню, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує 17x50 = 850 грн., укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню;

на думку Позивача, Додаткова угода від 12.09.2018 року, згідно якої Позивач надає Відповідачу Фінансову допомогу на безповоротній основі, та якою припиняються зобов`язання в силу закону, а саме ст. 203, 215, 216, 220, 719 Цивільного кодексу України, є нікчемною та не створює ніяких юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з її недійсністю;

як стверджує Позивач, Відповідачем не надано доказів до відзиву на позовну заяву того, що ним було здійснено зарахування грошових коштів в сумі 4 859 441,00 грн. до складу доходів та сплачено відповідні податки;

на думку Позивача, доказів повернення отриманої позики в розмірі 4 859 441,00 грн. Відповідач не надав, а тому позов в частині стягнення основного боргу є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Представник позивача під час судового розгляду справи по суті (у вступному та заключному слові) підтримав вимоги, викладені у позовній заяві та заперечував проти аргументів відповідача, викладених у відзиві.

Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на наступні обставини:

ТОВ «Башак» зобов`язання щодо надання фінансової допомоги не виконав і 01 червня 2017 року уклали Угоду про скасування договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №01052017 від 03 травня 2017 року;

будь-яких фінансових зобов`язань у ФГ «Оазис Півдня» перед ТОВ «Башак» не існує;

надані Позивачем платіжні доручення не підтверджують перерахування коштів на рахунок Відповідача згідно (за умовами) договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №01052017 від 03 травня 2017 року, а містять посилання на інші договірні відносини між Позивачем та Відповідачем, що не є предметом даного судового спору;

12 вересня 2018 року (Відповідачем помилково зазначено дату 07.07.18) між ТОВ «Башак» та ФГ «Оазис Півдня» було укладено додаткову угоду до договору № 01/02/2018 позики (безвідсоткової) від 27 лютого 2018 року, відповідно до умов якої Сторони домовились змінити пункт Предмет і Терміни договору на безповоротну фінансову допомогу шляхом прощення боргу в сумі 4859441,00 (чотири мільйони вісімсот п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста сорок одна) гривня 00 коп., сторони узгодили вважати Договір № 01/02/2018 позики (безвідсоткової) від 27.02.2018 року таким, що втратив чинність, Додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання, в зв`язку з припиненням зобов`язань ТОВ «Башак» заявляє про відсутність в неї жодних матеріальних претензій до ФГ «Оазис Півдня»;

як зазначає відповідач, ст. 605 ЦК України передбачено припинення зобов`язання прощенням боргу;

на думку Відповідача, внаслідок укладання 12.09.18 року між ТОВ «Башак» та ФГ «Оазис Півдня» додаткової угоди до договору № 01/02/2018 позики (безвідсоткової) від 27 лютого 2018 року у Відповідача відсуне зобов`язання щодо повернення позики Позивачу, що також підтверджується фактом відсутності звернення (претензії) чи вимоги) щодо повернення коштів на адресу ФГ «Оазис Півдня».

Представник відповідача під час судового розгляду справи по суті (у вступному та заключному слові) заперечував проти позовних вимог та аргументів позивача, викладених у позові та відповіді на відзив.

Позивачем під час судового розгляду справи подані наступні заяви (по суті справи та з процесуальних питань):

30.01.20 - позов;

14.02.20 - клопотання (супровідний лист) про долучення до справи нових письмових доказів;

26.02.20 - клопотання (супровідний лист) про долучення до справи нових письмових доказів;

17.03.20 - клопотання про витребування доказів;

17.03.20 - відповідь на відзив;

17.03.20 - заява про виключення документу з числа доказів.

Відповідачем під час судового розгляду справи подані наступні заяви (по суті справи та з процесуальних питань):

27.02.20 - відзив;

13.04.20 - заява про відкладення розгляду справи;

08.05.20 - заява про відкладення розгляду справи.

Заслухавши вступне та заключне слово представників учасників справи, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши у судовому засіданні докази, якими вони обґрунтовуються, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03.05.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Башак» (надалі за текстом рішення - Позикодавець, Позивач) та Фермерським господарством «ОАЗИС ПІВДНЯ» (надалі за текстом рішення - Позичальник, Відповідач) було укладено Договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 01052017 (надалі за текстом рішення - Договір № 01052017) (аркуші справи 27 - 28, том справи 1), умовами вказаного Договору узгоджено, що поворотна фінансова допомога надається у національній валюті України у сумі 1 531 800, 00 (один мільйон п`ятсот тридцять одна тисяча вісімсот) гривень без ПДВ зі встановленим строком до закінчення строку дії договору, Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє протягом одного календарного року або до повного виконання сторонами їх зобов`язань за Договором, Договір може бути скасовано за домовленістю Сторін. Відповідно до умов зазначеного Договору № 01052017 встановлено порядок повернення поворотної допомоги, яким визначено, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до закінчення строку дії договору, шляхом повернення грошових коштів на рахунок позикодавця в установі банку.

