ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"08" липня 2020 р. Справа № 924/1343/19

Господарський суд Хмельницької області у складі

судді Крамара С.І., при секретарі судового засідання Дідик Р.Р., брозглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Криворчука Володимира Миколайовича, м. Шепетівка Хмельницької області

до Виконавчого комітету Шепетівської міської ради, м. Шепетівка Хмельницької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради, м. Шепетівка

про стягнення 1 327 166,79грн.

Представники сторін:

від позивача: Криворчук Володимир Миколайович ; Янцеловський Микола Францович - представник згідно ордеру №146 від 19.12.2019р.;

від відповідача: Григорчук Ганна Павлівна - представник згідно довіреності №01-13/3963 від 18.11.2019р.

від третьої особи: не з`явились.

В судовому засіданні, відповідно до ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі, стислий виклад позицій сторін.

24.12.2019 року до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Криворчука Володимира Миколайовича, м. Шепетівка Хмельницької області до Виконавчого комітету Шепетівської міської ради, м. Шепетівка Хмельницької області про стягнення 1327166,79грн. компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Ухвалою суду області від 15.01.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/1343/19 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду 03.03.2020р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради, продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 17.03.2020р.

Ухвалою суду від 21.05.2020р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалами суду, в тому числі занесеними до протоколу судового засідання, від 11.06.2020р. та від 30.06.2020р. було відкладено розгляд справи.

У судовому засіданні позивач та його представник наполягають на задоволенні позовних вимог. Просять стягнути з відповідача заборгованість з компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян в розмірі 1 327 166,79грн., оскільки згідно розрахунків втрат по перевезенню та актів звіряння відповідач здійснив оплату за пільговий проїзд окремих категорій громадян лише частково в сумі 1 445 293,96грн. Посилається на невиконання відповідачем умов договорів №1 та №2 від 29.08.2014р. та 20.10.2014р. на перевезення пасажирів автомобільним транспортом. Заперечують щодо застосування строку давності, оскільки строк виконання договорів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом ними був не визначений, тому перебіг позовної давності починається від дня пред`явлення вимоги, а саме претензії від 15.10.2019р. Вказують, що, окрім зазначеного, строк позовної давності переривався внаслідок здійснення відповідачем відповідних проплат згідно договорів №1 та № 2 від 29.08.2014р. та 20.10.2014р.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила. У відзиві зазначила, що сторонами не було визначено обсягу державного замовлення на перевезення пасажирів на пільгових умовах та погодження розміру компенсації витрат позивача внаслідок перевезення пільгових пасажирів.

Вказала, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання за спеціальним фондом бюджету виключно в межах відповідних фактичних надходжень спеціального фонду бюджету. Тобто, загальний обсяг виплат щодо компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян не може перевищувати розміру затверджених субвенцій.

Зауважила, що виконавчий комітет Шепетівської міської ради зобов`язувався лише забезпечити перерахування коштів на покриття збитків від перевезень пільгових категорій осіб, однак обов`язок щодо безпосередньої оплати таких витрат у відповідача відсутній. При цьому вказала, що головним розпорядником коштів на виплату компенсацій є Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Шепетівської міської ради і воно здійснює компенсації за таке перевезення.

Звернула увагу, що позивачем не надано розрахунків втрат від пільгового перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах, зокрема, відсутні розрахунки за 2011, 2012, 2013, 2019 роки. Зауважила, що за підрахунками фінансового управління було проведено компенсацію коштів позивачу за пільгові перевезення в сумі 2 651 708,24 грн.

