ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" липня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1324/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.

при секретарі судового засідання Тіщенко Д.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Бойко С.В. (довіреність №960 від 07.10.2019р.)

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/1324/20

за позовом державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м.Київ, проспект Перемоги, 14, ) в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (67707, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, )

до відповідача державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, )

про стягнення 71 708,44 грн.

ВСТАНОВИВ:

13.05.2020р. державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" , в якій просить суд стягнути з відповідача 71 708,44 грн. заборгованості, у тому числі: 54 354,48 грн. - основної заборгованості, 4 820,42 грн. - 3% річних та 12 533,54 грн. - інфляційних витрат, а також просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору про технічне забезпечення електропостачання споживача №13-П-БДФ-14 від 19.02.2014р. в частині повної та своєчасної оплати за отримані послуги.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.05.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1324/20 за правилами спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на "11" червня 2020 р. о 15:00.

11.06.2020р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання (вх.№ 15052/20) про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

В судовому засіданні 11.06.2020р. оголошено протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи по суті на 08.07.2020р. о 12:00, про що повідомлено відповідача ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.06.2020р., в порядку ст.120 ГПК України.

08.07.2020р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшли письмові пояснення по справі (вх.№17847/20), відповідно до яких останнім зазначено, що формування актів наданих послуг по виконаним на користь відповідача роботам згідно договору про технічне забезпечення електропостачання споживача №13-П-БДФ-14 від 19.02.2014р. здійснювалось на підставі листів ДП "БДМТП" від 10.02.2017р. за №151/11-3-23, від 21.03.2018р. за №446/11-3-23 та від 03.04.2017р. №487/11-3/23, та визначення вартості таких робіт здійснювалось на підставі калькуляцій, затверджених начальником БДФ ДП "АМПУ". Відповідач не заперечував щодо факту виконання та вартості наданих послуг та робіт, вартість яких визначена у калькуляціях.

Також у поясненнях, позивачем зазначено, що роботи, які були виконані силами БДФ ДП "АМПУ" за замовленням ДП "БДМТП" за заявками №151/11-3/23 та №446/11-3/23 не підпадали під критерії робіт, пов`язаних з порушенням або зміною схеми обліку електричної енергії, зміною типу розрахункового засобу обліку електричної енергії, роботи виконані за заявкою №487/11-3/23 підпадали під критерії таких робіт, проте, не потребували погодження з електропередавальною організацією та постачальником електричної енергії, так як це внутрішній технічний облік споживання електричної енергії підрозділами ДП "БДМТП", який не підпадає під дію Кодексу комерційного обліку електричної енергії.

В судовому засіданні 08.07.2020р. оголошено протокольну ухвалу про перерву у розгляді справи по суті до 15.07.2020р. о 11:15, про що повідомлено відповідача ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.07.2020р., в порядку ст.120 ГПК України.

14.07.2020р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшли додаткові письмові пояснення (вх.№18446/20), згідно яких останній зазначає, що вручення відповідачу рахунків та актів наданих послуг, на які йде посилання у позовній заяві, підтверджується відомостями з Журналу реєстрації первинних документів (12.12-08) (акти виконаних робіт), який розпочато 15.08.2013р. та закінчено 31.12.2018р., та відомостями Журналу реєстрації первинних документів (12.12-08) (рахунки), який розпочато 01.01.2016р. та закінчено 21.06.2017р. Вручення позивачем рахунків та актів наданих послуг під особистий підпис відповідальному працівнику відповідача відбувалось з використанням вищезазначених журналів, оскільки позивач та відповідач юридично та фактично знаходяться та здійснюють свою діяльність на одній території за однією юридичною адресою.

Також, позивач вказує на відмінність заявленого обсягу послуг в листі-заявці відповідача від 21.03.2017р. за № 446/11-3/23 (вх.№521 від 21.03.2017р.) від обсягу надання послуг, що зазначені в рахунку на оплату №959 від 16.05.2017р. та акті наданих послуг від 16.05.2017р. за №1075, яке пояснюється тим, що до початку робіт відповідач не міг точно встановити причину припинення електроспоживання та точний об`єм роботи, який необхідний для відновлення електропостачання, з огляду на що позивачем було визначено для проведення ремонтних робіт ділянку від ТП 1268 до з/д вагової, та звертає увагу суду на те, відповідачем було прийнято надані послуги без зауважень та заперечень, що підтверджується підписаним актом наданих послуг з обох сторін.

В судовому засіданні 15.07.2020р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, зазначив, що на час розгляду справи відповідач не здійснив будь-яких платежів на оплату суми основної заборгованості.