У період з 05 травня 2017 року по 27 грудня 2017 року Позивачем, на виконання умов Договору № 01052017, через ПАТ «Приват Банк», надано на користь Відповідача зворотної фінансової допомоги на суму 1 531 800, 00 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями: платіжне доручення № 5 від 05.05.2017 року на суму 262 000,00 грн. з призначенням платежу «зворотня фінансова допомога згідно договору № б/н від 05.05.2017 року»; платіжне доручення № 6 від 05.05.2017 року на суму 198 100,00 грн. з призначенням платежу «зворотня фінансова допомога згідно договору № б/н від 05.05.2017 року»; платіжне доручення № 7 від 11.05.2017 року на суму 197 400,00 грн. з призначенням платежу «зворотня фінансова допомога згідно договору № б/н від 05.05.2017 року»; платіжне доручення № 10 від 16.05.2017 року на суму 199 500,00 грн. з призначенням платежу «зворотня фінансова допомога згідно договору № б/н від 05.05.2017 року»; платіжне доручення № 11 від 18.05.2017 року на суму 200 000,00 грн. з призначенням платежу «зворотня фінансова допомога згідно договору № б/н від 05.05.2017 року»; платіжне доручення № 78 від 08.11.2017 року на суму 100 000,00 грн. з призначенням платежу «безвідсоткова фінансова позика»; платіжне доручення № 91 від 13.11.2017 року на суму 134 000,00 грн. з призначенням платежу «поворотня безвідсоткова фінансова позика. без ПДВ»; платіжне доручення № 137 від 27.12.2017 року на суму 240 800,00 грн. з призначенням платежу «зворотня фінансова допомога згідно договору № б/н від 27.12.2017 року» (аркуші справи 29 - 36, том справи 1).

Як зазначає Позивач, у розділі «призначення платежу» наданих Позивачем до суду платіжних доручень допущенні неточності, однак сума всіх платіжних доручень (в кількості 8 шт.) за 2017 рік співпадає із сумою Договору № 01052017 та становить 1531800,00 грн.

01 червня 2017 року, через місяць після укладання Договору №01052017, сторони уклали Угоду про скасування договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 01052017 від 03 травня 2017 року (аркуш справи 61, том справи 2), оригінал якої оглянуто у судовому засіданні.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами нікчемність (недійсність) вказаної Угоди внаслідок її підписання неуповноваженою Позивачем особою, а посилання Позивача на те, що такого способу припинення господарського зобов`язання як «скасування договору» не передбачено законом, не приймається судом до уваги, оскільки відповідно до приписів ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, за згодою сторін.

Отже, зобов`язання сторін за договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 01052017 від 03.05.2017 року припинились 01.06.17 за згодою сторін шляхом скасування зазначеного договору, як передбачено умовами останнього у розділі «Строк дії Договору та інші положення».

При цьому, Позивач не позбавлений права на звернення з позовом про повернення сплачених на користь Відповідача коштів, за вказаними вище платіжними дорученнями, на інших правових підставах та/або умовах інших правочинів.

Вказані обставини свідчать про безпідставність позовних вимог у вказаній вище частині (як щодо суми основної заборгованості так і інфляційних втрат та трьох відсотків річних за весь період прострочення виконання зобов`язання).

Крім того, між Позивачем та Відповідачем було укладено другий Договір № 01/02/2018 позики (безвідсоткової) від 27.02.2018 року (надалі за текстом рішення - Договір № 01/02/2018) (аркуші справи 38 - 39, том справи 1), відповідно до умов якого Позикодавець передає Позичальникові безпроцентну позику на суму 4 859 441, 00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути зазначену суму позики в обумовлений строк. Пунктом 2.2 Договору № 01/02/2018 узгоджено, що повернення зазначеної у даному договорі суми позики може відбуватися за бажанням Позичальника протягом одного року по частинам (в розстрочку), але не пізніше 31.12.2018 р. Зазначено сума безпроцентної позики може бути повернута Позичальником достроково.

На виконання умов Договору № 01/02/2018 Позивачем, з 27 лютого 2018 року по 06 серпня 2018 року через ПАТ «Приват Банк» перераховано на користь Відповідача зворотної фінансової допомоги на суму 4 859 441, 00 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями: платіжне доручення № 196 від 27.02.2018 року на суму 68 300,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 197 від 28.02.2018 року на суму 1 000,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 199 від 28.02.2018 року на суму 61 600,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 200 від 01.03.2018 року на суму 215 000,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 201 від 06.03.2018 року на суму 240 000,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 269 від 27.04.2018 року на суму 280 000,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 273 від 08.05.2018 року на суму 292 050,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 277 від 15.05.2018 року на суму 200 000,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 279 від 16.05.2018 року на суму 50 000,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 285 від 18.05.2018 року на суму 50 000,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 288 від 25.05.2018 року на суму 93 500,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 292 від 14.06.2018 року на суму 726 000,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 296 від 18.06.2018 року на суму 116 000,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 304 від 21.06.2018 року на суму 117 000,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 306 від 21.06.2018 року на суму 150 000,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 307 від 22.06.2018 року на суму 250 000,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 313 від 26.06.2018 року на суму 250 000,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 300 від 26.06.2018 року на суму 649 000,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 323 від 13.07.2018 року на суму 53 591,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 323 від 13.07.2018 року на суму 248 000,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 332 від 01.08.2018 року на суму 617 400,00 „грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ»; платіжне доручення № 341 від 06.08.2018 року на суму 131 000,00 грн. з призначенням платежу «Безвідсоткова позика згідно договору№б/н від 27.02.2018 року. Без ПДВ» (аркуші справи 37, 40 - 60, том справи 1).