В судовому засіданні, відзиві та у поданій заяві від 23.06.2020р. просила суд застосувати строки позовної давності, оскільки складання розрахунку компенсаційних виплат та подання його Управлінню СНЗ до 25 числа наступного за звітним місяцем, згідно рішення Шепетівської міської ради від 04.08.2016р., є тією датою, яка зобов`язує контрагента прийняти його до виконання та оплатити, тобто до даних правовідносин не можуть застосовуватись положення ст. 530 ЦК України. Акцентувала, що до розрахунків, які було подано до 24.12.2016 року варто застосувати строки позовної давності. При цьому зауважила, що правовідносини, на які посилається позивач, мали місце з серпня 2014 року по 28 жовтня 2019 року, а позовна заява подана 24.12.2019 року, тобто строк позовної давності сплинув, в зв`язку із чим позов не може бути задоволено.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради, м. Шепетівка в судове засідання не з`явилась, повноважного представника не направила, вимог ухвали суду від 03.03.2020р. не виконала, письмової позиції щодо поданого позову не надала. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 02.07.2020р.

З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Розглядом наявних матеріалів справи встановлено наступне.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Виконавчий комітет Шепетівської міської ради зареєстровано за юридичною адресою: 30400, Хмельницька обл., м. Шепетівка, вул. Островського, буд.4, .

Відповідно до ліцензії серії АГ №589402 від 13.05.2011р. Міністерства транспорту та зв`язку України (Головатотрансінспекції), Криворуку Володимиру Миколайовичу видано дозвіл на внутрішні перевезення автобусами. Строк дії ліцензії: необмежений.

29 серпня 2014 року між ФОП Криворчуком Володимиром Миколайовичем (надалі - перевізник) та Виконавчим комітетом Шепетівської міської ради (надалі - замовник) було укладено Договір №1 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом (надалі - Договір №1).

Відповідно до розділу 1 Договору №1 предметом даного договору є господарська діяльність щодо виконання пасажирських перевезень на постійних маршрутах загального користування. Перевізник здійснює перевезення пасажирів в міському автотранспорті загального користування в звичайному режимі руху та режимі маршрутного таксі по маршруту №12 "Залізничний вокзал - Д/к "Імпульс".

20 жовтня 2014 року між ФОП Криворчуком Володимиром Миколайовичем (надалі - перевізник) та Виконавчим комітетом Шепетівської міської ради (надалі - замовник) було укладено Договір №2 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом по маршруту №1-А "Залізничний вокзал - Судилків" (надалі - Договір №2).

Дані договори №1 та №2 є тотожними за змістом.

Так, замовник визначає марки автобусів (рік виготовлення) для перевезення пасажирів на маршруті (п.2.1. договорів)

Відповідно до п. 2.4. договорів, замовник погоджує в установленому порядку та в межах, визначених законодавством, тарифи на міські пасажирські перевезення.

Згідно п.2.5, 2.6 договору замовник зобов`язується: не менше 2 разів на рік комісійно встановлювати кількість перевезених пільгових пасажирів за день; забезпечувати проведення компенсаційних виплат за здійснення пільгових перевезень окремих категорій громадян на підставі актів звірок розрахунків за надані пільговикам послуги (форма 3-пільга) за рахунок субвенції, передбаченої Державним бюджетом на відповідний рік по мірі її надходження та в межах обсягів, затверджених на цілі в бюджеті м. Шепетівки на відповідний рік.

Замовник зобов`язаний проводити дослідження та аналіз пасажиропотоків на маршруті та вносити перевізнику пропозиції щодо зміни договору (п. 2.7 договорів).

У відповідності до п.3.3. договорів, перевізник забезпечує пільговий проїзд окремих пільгових категорій громадян відповідно з вимогами чинного законодавства.

Згідно п.3.9. договорів, перевізник зобов`язався щомісячно до 25-го числа місяця, що наступає за звітним, надавати замовнику розрахунок втрат від перевезення пільгової категорії громадян та підписувати акти розрахунків (форма 3-пільга).

Відповідно до п. 6.1 договір №1 укладено на строк з 01 вересня 2014 року по 31 серпня 2019 року. До договору додано додаток розкладу руху автобусів на міському маршруті №12.

Договір № 2 від 20.10.2014р. укладено на строк з 29 жовтня 2014 року по 28 жовтня 2019 року (6.1 договору). До договору додано додаток №2 розкладу руху автобусів на міському маршруті №1-А.

Договори підписані представниками сторін, скріплені їх печатками.