Відповідач в жодне судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надсилання ухвал суду на його юридичну адресу, що зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення, про поважність причин відсутності не повідомив будь-яких клопотань на адресу суду не надсилав, відзив на позовну заяву не надав.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до п. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні від 15.07.2020р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

19.02.2014р. між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (Власник мереж) та ДП "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" (Споживач) було укладено договір про технічне забезпечення електропостачання споживача №13-П-БДФ-14, відповідно до п.1.1 якого власник мереж забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії споживачу в обсягах, згідно до договору споживача з постачальником електричної енергії про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а споживач дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує за отримані послуги, визначені п.4.1 цього договору.

Згідно п.2.1 договору, власник мереж зобов`язаний забезпечувати технічну можливість для передачі споживачу електричної енергії в межах 1810 кВт потужності ІІ класі напруги (ступінь напруги 10 кВ) в обсягах, визначених відповідно до договору з постачальником електричної енергії, шляхом формування електричної схеми відповідної пропускної здатності (п.2.1.1 договору). Забезпечувати на межі балансової належності електромереж підтримання параметрів якості електроенергії та узгодженого рівня надійності електропостачання відповідно до категорії струмоприймачів споживача згідно з "Правилами устройства електроустановок" (п. 2.1.2 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору, споживач зобов`язується, здійснювати оплату за технічне обслуговування електричних установок споживача відповідно із узгодженим сторонами кошторисом.

У разі необхідності проведення робіт, пов`язаних з порушенням або зміною схеми обліку електричної енергії, заміною типу розрахункового засобу обліку електричної енергії, ці роботи проводяться споживачем за погодженням з власником мереж та, за необхідності, електропередавальною організацією та постачальником електричної енергії у присутності представників усіх заінтересованих сторін та оформлюється відповідним актом (п. 7.6 договору).

Згідно п. 7.7 договору, оплата споживачем за обслуговування власником мереж електроустановок споживача здійснюється згідно із узгодженим сторонами кошторисом.

Відповідно до п. 9.1 договору, відносини між споживачем та постачальником електричної енергії регулюються умовами договору про постачання електричної енергії з відповідними додатками, що належить до компетенції постачальника електричної енергії.

Цей договір укладається на строк до 31.12.2014р., набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України (п. 10.1 договір).

19.09.2014р. між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору №13-П-БДФ-14 від 19.02.2014р., якою сторони внесли зміни до розділу 9 "Юридичні адреси та банківські реквізити".

На виконання умов договору №13-П-БДФ-14 від 19.02.2014р. ДП "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" звернувся до позивача з письмовими заявками: №151/11-3/23 від 13.02.2017р., № 446/11-3/23 від 21.03.2017р., № 487/11-3/23 від 03.04.2017р. щодо проведення ремонтних робіт по відновленню електрозабезпечення, та за результатом виконаних робіт позивачем було надано відповідачу послуг на загальну суму 54 354,48 грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками останніх актами надання послуг: №1074 від 16.05.2017р. на суму 42 608,45 грн., № 1075 від 16.05.2017р. на суму 10 626,17 грн., № 1076 від 16.05.2017р. на суму 1 119,86 грн.

Також, позивачем були виставлені ДП "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" відповідні рахунки: №958 від 16.05.2017р. на суму 42 608,45 грн., №959 від 16.05.2017р. на суму 10 626,17 грн., № 960 від 16.05.2017р. на суму 1 119,86 грн.

При цьому, відповідач за отримані послуги не розрахувався.

Актами звірки взаєморозрахунків за договором №13-П-БДФ-14 від 19.02.2014р. за періоди: 2 квартал 2017р. та 1 квартал 2018р., підписаним обома сторонами та скріпленим печатками останніх, сторони узгодили, що заборгованість відповідача становить 54 354,48 грн.

19.03.2019р. позивачем було направлено відповідачу претензію вих. № 260/12-01-09/вих./12, в якій викладено вимогу сплатити заборгованість за договором №13-П-БДФ-14 від 19.02.2014р. на загальну суму 54 354,48 грн. Зазначена претензія залишилась без відповіді.

Несплата відповідачем заборгованості за договором №13-П-БДФ-14 від 19.02.2014р. і стала підставою для звернення до суду позивачем із даним позовом, в якому, окрім стягнення основної заборгованості в сумі 54 354,48 грн., позивач також просить стягнути з відповідача 4 820,42 грн. - 3% річних та 12 533,54 грн. - інфляційних витрат.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з положеннями ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог чинного законодавства.

