ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.07.2020 Справа № 905/1864/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., при секретарі судового засідання Новікової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до відповідача Акціонерного товариства К.ЕНЕРГО про стягнення 39 469 886,15 грн.,-

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Жуков А.О. (за довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Акціонерного товариства К.ЕНЕРГО про стягнення боргу у загальній сумі 39 469 886,15 грн.

Ухвалою суду від 10.10.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/1864/19. Підготовче судове засідання призначено на 05.11.2019.

Ухвалою суду від 05.11.2019 відкладено підготовче засідання на 19.11.2019.

Ухвалою суду від 19.11.2019 відкладено підготовче засідання на 03.12.2019.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 03.12.2019 вирішено матеріали справи №905/1864/19 за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до відповідача Акціонерного товариства К.ЕНЕРГО про стягнення 39 469 886,15 грн. передати для розгляду в межах справи №905/1965/19 про банкрутство Акціонерного товариства К.ЕНЕРГО.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області від 06.12.2019 призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв`язку з відкриттям суддею Зекуновим Е.В. провадження у справі про банкрутство Акціонерного товариства К.Енерго, враховуючи ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 06.12.2019, справа №905/1864/19 передана для розгляду судді Зекунову Е.В.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 16.12.2019 прийнято до провадження справу № 905/1864/19 за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Підготовче судове засідання призначено на 15.01.2020 року.

14. 14.01.2020 до Господарського суду Донецької області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позовних вимог заперечував, посилаючись на подання позовної заяви до неналежного відповідача, оскільки ухвалою господарського суду м.Києва від 10.10.2018 затверджено мирову угоду, за якою КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу) за договорами постачання (купівлі-продажу) природного газу з усіма додатковими угодами та додатками, укладеними між ПАТ «Київенерго» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України», в тому числі і за договором №4436/16-ТЕ-41. Крім того, Відповідач також посилається на те, що розрахунки за договором №4436/16-ТЕ-41 здійснювались двома способами, а саме шляхом розподілу коштів відповідно до постанови КМУ від 18.06.2014 №217 та шляхом укладення спільних протокольних рішень. Враховуючи наведене, за твердженням відповідача, у позивача відсутні правові підстави для стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, що узгоджується з чисельною практикою ВСУ.

15.01.2020 до Господарського суду Донецької області від представника позивача надійшло клопотання, в якому останній просив відкласти підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 15.01.2020 відкладено підготовче засідання на 27.01.2020.

27.01.2020 до Господарського суду від представника позивача надійшло клопотання щодо продовження підготовчого провадження строком на тридцять днів до 15.03.2020.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.01.2020 продовжено строк розгляду справи № 905/1864/19 на стадії підготовчого провадження на тридцять днів до 15.03.2020 та відкладено розгляд справи на 03.03.2020 року.

02.03.2020 до канцелярії господарського суду Донецької області від представника позивача надійшла відповідь на відзив

03.03.2020 до канцелярії господарського суду Донецької області від представника відповідача надійшли додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 03.03.2020 відкладено підготовче засідання на 11.03.2020 року.

Ухвалою Господарського суду від 11.03.2020 підготовче провадження у справі №905/1864/19 закрито та призначено розгляд справи по суті на 07.04.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 07.04.2020 відкладено розгляд справи та зазначено, що про дату та час проведення судового засідання учасники справи будуть повідомленні додатково ухвалою Господарського суду Донецької області після закінчення дії карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (зі змінами).

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.06.2020 призначено судове засідання на 06.07.2020 року.

06.07.2020 на електронну пошту Господарського суду Донецької області надійшла заява від представника позивача про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі відеоконференцзв`язку EASYCON.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 06.07.2020 у задоволенні заяви АТ «Національна акціонерна компанія Нафтогаз України» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовлено.