Листами №1277 від 19.05.2014р. №3278 від 03.11.2014р., №3937 від 23.12.2014р., №01-09/1336 від 06.05.2015р., №01-09/3906 від 23.12.2016р., №01-09/3373 від 26.10.2017р. Управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради направило Криворуку В.М. результати обстеження пасажиропотоку на міських маршрутах, які були затверджені рішеннями Виконавчого комітету Шепетівської міської ради №85 від 12.05.2014р., №232 від 30.10.2014р., №270 від 18.12.2014р., №93 від 30.04.2015р., №270 від 21.12.2016р., №269 від 19.10.2017р., №129 від 18.05.2018р.

Рішенням XII сесії Шепетівської міської ради VII скликання № 28 від 04.08.2016р. "Про затвердження Порядку розрахунку компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян", вирішено, зокрема: затвердити Порядок розрахунку компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян у новій редакції з додатками (Додаток 1, Додаток 2); визначити управління праці та соціального захисту населення головним розпорядником коштів щодо здійснення компенсаційних виплат перевізникам за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним та залізничним транспортом загального користування; доручити виконавчому комітету запропонувати надавачам послуг внести у порядку, передбаченому законодавством, зміни до укладених договорів на перевезення пасажирів; рішення X сесії міської ради VI скликання від 08.06.2011р. №13 та рішення XXXV сесії міської ради V скликання від 28.08.2008р. №3, вважати такими, що втратили чинність.

Відповідно до додатку 1 до рішення XII сесії міської ради VII скликання №28 від 04.08.2016р. "Порядок розрахунку компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян" розподіл коштів між автомобільними перевізниками, які здійснюють перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування, проводиться на основі розрахунку обсягу втрат кожного перевізника від пільгового перевезення окремих категорій громадян. Перевізники, які згідно визначеного законодавством порядку, здійснюють пасажирські перевезення, мають право на компенсацію втрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян у межах плану асигнувань, затвердженого у бюджеті міста на зазначену мету у поточному році та щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітним подають головному розпоряднику коштів розрахунки компенсаційних виплат за формою, згідно Додатку 2. Головний розпорядник коштів щомісяця до 28 числа наступного за звітним місяцем подає до фінансового управління інформацію про нараховані перевізникам суми компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

На підтвердження своїх вимог позивачем та його представником надано: акти звіряння розрахунків за пільговий проїзд окремих категорій громадян міським транспортом; розрахунки втрат ПП Криворчука В.М. від пільгового перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах м. Шепетівка за період з жовтня 2014 року по грудень 2018 року на загальну суму 2 805 857,48грн., а саме:

згідно Договору №1 (маршрут №12) - 45 937,06грн.;

згідно Договору №2 (маршрут №1А) - 2 615 146,62грн.;

згідно договору №5 від 29.04.2011р. (маршрут №2) (не заявлявся позивачем як підстава позовних вимог) - 144 773,80грн. (строк дії договору з 01.05.2011 року до 30 04.2016 року).

15.10.2019р. ФОП Криворчука В.М. звернувся з претензією до Виконавчого комітету Шепетівської міської ради від перевізника з вимогою виконати належним чином зобов`язання за Договорами №1 та №2, і перерахувати на його рахунок заборгованість у розмірі 1 263 571,52 грн.

24.10.2019р. Виконавчий комітет Шепетівської міської ради у відповіді №01-22/3662 на претензію повідомив, що виконує взяті на себе договірні зобов`язання щодо розрахунків із перевізниками в повному обсязі в межах бюджетних призначень, та зазначив на безпідставності претензії.

Як вбачається із поданих позивачем банківських виписок від 09.09.2019р., УПСЗН Шепетівської міської ради впродовж 2015-2018 років здійснювало перерахунок коштів на рахунок позивача за втрати від пільгового перевезення пасажирів. Відповідно до виписки по рахунку Криворчука В. М. в АТ "Райффайзен Банк Аваль", йому було перераховано за відшкодування втрат від пільгового перевезення окремих категорій громадян кошти в розмірі 1 455 386,05грн., з яких: по Договору №1 - 114 629,52 грн., по Договору №2 - 1 332 058,12 грн. та по договору №5 від 29.04.2011р. - 8 698,41грн.

