ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08 липня 2020 року Справа № 903/31/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька транспортна компанія»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Агротехніка

про стягнення 76596,19 грн.

суддя Вороняк А.С.

секретар судового засідання Хвищук Н. В.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю Галицька Транспортна Компанія звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОТЕХНІКА про стягнення 76596,19 грн., з них 62265 грн. основна заборгованість, 1878,19 грн. пеня, 12453 грн. штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору №22/2019 від 08.08.2019 про організацію перевезень вантажів, в частині оплати наданих послуг.

Ухвалою суду 23.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.02.2020.

14.02.2020 на адресу суду надійшов відзив відповідача №1-4/158 від 14.02.2020 в якому він просить у задоволенні позовних вимог ТОВ «Галицька транспортна компанія» відмовити.

У відзиві відповідач зазначає, що між сторонами у справі було досягнуто домовленості про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Ухвалою від 19.02.2020 повідомлено сторони, що підготовче засідання відбудеться 04.03.2020.

Ухвалою суду від 04.03.2020 повідомлено сторони, що підготовче засідання відбудеться 25.03.2020.

25.03.2020 судом з власної ініціативи продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів по 23.04.2020, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 25.03.2020 повідомлено сторін, що розгляд справи по суті відбудеться 15.04.2020.

Ухвалою суду від 15.04.2020 повідомлено сторін, що розгляд справи по суті відбудеться 13.05.2020.

Ухвалою суду від 13.05.2020 повідомлено сторін, що розгляд справи по суті відбудеться 03.06.2020.

02.06.2020 від позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначив, що викладені у відзиві обставини не відповідають дійсності, оскільки жодних правочинів щодо зарахування зустрічних однорідних вимог між сторонами не укладалося.

02.06.2020 від позивача надійшло клопотання від 27.05.2020 про розгляд справи без участі представника.

У зв`язку із підтвердженням захворювання працівника Господарського суду Волинської області коронавірусом COVID-19 з 09.06.2020 приміщення суду було закрито для сторін та їх представників з метою проведення дезінфекції і профілактичних заходів. Судові засідання не проводились. Станом на 16.06.2020 у Господарському суді Волинської області було закінчено проведення санітарно-епідеміологічних та профілактичних заходів та з 16.06.2020 роботу суду відновлено у звичайному режимі, однак, із дотриманням окремих карантинних обмежень, зокрема, маскового режиму, температурного скринінгу, обмеженого доступу відвідувачів суду.

Ухвалою суду від 16.06.2020 було повідомлено сторони, що розгляд справи по суті відбудеться 08.07.2020.

В судове засідання 08.07.2020 сторони не з`явились. Відповідач належним чином був повідомлений про дату і час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 976 від 24.06.2020.

Від позивача 25.06.2020 надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Оскільки неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, господарський суд визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору, -

встановив:

08.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Галицька транспортна компанія» (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальність «Агротехніка» (клієнт) було укладено договір №22/2019 про організацію перевезень вантажів.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 договору даний договір регулює взаємовідносини сторін, що виникають при організації внутрішніх та міжнародних перевезень вантажів в залізничному рухомому складі й пов`язаних з цим послугах, та здійснення розрахунків за надані послуги. Експедитор згідно даного договору, що є дорученням клієнта, на підставі заявок клієнта, за його рахунок та за винагороду (плату) організовує перевезення вантажів в залізничному рухомому складі й пов`язані з цим послуги шляхом укладання договорів з підприємствами, уповноваженими здійснювати перевезення або організацію перевезень вантажів, підприємствами - власниками (балансоутримувачами) залізничного рухомого складу, іншими юридичними особами, а клієнт сплачує й приймає надані експедитором послуги на умовах даного договору.

Згідно п. 2.2.17 договору клієнт протягом 3 робочих днів з дня отримання акта наданих послуг (виконаних робіт) зобов`язаний надіслати експедитору підписані акти та звіти або підписати їх із зауваженням.