Представник відповідача у судове засідання 06.07.2020 з`явився, проти позовних вимог заперечував з підстав викладених у відзиві.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - Позивач) та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (яке змінило свою назву на Акціонерне товариство "К.енерго" та місцезнаходження: 85612, Донецька обл., Мар`їнський район, місто Курахове, вул. Енергетиків, будинок 34) (далі Відповідач) був укладений Договір постачання природного газу №4436/16-ТЕ-41 від 25.01.2016 року (Далі - Договір), у відповідності до п.1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2016 році природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно відомостей, які наявні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач змінив повне та скорочене найменування. За кодом ЄДРОПОУ 00131305 значиться Акціонерне товариство "К.ЕНЕРГО" (дані про реєстрацію змін до установчих документів внесені 09.08.2019).

Також за даними веб-сайту Міністерства юстиції України «Детальна інформація про юридичну особу», встановлено зміну найменування позивача, яким на теперішній час є "Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", та вказано організаційно-правову форму - "приватне акціонерне товариство".

Згідно з п.1.2 договору газ, що продається за цим договором використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

За правилами п.2.1 укладеного сторонами правочину продавець передає покупцеві для СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року газ обсягом до 283 930 тис.куб.м..

У відповідності до п.3.1 Договору, право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Пунктом 3.4. договору узгоджено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, зазначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

Ціна природного газу визначена у п.5.2 Договору: ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 1 770,74 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%.

31 березня 2017 року, між сторонами було укладено додаткову угоду №2 до Договору, якою було встановлено, що ціна за 1000 куб. метрів газу з 01.04.2017 року по 30.04.2016 року становить 1 770,74 гри., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 2 124,89 грн.

30 квітня 2016 року п.5.2. Договору був змінений, зокрема, ціна за 1000 куб. метрів за цим договором в період з 01 травня 2016 року становить 4 942,00 грн., крім того ПДВ - 20%. Всього до сплати з ПДВ - 5 930,40 грн.

Позивач на виконання умов Договору, передав у власність Відповідача природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме:

від 31.01.2016 року:

на обсяг газу 63 179,118 тис.куб.м., в сумі 177 068 828,71 грн. (зокрема, для ТЕЦ-5), на обсяг газу 48 826,267 тис.куб.м., в сумі 136 842 839,56 грн. (зокрема, для ТЕЦ-6),

від 29.02.2016 року:

на обсяг газу 42 903,337 тис.куб.м., в сумі 120 242 951,64 грн. (зокрема, для ТЕЦ-5), на обсяг газу 33 620,865 тис.куб.м., в сумі 94 227 450,05 грн. (зокрема, для ТЕЦ-6),

від 31.03.2016 року:

на обсяг газу 41 455,699 тис.куб.м., в сумі 116 185 731,90 грн. (зокрема, для ТЕЦ-5), на обсяг газу 33 151,801 тис.куб.м., в сумі 92 912 828,76 грн. (зокрема, для ТЕЦ-6), від 31.04.2016 року:

на обсяг газу 18 222,964 тис.куб.м., в сумі 38 721 757,52 грн. (зокрема, для ТЕЦ-5), на обсяг газу 16 520,992 тис.куб.м., в сумі 35 105 257,64 грн. (зокрема, для ТЕЦ-6),

від 31.05.2016 року:

на обсяг газу 10 437,141 тис.куб.м., в сумі 61 896 420,98 грн. (зокрема, для ТЕЦ-5), на обсяг газу 14 853,471 тис.куб.м., в сумі 88 087 024,42 грн. (зокрема, для ТЕЦ-6),

від 30.06.2016 року:

на обсяг газу 9 988,760 тис.куб.м., в сумі 59 237 342,30 грн. (зокрема, для ТЕЦ-5), на обсяг газу 12 806,450 тис.куб.м., в сумі 75 947 371,08 грн. (зокрема, для ТЕЦ-6),

від 31.07.2016 року:

на обсяг газу 10 894,221 тис.куб.м., в сумі 64 607 088,22 грн. (зокрема, для ТЕЦ-5), на обсяг газу 10 308,932 тис.куб.м., в сумі 61 136 090,33 грн. (зокрема, для ТЕЦ-6),