Судом встановлено, що 19.02.2014р. між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (Власник мереж) та ДП "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" (Споживач) було укладено договір про технічне забезпечення електропостачання споживача №13-П-БДФ-14.

Відповідно до п.1.1 договору, власник мереж забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії споживачу в обсягах згідно до договору споживача з постачальником електричної енергії про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а споживач дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує за отримані послуги, визначені п.4.1 цього договору.

Згідно п. 4.1 договору, споживач зобов`язується, здійснювати оплату за технічне обслуговування електричних установок споживача відповідно із узгодженим сторонами кошторисом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

На виконання умов договору №13-П-БДФ-14 від 19.02.2014р. ДП "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" звернувся до позивача з письмовими заявками, а саме:

1) №151/11-3/23 від 13.02.2017р., в якій повідомив, що 08.01.2017р. о 07:30 виникло порушення у електропостачанні бойлерного приміщення АБК та насосів на приватному управлінні для водопостачання приміщення АБК. Живлення бойлерів здійснюється від ТП-1007 за КЛ 0,4 кВ (ВБбШв-4 х 120 мм2) до ШС (відсутність напруги по одній фазі), на даний час електропостачання не поновлено та просив усунути причину, гарантуючи оплату за надані послуги.

2) № 446/11-3/23 від 21.03.2017р., в якій просив позивача поновити електропостачання на кабельній лінії 0,4 кВ; СБ-3ч10+1х6;L=28 м ШС №48, яка живить ж/д вагову, гарантуючи оплату за надану послугу.

3) № 487/11-3/23 від 03.04.2017р., в якій просив позивача відключити електропостачання ШС №64 (автогосподарство) з 13:00 до 15:00, 03.04.2017р. для проведення робіт по заміні трансформаторів струму.

Згідно наданих заявок, на виконання умов договору №13-П-БДФ-14 від 19.02.2014р. позивачем було надано відповідачу послуг на загальну суму 54 354,48 грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками останніх актами надання послуг: №1074 від 16.05.2017р. на суму 42 608,45 грн., № 1075 від 16.05.2017р. на суму 10 626,17 грн., № 1076 від 16.05.2017р. на суму 1 119,86 грн.

Також, позивачем за надані послуги вмставлено відповідачу відповідні рахунки: №958 від 16.05.2017р. на суму 42 608,45 грн., №959 від 16.05.2017р. на суму 10 626,17 грн., № 960 від 16.05.2017р. на суму 1 119,86 грн.

Разом з тим, оскільки між сторонами не погоджено відповідного кошторису, як-то передбачено п.7.7 договору, вартість наданих послуг та робіт розрахована позивачем згідно калькуляції, а саме:

1) відповідно до калькуляції вільної ціни (тарифу) за виконання ремонтних робіт кабельної лінії від ТП-1007 до ШС-82 АБК Білгород-Дністровської філії ДП "АМПУ" вартість виконаних ремонтних робіт з урахуванням рентабельності, без ПДВ становить - 35 507,04 грн.;

- згідно додатку №1 до калькуляції, розрахунок до калькуляції вільної ціни (тарифу) на виконання ремонтних робіт кабельної лінії від ТП-1007 до ШС-82 АБК (фахівці, техніка, яка використовувалась) становить - 2 704,77 грн.;

- відповідно до додатку №2 до калькуляції, розрахунок до калькуляції вільної ціни (тарифу) на виконання ремонтних робіт кабельної лінії від ТП-1007 до ШС-82 АБК (використані матеріали) - становить 3 256,10 грн.

2) відповідно до калькуляції вільної ціни (тарифу) на виконання ремонтних робіт кабельної лінії від ТП-1268 до залізнично-дорожньої вагової інв.№99 Білгород - Дністровська філії, вартість виконання ремонтних робіт кабельної лінії від ТП 1268 до залізнично-дорожньої вагової інв.№99 Білгород - Дністровська філії, з урахуванням рентабельності, без ПДВ складає - 8 855,14 грн.

- згідно додатку №1 до калькуляції, розрахунок до калькуляції вільної ціни (тарифу) на виконання ремонтних робіт кабельної лінії від ТП-1268 до залізнично-дорожньої вагової інв.№99 Білгород - Дністровська філії (фахівці, техніка, яка використовувалась) становить - 3 671,50 грн.;

- відповідно до додатку №2 до калькуляції, розрахунок до калькуляції вільної ціни (тарифу) на виконання ремонтних робіт кабельної лінії від ТП-1268 до залізнично-дорожньої вагової інв.№99 Білгород - Дністровська філії (використані матеріали) - становить 1 307,40 грн..