У зв`язку із частковою та несвоєчасною компенсацією втрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1 327 166,79грн. основного боргу.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

У відповідності до ратифікованої Законом України від 17.07.2007 року Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (п.1 ст.6) кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ч. 1 ст. 173 ГК України Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що спірні правовідносини сторін, які виникли із договору на перевезення пасажирів автомобільним транспортом та актів цивільного законодавства, за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань перевезення і послуг, загальні положення про послуги і перевезення визначені главами 63-65 ЦК України, главою 32 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, загальні положення про зобов`язання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України.

При цьому, враховуючи, що спір виник з договору, згідно якого здійснювалось перевезення пільгових категорій пасажирів на автомобільному транспорті загального користування, на дані правовідносини сторін, зокрема, поширюються положення Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про автомобільний транспорт" забезпечення організації пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування покладається на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту.

Згідно ч. 1 ст. 29 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

В силу ч. 1 ст. 31 Закону України "Про автомобільний транспорт" відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньо обласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України "Про автомобільний транспорт" договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньо обласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

Згідно ч. 2 ст. 916 ЦК України, плата за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти, що здійснюється транспортом загального користування, визначається за домовленістю сторін, якщо вона не встановлена тарифами, затвердженими у встановленому порядку. Пільгові умови перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти транспортом загального користування можуть встановлюватися організацією, підприємством транспорту за їх рахунок або за рахунок відповідного бюджету у випадках, встановлених законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень частин 1, 2, 4 ст. 37 Закону України "Про автомобільний транспорт" пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

За змістом ч. 2 ст. 29 цього Закону, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до Закону.

Відповідно до ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини 1 статті 89 цього Кодексу (державні програми соціального захисту), проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог ст. 102 Бюджетного кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (чинний на час укладення договорів) (далі - Порядок).

Як зазначено у п. 1 Порядку, в ньому відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України визначається механізм фінансування компенсаційних виплат також й за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Відповідно до п. 2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення проводиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міста Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі.

За змістом пунктів 2, 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. №256 розпорядниками коштів місцевих бюджетів щодо розрахунків з постачальниками послуг визначені управління праці та соціального захисту населення, зокрема таким розпорядником є третя особа у даній справі.

Пунктом 8 абзацу 2 Порядку визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п`ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг, зокрема і компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Судом відзначається, що змістом договорів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом, укладених між сторонами, з укладенням яких пов`язано виникнення відповідних правовідносин, засвідчується, що органом місцевого самоврядування, що зобов`язаний відповідно до ст. 29 Закону України "Про автомобільний транспорт" надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів, компенсацію, є саме - Виконавчий комітет Шепетівської міської ради.

Як випливає зі змісту вищенаведених положень договорів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом, його 2 розділом визначені обов`язки відповідача, де в п. 2.6. вказано, що відповідач зобов`язався забезпечити в установленому порядку проведення компенсаційних виплат за здійснення пільгових перевезень окремих категорій громадян на підставі актів звірок розрахунків за надані пільговикам послуги (форма 3-пільга) за рахунок субвенції, передбаченої Державним бюджетом на відповідний рік по мірі її надходження та в межах обсягів, затверджених на цілі в бюджеті м. Шепетівки на відповідний рік.

В свою чергу, відповідно до п.3.9. договорів, позивач зобов`язався щомісячно до 25-го числа місяця, що наступає за звітним, надавати відповідачу розрахунок втрат від перевезення пільгової категорії громадян та підписувати акти розрахунків (форма 3-пільга).

Таким чином, складання розрахунку компенсаційних виплат та подання його відповідачу до 25 числа наступного за звітним місяця є тією дією, яка і зобов`язує контрагента за договором прийняти розрахунок до виконання і оплатити його. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2019р. по справі №924/614/18).

Тобто, виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо проведення компенсаційних виплат за здійснення пільгових перевезень окремих категорій громадян не залежить від тієї обставини, чи пред`явлено позивачем вимоги відповідачеві щодо виконання своїх грошових зобов`язань згідно з договорами.

Разом з тим, судом враховано, що сторони, вступивши у договірні відносини, не визначали в умовах договорів конкретного строку виконання зобов`язання зі сплати компенсації органом місцевого самоврядування перевізникам.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України).

Судом враховано, що у претензії 15 жовтня 2019 року, адресованій Виконавчому комітету Шепетівської міської ради, позивачем зазначено про те, що всупереч п. 2.6. укладеного між сторонами договору відповідач не в повному обсязі здійснює компенсаційні виплати. Також вказано, що ФОП Криворчук В.М. пропонує відповідачу погасити заборгованість за договорами №1 від 29.08.2014р. та №2 від 20.10.2014р. шляхом перерахування коштів на його розрахунковий рахунок.

Як вбачається з матеріалів справи, наявність у Виконавчого комітету Шепетівської міської ради заборгованості з компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян перед позивачем підтверджується: змістом договорів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом, результатами обстеження пасажиропотоку на маршрутах від 19.05.2014р., від 03.11.2014р., від 23.12.2014р., від 06.05.2015р., від 23.12.2016р., від 26.10.2017р., розрахунками втрат ПП Криворчук В.М. від пільгового перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах м. Шепетівка за період з жовтня 2014 року по грудень 2018 року (підписаними перевізником, управліннями економічного розвитку та фінансового управління міськвиконкому), актами звіряння розрахунків за пільговий проїзд окремих категорій громадян міським транспортом за період року з жовтня 2014 року по грудень 2018 року.

З огляду на зазначене, суд, здійснивши перерахунок в межах заявлених позивачем періодів та підстав позовних вимог встановив, що правомірними будуть вимоги на загальну суму - 1 214 396,04грн. (2 661 083,68грн. (45 937,06грн.-втрати від пільгового перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах м.Шепетівка згідно Договору №1 (маршрут №12) + 2 615 146,62грн. - втрати від пільгового перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах м.Шепетівка згідно Договору №2 (маршрут №1А)) - 1 446 687,64грн. сплата відшкодування втрат згідно банківських виписок та актів звіряння розрахунків, з яких: по Договору №1 - 114 629,52 грн., по Договору №2 - 1 332 058,12 грн.).

При цьому, відповідно до п.1 ст.76 ГПК України, судом не прийнято до уваги втрати від пільгового перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах м.Шепетівка згідно Договору №5 від 29.04.2011р. (маршрут №2) (строк дії договору з 01.05.2011 року до 30.04.2016 року) (договір не заявлявся позивачем як підстава позовних вимог) в сумі 144 773,80грн., а також не враховано оплату згідно даного договору в сумі 8 698,41грн. (дата платежу 07.10.2015р.).

Судом також враховано, що доказів сплати втрат від пільгового перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах м.Шепетівка згідно договорів №1 та №2 в повному обсязі матеріали справи не містять, а сторонами на час розгляду справи не надано.

Таким чином, заборгованість відповідача з компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян згідно договорів №1 від 29.08.2014р. та №2 від 20.10.2014р. за період з жовтня 2014 року по грудень 2018 року становить 1 214 396,04грн. та підлягає стягненню з останнього.

Суд вважає, що Виконавчий комітет Шепетівської міської ради Хмельницької області зобов`язаний здійснити розрахунки із позивачем щодо спірних послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а відсутність бюджетних призначень на ці видатки не є підставою для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов`язання.

При цьому, право позивача на отримання компенсації вартості послуг перевезення міським автомобільним транспортом, наданих пасажирам - пільговим категоріям громадян, підлягає захисту, незважаючи на те, що Законами України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", "Про Державний бюджет України на 2015 рік", "Про Державний бюджет України на 2016 рік", "Про Державний бюджет України на 2017 рік" та "Про Державний бюджет України на 2018 рік" видатків на ці потреби не було передбачено, оскільки фінансові зобов`язання держави виникли не із зазначених Законів, а із законодавства, яким унормовано надання соціальних пільг визначеним законодавчо особам, а також із нормативно-правових актів, якими встановлено порядок здійснення розрахунків з виконавцями послуг, зокрема, послуг із перевезення таких категорій громадян.

Частиною 2 ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Конституційний Суд України висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги у залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007).

Зокрема, у Рішенні від 09.07.2007р. №6-рп/2007 Конституційний Суд України наголосив, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Разом із тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

При вирішенні спору судом враховано, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002 р. зазначено, що органи влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання, взятих на себе зобов`язань. При цьому, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р. зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, чим спростовуються відповідні доводи відповідачів.

Відсутність бюджетного асигнування не є підставою для звільнення від виконання грошового зобов`язання, взятого на себе відповідно до чинного законодавства України та будь-який договір незалежно від його правової природи повинен виконуватись (постанови Верховного Суду України від 13.10.2009 р. у справі №09/209, від 15.05.2012 року у справі № 3-28гс12, від 22.03.2017 р. у справі № 3-77гс17, постанова Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі №915/827/17).

Щодо тверджень відповідача стосовно не визначення сторонами обсягу державного замовлення на перевезення пасажирів на пільгових умовах та погодження розміру компенсації витрат позивача внаслідок перевезення пільгових пасажирів, судом вони оцінюються критично та до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Відповідно до п.2.4 та п. 2.5 договорів, на відповідача покладено обов`язок погоджувати в установленому порядку та в межах, визначених законодавством, тарифи на міські пасажирські перевезення та не менше 2 разів на рік комісійно встановлювати кількість перевезених пільгових пасажирів за день.

Так, судом враховано, що Виконавчим комітетом Шепетівської міської ради рішеннями №85 від 12.05.2014р., №232 від 30.10.2014р., №270 від 18.12.2014р., №93 від 30.04.2015р., №270 від 21.12.2016р., №269 від 19.10.2017р., №129 від 18.05.2018р. були затверджені результати обстеження пасажиропотоку на міських маршрутах, що підтверджується листами №1277 від 19.05.2014р. №3278 від 03.11.2014р., №3937 від 23.12.2014р., №01-09/1336 від 06.05.2015р., №01-09/3906 від 23.12.2016р., №01-09/3373 від 26.10.2017р. Управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради направленими ПП Криворуку В. М. для використання у роботі, в тому числі й визначена кількість перевезень пільгових пасажирів за день.

Також, рішеннями саме Виконавчого комітету Шепетівської міської ради №285 від 04.10.2018р., №207 від 31.08.2017р., №91 від 30.04.2015р., №90 від 30.04.2015р., №84 від 12.05.2014р., №94 від 26.05.2014р. було встановлено тарифи на перевезення пасажирів у міському автотранспорті в звичайному режимі та в режимі маршрутного таксі (https://shepetivka-rada.gov.ua/rishennya-vikonkomu).

Тобто, кількість перевезень пасажирів на пільгових умовах та встановлений тариф, а отже й погодження розміру компенсації витрат, були визначені, що підтверджується в тому числі підписаними та оформленими належним чином розрахунками втрат.

Стосовно доводів відповідача, що Виконавчий комітет Шепетівської міської ради зобов`язувався лише забезпечити перерахування коштів на покриття збитків від перевезень пільгових категорій осіб, однак обов`язок щодо безпосередньої оплати таких витрат у відповідача відсутній, а компенсації за таке перевезення здійснює Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Шепетівської міської ради, яке є головним розпорядником коштів, судом звернуто увагу на наступне.

Управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради, будучи, відповідно до наведеного вище, головним розпорядником коштів, натомість не є стороною укладених договорів, а також окремого договору Управлінням СЗН з цих відносин не укладено.

Відтак, суд вважає безпідставним твердження відповідача щодо пред`явлення вимог до Управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради, яке не є стороною означених договорів і не покладало на себе таких обов`язків на підставі будь-якого іншого договору.

Таким чином, доводи відповідача судом не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи та наведеними судом нормами законодавства.

У відповідності до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частинами 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Щодо заявлення відповідачем пропуску ФОП Криворчуком В.М. строку позовної давності, судом враховано наступне.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Як уже зазначалося вище, судом враховано, що сторони строк (термін) виконання відповідачем як боржником обов`язку зі сплати компенсації перевізникам в договорах не встановили.

При цьому, як встановлено матеріалами справи, позивач звертався із претензією 15.10.20019р., яка була отримана відповідачем не пізніше 24.10.2019р., як вбачається із наданої ним на претензію відповіді.

Стосовно посилання відповідача на прийняте на місцевому рівні Шепетівською міською радою рішення від 04.08.2016року, як підставу спливу строку, яким затверджено Порядок розрахунку компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян в п. 3 якого зазначено, що перевізники, які згідно визначеного законодавством порядку здійснюють пасажирські перевезення, щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітним подають головному розпоряднику коштів розрахунки компенсаційних виплат за формою, згідно Додатку 2, судом звернуто увагу, що дане рішення прийнято у 2016 році, при цьому договори були укладені у 2014 році.

Відповідно до п. 3 зазначеного рішення, міською радою було вирішено доручити Виконавчому комітету запропонувати надавачам послуг внести у порядку передбаченому законодавством, зміни до укладених договорів на перевезення пасажирів. Проте, матеріали справи не містять та сторонами не надано будь-яких доказів щодо внесення змін до договорів №1 від 29.08.2014р. та №2 від 20.10.2014р.

Крім того, судом акцентовано увагу, що частинами 1, 3 ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Суд звертає увагу на те, що закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків (частина перша статті 11 ЦК України). В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

Тобто, судом враховано, що перебіг позовної давності переривається вчиненням відповідачем дій, які свідчать про визнання ним наявності боргу перед позивачем а саме: підписанням з постачальником акту звірки взаємних розрахунків, частковою сплатою боргу. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09.07.2019р. №903/849/17.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.05.2016р. сума боргу попередніх періодів була погоджена сторонами у акті звіряння розрахунків за пільговий проїзд окремих категорій громадян міським транспортом (а.с.118, Том 1) та сплачена у травні 2016 року, що підтверджується банківською випискою від 09.09.2019р. за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р.

Крім того, згідно банківської виписки за період з 01.01.2018р. до 31.12.2018р., відповідачем було проведено перерахування коштів на відшкодування пільг перевезення окремих громадян міським автотранспортом, зокрема, за квітень 2018р. та вересень 2018р. у сумах, що перевищують погоджені сторонами розміри розрахунку втрат по ПП Криворчуку В.М. , тобто було здійснено часткову сплату боргу.

Відповідно до акту звіряння розрахунків за пільговий проїзд станом на 01.06.2018р. відповідачем, погоджено, як фактично спожиту, суму, що перевищує розмір розрахованих втрат позивача від пільгового перевезення пасажирів в травні 2018р.

Таким чином, вищезазначені обставини є вчиненням відповідачем дій, які свідчать про визнання ним наявності боргу.

З огляду на викладене вище, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду в межах строку позовної давності, у зв`язку з чим заява відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат по справі.

Судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 73, 74, 86, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця Криворчука Володимира Миколайовича, м. Шепетівка Хмельницької області до Виконавчого комітету Шепетівської міської ради, м. Шепетівка Хмельницької області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Управління праці та соціального захисту населення Шепетівської міської ради, м. Шепетівка про стягнення 1 327 166,79грн. задовольнити частково.

Стягнути з Виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області (м. Шепетівка, Хмельницька область, вул. Островського, 4, ідентифікаційний код 04060789) на користь Фізичної особи - підприємця Криворчука Володимира Миколайовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1 214 396,04грн. заборгованості з компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, 18 215,36грн. відшкодування судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 та пп.17.5 п.17 Розділу ХІ „Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 20.07.2020р.

Суддя С.І. Крамар

Віддрук. 4 прим. (надісл. всім реком. з повідом.):

1- до справи;

2 - позивачу (АДРЕСА_1,);

3 - відповідачу (30405, м. Шепетівка, вул. Островського, 4);

4 - третій особі (30405, м. Шепетівка, вул. Островського, 4).