від 31.08.2016 року:

на обсяг газу 10 104,922 тис.куб.м., в сумі 59 926 229,42 грн. (зокрема, для ТЕЦ-5), на обсяг газу 13 098,227 тис.куб.м., в сумі 77 677 725,40 грн. (зокрема, для ТЕЦ-6),

від 31.09.2016 року:

на обсяг газу 11 699,562 тис.куб.м., в сумі 69 383 082,48 грн. (зокрема, для ТЕЦ-5), на обсяг газу 13 938,699 тис.куб.м., в сумі 82 662 060,55 грн. (зокрема, для ТЕЦ-6).

Загальна сума вартості поставленого Позивачем товару відповідно до актів приймання-передачі газу становила на загальну суму 1 511 868 080,96 грн.

У відповідності до п.6.1. Договору, оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У додатковій угоді №2 до Договору від 31.03.2016 року було змінено п.6.1. Договору і встановлено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Із врахуванням того, що Позивач по справі на виконання умов Договору, передав у власність Відповідача природний газ у період січень 2016 року - вересень 2016 року (включно), то період прострочення платежу за Договором розпочався з 15.02.2016 року (до укладення додаткової угоди №2 до Договору), і з 26.05.2016 року (після укладення додаткової угоди №2 до Договору).

Відповідач здійснив погашення заборгованості за Договором на загальну суму 1 511 868 080,96 грн. з порушенням порядку проведення розрахунку встановленого умовами Договору, оскільки оплата здійснювалася невчасно, тобто не у встановлений Договором строк.

Окрім того, у додатковій угоді №5 від 15.08.2016 року до Договору, Сторони погодили, що:

- з урахуванням п.11.3. цього Договору, укладення договору про організацію розрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України 11 січня 2005 року №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим Договором.

- з урахуванням п.11.3. цього Договору, укладення договору про організацію розрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України 11 січня 2005 року №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не звільняє споживача від обов`язку сплатити користь постачальника платежі відповідно до ст.625 ЦК України, нараховані на всю суму заборгованості за цим Договором.

Згідно доводів Позивача, у зв`язку з тим, що Відповідач здійснював оплату за переданий газ несвоєчасно із порушенням строків оплати та не виконав зобов`язання у строк визначений Договором, у Відповідача перед ПАТ НАК «Нафтогаз України» станом на дату розрахунку обліковується борг за Договором №4436/16-ТЕ-41.

Вважаючи порушеним своє право, ПАТ НАК «Нафтогаз України» звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з АТ «К.Енерго» коштів у сумі 39 469 886,15 грн., у тому числі:

31 039 400,17 грн. - пеня;

З 572 431,18 грн. - 3% річних;

4 858 054,81 грн. - інфляційні втрати.

Відповідач проти позову заперечував. Вважає, що позовна заява подана ПАТ НАК «Нафтогаз України» до неналежного відповідача.

Так, ухвалою господарського суду м.Києва від 10.10.2018р. затверджено мирову угоду, за якою КП «Київтеплоенерго» стало правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу) за договорами постачання (купівлі-продажу) природного газу з усіма додатковими угодами та додатками, укладеними між ПАТ «Київенерго» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України», в тому числі і за договором №4438/16-ТЕ-711/17 від 25.01.2016р.

Крім того, розрахунки з ПАТ «НАК «Нафтогаз України» були здійснені Відповідачем шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови КМУ від 18.06.2014р. №217) та шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків (відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005р. №20).

Підписанням протокольних рішень у відповідності до постанови КМУ від 11.01.2005р. №20, сторони фактично змінили порядок та здійснення взаєморозрахунків. За вказаними протокольними рішеннями взаєморозрахунки були здійснені у повному обсязі.