У випадку якщо одна із сторін не надіслала зазначених в цьому пункті підписаних документів протягом 15 календарних днів з дня їх отримання без письмового обгрунтування, ці документи вважаються затвердженими обома сторонами.

Відповідно до п. 2.2.12 договору клієнт зобов`язується проводити оплату за організацію перевезень та послуги, пов`язані із організацією перевезень, оплату інших витрат експедитора та винагороду (плату) експедитору в порядку, відповідно до розділу 3 договору.

Відповідно до п. 3.1 договору клієнт для організації перевезень вантажів і пов`язаних з цим послуг та для відшкодування витрат експедитора здійснює попередню оплату. Попередня оплата має бути проведена до початку кожного місяця здійснення організації перевезень вантажів на вартість перевезень, інших послуг та витрат експедитора, що плануються впродовж кожного місяця надання послуг.

Вартість послуг з організації перевезення вантажів та винагорода (плата) експедитора визначається протоколами погодження договірної ціни, які є невід`ємною частиною цього договору (п. 3.3 договору).

20.11.2019 сторонами було підписано протокол №7 погодження договірної ціни.

Відповідно до п. 1 протоколу №7 погодження договірної ціни вартість послуг за 1 вагон загального парку білоруських залізниць становить 26755 грн., за 1 вагон загального парку молдавських залізниць становить 20755 грн.

21.11.2019 відповідач на виконання договору № 22/2019 подав заявку №13, в якій просив здійснити протягом 07.11.2019-30.11.2019 організацію перевезень вантажу: соєві боби, кількість вагонів-4, 26 тонн зі станції Турійськ до станції Лепель, отримувач- ТзОВ «Вітконпродукт» (а.с. 21).

На виконання взятих на себе зобов`язань згідно договору позивач здійснив перевезення вантажу, що підтверджується накладними №36954162, № 36954154, № 36954170 відправник-ТОВ «Агротехніка», отримувач- ТОВ «Вітконпродукт», Турійськ-Лепель (а.с.22-24).

30.11.2019 позивачем було підписано акт наданих послуг № 330 на суму 62265 грн. (а.с. 25) та звіт експедитора, відповідно до якого перевезення здійснено трьома вагонами на суму 62265 грн. (а.с. 26).

Вищевказані документи були отримані відповідачем 12.12.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 631 (а.с.27).

Відповідач акт наданих послуг не підписав та не обгрунтував відсутність можливості підписати акт наданих послуг протягом 15 днів з дня його складання, тому відповідно до п. 2.2.17 договору суд прийшов до висновку, що акт вважається затвердженим обома сторонами.

26.12.2019 позивач направив на адресу відповідача претензію № 1189, в якій попередив відповідача, що у випадку непогашення суми боргу в трьох денний термін вони будуть звертатися до суду про стягнення заборгованості в розмірі 62265 грн. та штрафних санкцій (а.с. 30-31).

Факт отримання претензії підтверджується копією повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого відповідач отримав претензію 10.01.2020. Крім того, факт отримання претензії визнається відповідачем у відповіді на претензію. Беручи до уваги 3-х денний термін оплати наданих послуг, встановлений в претензії, то відповідач повинен був оплатити надані послуги по 13.01.2020 включно.

У відповідь на претензію відповідач направив позивачу лист № 1-4/107-1 від 31.01.2020, в якому зазначив, що у загальному підсумку співпраці між підприємствами заборгованість ТзОВ «Агротехніка» відсутня та не могла виникнути зважаючи на те, що умовою надання послуг позивачем є передоплата, а між представниками підприємств досягнуто домовленості про зарахування надлишково сплачених коштів по договору 24/2019-ВВ в рахунок оплати з договором № 22/2019. Відповідач у відповіді на претензію зазначив, що вважає вимоги позивача безпідставними (а.с. 59-60).

У зв`язку з тим, що відповідачем не було оплачені надані послуги, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Статтею 144 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що майнові права та майнові обов`язки суб`єктів господарювання виникають з угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 929 за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ст.193 ГК України та ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 ЦК України).

Розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату (ст. 931 ЦК України).

Згідно із ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи пункт 3.1 договору суд приходить до висновку про те, що даний Договір був укладений на умовах попередньої оплати.

За таких умов застосовуються положення ст. 538 ЦК України.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Таким чином, незважаючи на те, що послуги позивачем було надано без виконання обов`язку відповідача здійснити передоплату, відповідач не звільняється від обов`язку здійснити оплату наданих послуг.

Отже, на час розгляду справи заборгованість відповідача по договору № 22/2019 від 08.01.2019 становить 62265 грн., тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 1878,19 грн. пені, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4.4 Договору у випадку прострочення строків оплати, передбачених даним договором, експедитор має право вимагати від клієнта сплати неустойки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості простроченого платежу за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості (включаючи день сплати) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Судом встановлено, що сторони не передбачили у договорі про організацію перевезень вантажів відповідальності у вигляді пені за несплату наданих послуг. В даному випадку договір був укладений на умовах попередньої оплати, інших платежів сторони не передбачили, а оскільки послуги було надано відповідачу без виконання його обов`язку здійснити передоплату, тому суд вважає, що підстави нарахування пені за прострочення платежів відсутні через безпідставність позовних вимог в цій частині.

Щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 20% вартості організації перевезення суд зазначає, що пунктом 4.5. договору сторони передбачили, що у випадку не оплати перевезення вантажів протягом 30 днів з дня здійснення такого перевезення, експедитор має право вимагати від клієнта сплати штрафу в розмірі 20% вартості організації перевезення, а також відшкодування всіх витрат, пов`язаних із здійсненням такого перевезення, виявленого в результаті звірки, в. т.ч. після закінчення терміну дії договору.

Оскільки перевезення було здійснено 28.11.2019 і в матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем перевезення вантажів протягом 30 днів з дня здійснення такого перевезення, суд вважає, що вимога про стягнення штрафу в розмірі 20% від вартості організації перевезення, що становить 12453 грн. підставна та 12453 грн. штрафу підлягають стягненню із відповідача в повному обсязі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи пояснення та докази сторін, господарський суд, оцінюючи за своїм переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача слід стягнути 62265 грн. основної заборгованості та 12453 грн. штрафу. У задоволенні позовних вимог про стягнення 1878,19 грн. пені слід відмовити через безпідставність.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.129 ГПК України, що спір виник внаслідок неправильних дій сторін та відсутність правових підстав для звільнення від його сплати, з відповідача на користь позивача належить стягнути 2050,46 грн. судового збору, в іншій частині (51,54 грн.) сплата судового збору покладається на позивача, за результатами розгляду позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог.

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, то суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт зарахування зустрічних вимог позивачем, яке позивач не визнає. Відповідач у відповіді на відзив не надав доказів безспірності заборгованості згідно спірного договору.

Однією з умов для здійснення зарахування зустрічних вимог є безспірність вимог, а саме відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з названих вище умов, виключає проведення зарахування у добровільному порядку.

Такі висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 24.01.2018 у справі №908/3039/16, від 05.04.2018 у справі №910/13205/17, від 22.08.2018 у справі №910/21652/17, від 11.09.2018 у справі №910/21648/17, від 11.10.2018 у справі №910/23246/17, від 13.11.2018 у справі №914/163/14, від 02.04.2019 у справі № 918/539/18.

Керуючись ст.73-79, 86, 129, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю Агротехніка ( м. Луцьк, вул. Єршова, 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька транспортна компанія» ( м. Львів, вул. Генерала М. Юнаківа, 9, ) 74718 грн. (сімдесят чотири тисячі сімсот вісімнадцять гривень), з них: 62265 грн. основної заборгованості, 12453 грн. штрафу та 2050,46 грн. (дві тисячі п`ятдесят гривень сорок шість копійок) сплаченого позивачем судового збору.

3. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Галицька транспортна компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю Агротехніка про стягнення 1878,19 грн. пені відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено

13.07.2020

Суддя А.С. Вороняк