12 вересня 2018 року між ТОВ «Башак» та ФГ «Оазис Півдня» укладено Додаткову угоду до Договору № 01/02/2018 позики (безвідсоткової) від 27 лютого 2018 року (аркуш справи 62, том справи 2), оригінал якої оглянуто у судовому засіданні. За умовами вказаної Додаткової угоди сторони домовились змінити пункт Предмет і Терміни Договору на безповоротну фінансову допомогу шляхом прощення боргу в сумі 4859441,00 (чотири мільйони вісімсот п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста сорок одна) гривня 00 коп. Сторони також узгодили вважати Договір № 01/02/2018 позики (безвідсоткової) від 27.02.2018 року таким, що втратив чинність. Додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання. В зв`язку з припиненням зобов`язань ТОВ «Башак» заявляє про відсутність в неї жодних матеріальних претензій до ФГ «Оазис Півдня».

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами нікчемність (недійсність) вказаної Додаткової угоди внаслідок її підписання неуповноваженою Позивачем особою, а посилання Позивача на те, що такого способу припинення господарського зобов`язання як «прощення боргу» не передбачено законом, не приймається судом до уваги з огляду на положення ст. 605 ЦК України. Відповідно до приписів ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Доводи Позивача про те, що Додаткова угода від 12.09.2018 року, підлягала нотаріальному посвідченню відповідно до вимог ч. 5 ст. 719 ЦК України і в силу ст. 203, 215, 216, 220, 719 Цивільного кодексу України є нікчемною, не приймаються судом оскільки визнання зазначеної Додаткової угоди удаваною, тобто вчиненою сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили (як зазначає Позивач - Договір дарування) можливе лише у судовому порядку. Натомість, в умовах Додаткової угоди від 12.09.2018 року сторонами узгоджено спосіб припинення господарського зобов`язання: «шляхом прощення боргу».

Не приймаються судом і доводи Позивача про те, що Відповідачем не надано доказів того, що ним було здійснено зарахування грошових коштів в сумі 4 859 441,00 грн. до складу доходів та сплачено відповідні податки, оскільки вказана обставина може свідчити про порушення податкового законодавства, а не про припинення господарського зобов`язання за відповідним Договором, тому не є належним і допустимим доказом.

Отже, зобов`язання сторін за договором № 01/02/2018 позики (безвідсоткової) від 27.02.2018 року припинились 12.09.18 за згодою сторін шляхом прощення боргу.

Вказані обставини свідчать про безпідставність позовних вимог у вказаній вище частині (як щодо суми основної заборгованості так і інфляційних втрат та трьох відсотків річних за весь період прострочення виконання зобов`язання).

За вказаних обставин, аргументи, наведені позивачем, щодо наявності підстав для задоволення позову не приймаються судом, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладених сторонами договорів та вимогам законодавства.

Аргументи, наведені відповідачем, щодо відсутності підстав для задоволення позову, приймаються судом, оскільки відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладених сторонами договорів та вимогам законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ІІК України нікчемний правочин є недійсним з моменту укладення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін.

Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

Відповідно до ст. 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) є порушенням цього зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки встановлені за договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до вимог частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі.

Відповідно до ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п`ятдесятикратному розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Ч. 3 ст. 720 ЦК України дозволяє підприємницьким товариствам укласти між собою договір дарування, тільки якщо право на дарування прямо встановлено в установчому документі дарувальника. Це положення не поширюється на право юридичної особи укладати договір пожертви.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про валюту і валютні операції» визначено, що валютні цінності - національна валюта (гривня), іноземна валюта та банківські метали.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визначаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1, 2, 7 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ГК України господарське зобов`язання може бути припинено за згодою сторін, зокрема угодою про заміну одного зобов`язання іншим між тими самими сторонами, якщо така заміна не суперечить обов`язковому акту, на підставі якого виникло попереднє зобов`язання.

Відповідно до п. 1.1. с. 1 Податкового кодексу України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За вказаних обставин положення ПК України не застосовуються судом у спірних правовідносинах.

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З`ясувавши викладені обставини, дослідивши у судовому засіданні подані докази, оцінивши аргументи учасників справи, суд дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду не були порушені відповідачем, тому заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У даному випадку судові витрати покладаються на позивача у повному обсязі.

З урахуванням викладених обставин та норм права, керуючись ст. 233, 236 - 238, 240, 241, 256, 257, підпунктами 17.1, 17.5. підпункту 17, пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення, через місцевий суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Дата складання повного рішення 20 липня 2020 р.

Суддя Ю.В. Гридасов