Щодо розрахунків шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків на підставі Постанови КМУ від 18.06.2014р. №217, то за цих обставин АТ «К.Енерго» був позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, тому як державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

З урахуванням зазначеного, відповідач вважає, що у позивача відсутні правові підстави для стягнення з АТ «К.Енерго» пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних мотивів:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч.1 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вище встановлено господарським судом, між сторонами у справі укладено договір постачання природного газу №4436/16-ТЕ-41 від 25.01.2016, згідно з яким позивач зобов`язався передати у власність споживачу у 2016 році роках природний газ (далі газ), а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.

Оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч. 1,7 ст.193 ГК України.

На виконання умов договору у січні березні 2016 року позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 1 511 868 080,96 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання - передачі природного газу, які підписані сторонами і засвідчені печатками підприємств.

Згідно долученої Позивачем до позову «довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №4436/16-ТЕ-41», розрахунки за договором здійснювалися:

- шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови КМУ від 18.06.2014р. №217);

- шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків (відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 №20).

Щодо розрахунків шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005р. №20.

З матеріалів справи вбачається, що сторони ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Київенерго», за участі ГУ Державної казначейської служби України у м.Києві, Департаменту фінансів виконавчого органу Київської міської ради, Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київського міської ради, склали між собою спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України № 301 від 19.01.2017, №746 від 07.02.2017, №747 від 07.02.2017.

В пункті 1 цих протокольних рішень вказано, що їх предметом є організація проведення взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20.

Таким чином, з метою оплати вартості поставленого газу сторонами за участі Головного управління Державної казначейської служби України, Департаменту фінансів та департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за послуги з постачання природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України проведено частковий розрахунок за поставлений Позивачем газ по Договору №4436/16-ТЕ-41, а саме:

- №1398 від 26.04.2016р. на суму 28 107 679,44грн.;

- №1625 від 26.05.2016р. на суму 52 059 100,00грн.;

- №1804 від 23.06.2016р. на суму 13 692 200,00грн.;

- №2224 від 22.08.2016р. на суму 28 990 200,00грн.;

- №2225 від 22.08.2016р. на суму 13 045 100,00грн.;

- №2644 від 26.10.2016р. на суму 29 292 700,00грн.;

- №2645 від 26.10.2016р. на суму 4 232 800,00грн.;

- №2737 від 15.11.2016р. на суму 43 928 737,91грн.;

- №143 від 16.01.2017р. на суму 403 091,71грн..

Наслідком підписання спільних протокольних рішень на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 є фактична зміна визначеного у договорі №4436/16-ТЕ-41від 25.01.2016 порядку і строку проведення розрахунків за природний газ відносно сум, які охоплюються такими рішеннями, оскільки підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, НАК «Нафтогаз України» у такий спосіб виявило згоду зі зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий ним газ за договором №4436/16-ТЕ-41 від 25.01.2016.

Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується НАК «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз».

Наведене регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

Цим Порядком передбачено, що він визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз», а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами.

Відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється з Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок, в даному випадку - ПАТ «Нафтогаз України» (позивачу).

Отже, державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2018р. у справі №924/296/18 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.07.2019р. у справі № 913/334/18, від 03.04.2019р. у справі № 906/278/18, від 14.03.2018р. у справі № 910/9806/16 та від 24.10.2019р. у справі №903/910/18.

Положення щодо неможливості відповідача впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ закріплені у Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, згідно з пунктом 4 якого перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.

За таких обставин, оскільки держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами, підстави для покладення відповідальності на відповідача за несвоєчасну оплату коштів відсутні.

З огляду на викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вищезазначені взаєморозрахунки за придбаний природний газ були здійснені не власними коштами відповідача, а через процедуру встановлену постановами Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, якою передбачено, що пільги та субсидії не є коштами суб`єкта господарювання та автоматично перераховуються із спеціальних рахунків, у випадку їх надходження, на рахунки позивача.

Господарський суд вважає помилковим посилання Позивача на пункт 6.2 договору, яким сторони погодили (додаткова угода №5 від 15.08.2016), що з урахуванням п. 11.3 цього договору укладання договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, оскільки підписавши протокольні рішення сторони свідомо узгодили новий порядок проведення розрахунку, фактично змінивши умови пункту 6.2 цього договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВСУ від 04.12.2019р. у справі №910/1827/19.

Щодо здійснення розрахунків на підставі постанови КМУ №217 від 18.06.2014р..

З наданої Позивачем довідки по операціям по ПАТ «Київенерго» по договору №4436/16-ТЕ-41 вбачається. що не врегульовані спільними протокольними рішеннями платежі проводились шляхом розподілу коштів відповідно до постанови КМУ від 18.06.2014р. №217 та згідно постанови КМУ від 18.05.2017р. №332.

Постанова КМУ №217 «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки» (далі - Порядок № 217) була прийнята на виконання норм ст. 191 Закону України «Про теплопостачання», що визначає механізм перерахування коштів для проведення розрахунків з гарантованим постачальником за весь обсяг спожитого природного газу.

Згадані вище вимоги нормативно-правових актів повністю узгоджуються з умовами п. 6.2. договору, згідно якого платежі за договором здійснюються на поточний рахунок Постачальника із спеціальним режимом використання.

Згідно п. 1 Порядку №217, останній визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу.

Відповідно до п. 7 Порядку №217 усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів.

Порядком №217 визначено, що уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію (далі - реєстр нормативів), що затверджується НКРЕКП.

У відповідності до п. 4.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Разом з тим, відповідно до Порядку №217 уповноважений банк здійснює відповідно до реєстру нормативів розподілу коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, перерахування коштів в частині вартості послуг з розподілу природного газу на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками.

Отже, Відповідач не користувався коштами, належними до оплати за постачання природного газу і не міг впливати на визначення нормативу перерахування коштів, що виключає правові підстави для стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Згідно з п. 3 Порядку № 217, теплопостачальні організації, що здійснюють продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, для виробництва яких повністю або частково використовується природний газ, куплений у постачальника природного газу із спеціальними обов`язками такими теплопостачальними організаціями або теплогенеруючими організаціями, в яких теплопостачальні організації купують теплову енергію, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів "населення", "релігійні організації", "бюджетні установи", "інші споживачі" (далі - спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними організаціями).

За приписами п. 8 Порядку № 217, усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку.

У відповідності до п. 9 Порядку № 217, уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію (далі - реєстр нормативів), що затверджується Комісією.

Як зазначено у пункті 12 Порядку, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі комісія або НКРЕКП) на підставі даних, визначених у пунктах 10 і 11 цього Порядку, щомісяця:

1) розраховує для кожної категорії споживачів теплопостачальної і теплогенеруючої організації нормативи перерахування коштів:

- на поточний рахунок теплопостачальної і теплогенеруючої організації;

- на рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками, зазначений у договорі купівлі-продажу (постачання) природного газу (далі - рахунок постачальника природного газу із спеціальними обов`язками);

- на рахунок оператора газотранспортної системи, зазначений у договорі на транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) (далі - рахунок оператора газотранспортної системи);

- на рахунок оператора газорозподільної системи, зазначений у договорі на розподіл природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на розподіл природного газу з оператором газорозподільної системи) (далі - рахунок оператора газорозподільної системи);

- на спеціальні рахунки, відкриті теплогенеруючими організаціями;

2) затверджує реєстр нормативів;

3) доводить реєстр нормативів до відома уповноваженого банку для виконання не пізніше ніж за один робочий день до початку місяця, в якому застосовуватимуться нормативи;

4) розміщує реєстр нормативів на своєму офіційному веб-сайті.

На підставі пункту 13 Порядку, уповноважений банк, згідно з умовами договору банківського рахунку, здійснює перерахування коштів за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води із спеціальних рахунків, відкритих структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій, на спеціальні рахунки теплопостачальних і теплогенеруючих організацій двічі на день, а саме:

- до 10-ї години - залишок коштів на початок операційного дня;

- до 17-ї години - кошти, що надійшли протягом операційного дня на спеціальні рахунки, відкриті структурними підрозділами теплопостачальних і теплогенеруючих організацій.

Уповноважений банк до 12-ї години операційного дня здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14-26 цього Порядку.

З матеріалів справи та пояснень представників сторін вбачається, що на виконання вищевказаних норм відповідачем були відкриті рахунки зі спеціальним режимом використання. Розрахунки між відповідачем та позивачем за Договором №4436/16-ТЕ-41 від 25.01.2016 проводилися в порядку та на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 на підставі нормативів перерахування коштів, прийнятих на підставі постанов НКРЕКП.

З огляду на викладене господарський суд погоджується з доводами АТ «К.Енерго» про те, що відповідач позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, тому як державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Таким чином, розрахунки між сторонами Договору №4436/16-ТЕ-41 від 25.01.2016 здійснювались шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків (відповідно до постанови КМУ від 18.06.2014р. №217) та шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків (відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005р. №20)

Суд вважає, що підписанням протокольних рішень у відповідності до постанови КМУ від 11.01.2005р. №20, сторони фактично змінили визначений умовами Договору №4436/16-ТЕ-41 порядок та здійснення взаєморозрахунків.

Щодо розрахунків шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків на підставі Постанови КМУ від 18.06.2014р. №217, то за цих обставин АТ «К.Енерго» було позбавлено можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, тому як державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що у позивача відсутні правові підстави для нарахування АТ «К.Енерго» пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

Щодо доводів відповідача про подання позовної заяви до неналежного відповідача суд зазначає наступне.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.10.2018р. у справі №910/7807/18 затверджено Мирову угоду, укладену 09.10.2018 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та Публічним акціонерним товариством «Київенерго» затвердити.

За Мировою Угодою КП «Київтеплоенерго» підтверджує та визнає, що стало і є правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу), зокрема, за договором постачання (купівлі-продажу) природного газу №1516/1617-ТЕ-41 від 25.01.2016 з усіма додатковими угодами та додатками, укладеним між ПАТ «Київенерго» та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (п.1 Мирової угоди).

Відповідно до п.1.1. Мирової угоди від 09.10.2018 сторони визнають та погодили, що неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов Договорів за борговими зобов`язаннями станом на дату підписання Мирової Угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов Договорів за борговими зобов`язаннями не є предметом врегулювання цієї Мирової Угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору / судових спорів. При цьому, Сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з КП «Київтеплоенерго» таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами ПАТ «НАК «Нафтогаз України».

Судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в межах справи №910/5098/18 досліджувалось питання правомірності заміни боржника (ПАТ «Київенерго») на КП «Київтеплоенерго» за зобов`язаннями ПАТ «Київенерго» перед НАК «Нафтогаз України» за відсутності волі КП «Київтеплоенерго» в частині заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних та факту передачі йому кореспондуючих такому зобов`язанню прав вимоги до споживачів, за висновками судів положення частини 4 ст. 13, частин 1, 4 статті 41, частини 2 статті 61 Конституції України виключать можливість такої заміни.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що КП «Київтеплоенерго» не стало правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних.

Отже, доводи відповідача про пред`явлення позову до неналежного відповідача є безпідставними та необґрунтованими.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав наведених вище.

На підставі ст. 129 ГПК України витрати щодо сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до відповідача Акціонерного товариства К.ЕНЕРГО про стягнення 39 469 886,15 грн відмовити повністю.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 06 липня 2020 року.

Повний текст рішення складено та підписано 15.07.2020 року.

Рішення господарського суду Донецької області набирає законної сили за правилами, встановленими статтею 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому главою 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.В. Зекунов