3) відповідно до калькуляції вільної ціни (тарифу) по заміні трансформаторів струму в ШС №64 Білгород - Дністровська філії, вартість послуги по заміні трансформаторів струму в ШС №64 Білгород - Дністровська філії, з урахуванням рентабельності, без ПДВ складає - 933,22 грн.

- згідно додатку №1 до калькуляції, розрахунок до калькуляції вільної ціни (тарифу) на послугу по заміні трансформаторів струму в ШС №64 Білгород - Дністровська філії (фахівці, техніка, яка використовувалась) - становить 362,28 грн.

При цьому, зазначена вартість робіт та послуг за договором №13-П-БДФ-14 від 19.02.2014р. погоджена та прийнята відповідачем, що вбачається, з підписаних між сторонами актів надання послуг.

Також, актами звірки взаєморозрахунків за періоди: 2 квартал 2017р. та 1 квартал 2018р., підписаним обома сторонами та скріпленим печатками останніх, сторони узгодили, що заборгованість відповідача за договором №13-П-БДФ-14 від 19.02.2014р. становить 54 354,48 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем зазначеної суми заборгованості за договором №13-П-БДФ-14 від 19.02.2014р.

Разом з тим, судом встановлено, що в укладеному між сторонами договорі про технічне забезпечення електропостачання споживача №13-П-БДФ-14 від 19.02.2014р. не погоджено строків оплати за надані/отримані послуги.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки статтею 530 ЦК України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитора, останній може здійснити своє право, як шляхом надіслання платіжної вимоги - доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури), тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, акти наданих послуг: №1074 від 16.05.2017р., № 1075 від 16.05.2017р., № 1076 від 16.05.2017р. та рахунки : №958 від 16.05.2017р., №959 від 16.05.2017р., № 960 від 16.05.2017р. позивачем було вручено відповідальному працівнику бухгалтерії ДП "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" ОСОБА_1 під розпис 29.05.2017р., що підтверджується наданими позивачем витягами з Журналів реєстрації первинних документів.

Отже, зобов`язання з оплати позивачем за надані послуги у відповідача виникло 29.05.2017р. - дня отримання актів наданих послуг та рахунків, та останнім днем оплати, з урахуванням ч.2 ст.530 ЦК України був 05.06.2017р.

При цьому, відповідач за надані послуги не сплатив, з огляду на що за ним з 06.06.2017р. рахується прострочена заборгованість за договором №13-П-БДФ-14 від 19.02.2014р. у розмірі 54 354,48 грн.

Наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт повної сплати відповідачем вартості наданих послуг, в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 54 354,48 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних нарахувань, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних, нарахованих за загальний період з 24.05.2017р. по 06.05.2020р. в розмірі 4 820,42 грн., суд встановив його помилковість, з огляду на невірне визначення початкової дати виникнення у відповідача заборгованості за надані послуги, у зв`язку з чим, судом, за допомогою системи "Ліга-Закон", з урахуванням кінцевої дати нарахування 3%, визначеної позивачем, здійснено власний розрахунок, відповідно до якого сума 3% складає 4 760,75 грн.

Сума боргуПеріод прострочення Загальна сума процентів
54 354,4806.06.2017р. - 06.05.2020р. 4 760,80 грн.
Всього: 4 760,80 грн.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у сумі 4 760,80 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми інфляційних нарахувань, нарахованих за загальний період з 24.05.2017р. по 06.05.2020р. в розмірі 12 533,54 грн., суд також встановив, що позивачем невірно визначенно початкову дату виникнення у відповідача заборгованості, проте, зазначене не спричинило помилковості у сумі інфляційних витрат, зазначених у розрахунку позивача, оскільки нарахування індексу інфляції все одно здійснюється з червня 2017р. по квітень 2020р.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 76 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального Кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог зі стягненням з відповідача на користь позивача 54 354,48 грн. - основної заборгованості, 4 760,80 грн. - 3% річних та 12 533,54 грн. - інфляційних нарахувань.

З огляду на часткове задоволення позову, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з державного підприємства "Білгород-Дністровський морський торговельний порт" (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, ) на користь державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м.Київ, проспект Перемоги, 14, ) в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (67707, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шабська, 81, ) 54 354 (п`ятдесят чотири тисячі триста п`ятдесят чотири) грн. 48 коп. - основної заборгованості, 4 760 (чотири тисячі сімсот шістдесят ) грн. 80 коп. - 3% річних та 12 533 (дванадцять тисяч п`ятсот тридцять три) грн. 54 коп. - інфляційних витрат та 2 100 (дві тисячі сто) грн. 25 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 17 липня 2020 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко