СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2020 р. Справа № 917/737/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В., суддя Стойка О.В.

секретар судового засідання Полупан Ю.В.

за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу боржника - ТОВ "Гадячсир" (вх. №1526 П/3) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 26.05.20 у справі № 917/737/17

за позовом Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" в особі філії "Менський сир", м. Мена, Чернігівська область

до ТОВ "Гадячсир", м. Гадяч, Полтавська область

про стягнення 7.142.978,62 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 03.10.2017 у справі №917/737/17 позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" на користь Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" в особі філії "Менський сир" 4.368.207,33 грн. основного боргу, 476416,89 грн. пені, 702.177,11 грн інфляційних, 154.345,13 грн - 3% річних, 85.517,20 грн витрат з оплати судового збору.

Постановою Східного апеляційного господарського суду №917/737/17 від 05.02.2019 рішення Господарського суду Полтавської області від 03.10.2017 змінено; позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гадячсир" на користь Приватного підприємства "Консалтингова фірма "Прометей" в особі філії "Менський сир" в особі філії "Менський сир": 4.368.207,33 грн основного боргу, 462.207,54 грн пені, 737.472,18 грн інфляційних, 154.465,04 грн - 3% річних, 85.835,28 грн витрат по сплаті судового збору за подачу позовної заяви, в іншій частині - у позові відмовлено.

На виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 Господарським судом Полтавської області видано наказ №917/737/17 від 25.02.2019.

13.04.2020 боржник звернувся до Господарського суду Полтавської області із заявою про відстрочення виконання рішення суду від 03.10.2017 по справі №917/737/17.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 26.05.2020 ТОВ "Гадячсир" відмовлено у задоволенні заяви про надання відстрочки виконання рішення по справі №917/737/17.

Боржник, ТОВ "Гадячсир", не погодившись із зазначеною ухвалою, подав апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 26.05.2020, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та прийняти нове рішення, яким заяву боржника про відстрочення виконання рішення суду у справі №917/737/17 задовольнити у повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята без належного з`ясування обставин справи та з порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.06.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційної скаргою ТОВ "Гадячсир" господарського суду із призначенням до розгляду на 14.07.2020.

10.07.2020 на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив від позивача - Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» в особі філії «Менський сир» (вх.№6524), в якому зазначив, що на його думку ТОВ «Гадячсир» не надано належних доказів, які б свідчили про наявність виключних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а відтак вже четверта апеляційна скарга відповідача на ухвалу суду першої інстанції про відмову у наданні розстрочення виконання рішення суду від 03.10.2017 у справі №917/737/17 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Полтавської області від 26.05.2020 є законною та такою, що не підлягає скасуванню.

Крім того, стягувач ПП «Прометей» в особі філії «Менський сир» звернувся до апеляційного господарського суду з заявою про зловживання ТОВ «Гадячсир» процесуальними правами (вх.№6525 від 10.07.2020), в якій зазначає, що в червні 2020 підприємство боржника вже вчетверте звернулося до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про надання відстрочки виконання рішення господарського суду. Стягувач просить застосувати до ТОВ «Гадячсир» заходи процесуального примусу у вигляді штрафу у сумі 21.020,00 грн.

Колегія суддів, розглянувши заявлене клопотання, залишає його без задоволення з огляду на те, що подання заяви про відстрочення виконання рішення є правом сторони, забезпеченим Господарським процесуальним кодексом. Стаття 331 ГПК України, яка регулює питання відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, не містить обмежень щодо кількості разів подачі відповідних заяв. До того ж, суд бере до уваги, той факт що предметом апеляційного оскарження є ухвала господарського суду про розгляд заяви щодо відстрочення виконання рішення з посиланням на тяжкий фінансовий стан боржника. Отже, додаткові судові стягнення в даному випадку можуть ускладнити виконання основного рішення по справі.

13.07.2020 на адресу Східного апеляційного господарського суду від ПП «Консалтингова фірма «Прометей» надійшло клопотання про продовження процесуальних строків та відкладення розгляду справи (вх.№6590). В обґрунтування зазначеного клопотання сторона посилається на Постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" зі внесеними змінами та доповненнями, якою установлено карантин на території України з 12.03.2020 по 31.07.2020 та на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових спеціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 » від 30.03.2020 №540-ІХ.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів апеляційного господарського суду зауважує, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В той же час, у наданому клопотанні заявником жодним чином не обґрунтовано, які саме обставини підлягають встановленню та з`ясуванню саме у судовому засіданні та потребують присутності сторін. При цьому, колегія суддів враховує, що правова позиція скаржника з приводу оскаржуваного рішення викладена в апеляційній скарзі, а правова позиція стягувача викладена у відзиві на апеляційну скаргу, а відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому суд враховує, що відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Слухання не вимагається, коли немає сумнівів щодо переконливості чи оскаржуваних фактів, які вимагають слухання, і суд може справедливо і обґрунтовано винести рішення на основі подань сторін та інших письмових матеріалів (рішення ЄСПЛ у справах «Dory v. Sweden» («Дерю проти Швеції»); «Saccoccia v. Austria» («Саккочча проти Австрії»).

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини як джерело права та зважаючи на відсутність необхідності надання сторонами у судовому засіданні відповідних пояснень, колегія суддів, користуючись наданим суду правом, не вбачає правових підстав для задоволення клопотання ПП «Консалтингова фірма «Прометей» про відкладення розгляду справи.

Крім того, згідно з ч.4 ст.197 Господарського процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України.

Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 23.06.2020 було своєчасно направлено всім сторонам по справі за юридичними адресами, при цьому, в ухвалі апеляційний господарський суд зазначав, що інформацію у справі можна отримати за веб-адресою http://court.gov.ua/fair/. Явка представників не визнавалась обов`язковою. Зазначена ухвала отримана всіма сторонами по справі, про що свідчить інформація з офіційного сайту Укрпошти.

Таким чином, Східним апеляційним господарським судом було здійснено всі можливі заходи щодо повідомлення сторін про час та місце проведення судового засідання.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 зазначеного Кодексу, неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

До того ж, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції обмежений тридцятиденним строком з моменту відкриття апеляційного провадження у справі.

Отже, колегія суддів, врахувавши рівень складності та обставини справи, вважає можливим здійснити перевірку оскаржуваної ухвали суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників сторін.

Заслухавши в судовому засіданні доповідь судді-доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи в обґрунтування апеляційної скарги, в межах вимог, передбачених ст. 269 ГПК України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 03.10.2017 у справі №917/737/17 позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Гадячсир" на користь ПП "Консалтингова фірма "Прометей" в особі філії "Менський сир" 4.368.207,33 грн основного боргу, 476.416,89 грн пені, 702.177,11 грн інфляційних, 154.345,13 грн - 3% річних, 85.517,20 грн витрат з оплати судового збору.

Постановою Східного апеляційного господарського суду №917/737/17 від 05.02.2019 рішення господарського суду Полтавської області від 03.10.2017 змінено; викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції:

" 1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з ТОВ "Гадячсир" на користь ПП "Консалтингова фірма "Прометей" в особі філії "Менський сир" (вул. Івана Мазепи, буд. 10, м. Київ, 01010; ідентифікаційний код 30668980) в особі філії "Менський сир" (вул. Леніна, 122, м. Мена, Чернігівська область, 15600; ідентифікаційний код 26549195): 4.368.207,33 грн основного боргу, 462.207,54 грн пені, 737.472,18 грн інфляційних, 154.465,04 грн - 3% річних, 85.835,28 грн витрат по сплаті судового збору за подачу позовної заяви. Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили. В іншій частині - у позові відмовити".

На виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 господарським судом видано наказ №917/737/17 від 25.02.2019.

13.04.2020 до суду надійшла заява (вхід. №4185) ТОВ "Гадячсир" про відстрочення виконання рішення суду від 03.10.2017 по справі №917/737/17, в обґрунтування якої боржник посилається на те, що товариство є виробником та експортером молочної продукції. До 2014-2015 років основними ринками збуту продукції ТОВ "Гадячсир" були Російська Федерація та Республіка Казахстан, однак, починаючи з 2014 року Російська Федерація повністю закрила свій ринок (введено продуктове ембарго) для продукції українського виробництва та ввела обмеження та заборони на транзит української молочної продукції своєю територією. Крім цього, зазначає, що у попередні роки підприємством залучалися кредитні кошти АТ "Кредіт Агріколь Банк" (кредитний договір №159СL від 24.11.2011, АТ "Альфа-Банк" (кредитний договір №06.1-20/124 від 02.04.2013), проте, забезпечити погашення всіх накоплених та існуючих фінансових зобов`язань не вдалось.

За результатами господарської діяльності протягом 2019 року у заявника обліковується сума непокритого збитку в розмірі 2 мільярди 121 мільйон 115 тисяч грн, що підтверджується Балансом (Звітом про фінансовий стан) за 2019 рік, а також Звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2019 рік.

Одним із факторів, що погіршив економічну ситуацію товариства, заявник називає введені Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 карантинні заходи, що призвели до неможливості товариства закупівлю молочної сировини у населення, а також значно зменшили обсяги поставок молочної сировини від підприємств виробників.

Крім цього, за даними заявника, на даний час, через поломку технологічного обладнання процес виробництва продукції на підприємстві частково тимчасово призупинено. Для відновлення повноцінної роботи підприємства та виготовлення продукції необхідна значна сума грошових коштів, а відповідно одночасне виконання рішень судів, що набрали законної сили без виробництва та отримання прибутку неможливе. Заявник стверджує, що ТОВ "Гадячсир" вживає всіх можливих заходів з метою відновлення виробничої діяльності, зокрема, рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Гадячсир" прийнято рішення про внесення додаткових внесків у сумі 7.000.000,00 грн до статутного капіталу ТОВ "Гадячсир". Одночасно з цим, з метою залучення додаткових коштів для відновлення господарської діяльності укладено з СПП "РВД-Агро" договір про отримання безвідсоткової допомоги в розмірі 25.000.000,00 грн.

Додатково до цього, в межах здійснення поточної господарської діяльності, в лютому 2020 року Товариством укладено ряд перспективних контрактів, за умови яких ТОВ "Гадячсир" очікує надходження не менше 1 мільярда гривень, а саме:

- договір поставки №0102/21 від 01.02.2020, укладений між ТОВ "Гадячсир" та ТОВ "Фін-Майстер" з графіком поставок на орієнтовну суму 277.400,00 грн, що підтверджується додатковою угодою №1 до контракту №0102/21 від 01.02.2020;

- договір поставки №01-02/20 від 03.02.2020, укладений між ТОВ "Гадячсир" та ТОВ "ІР-Агроторг" з графіком поставок на суму 872.782,00 грн, що підтверджується додатковою угодою №1 від 03.02.2020.

Окрім зазначеного, в II кварталі 2020 р. - IV кварталі 2020 р. ТОВ "Гадячсир" додатково розраховує на значні надходження коштів у зв`язку з укладенням нових контрактів, погодження графіків нових поставок з своїми контрагентами та відновлення роботи за укладеними раніше угодами, пошуком нових ринків збуту продукції. Детальний розрахунок та докази запланованого отримання прибутку надано у Техніко - економічному обґрунтуванні операційної діяльності ТОВ "Гадячсир".

Посилаючись на вищезазначені обставини, які на думку боржника, істотним чином ускладнюють негайне виконання рішення суду від 03.10.2017 по даній справі боржник звернувся до суду з проханням відстрочити виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 03.10.2017 по справі № 917/737/17 на 12 місяців.

Господарський суд, виносячи оскаржувану ухвалу про відмову в задоволенні заяви про надання розстрочки на виконання рішення, зазначив, що відповідачем не доведено винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання відстрочки виконання рішення суду і відповідачем не подано доказів вчинення будь-яких дій щодо хоча б часткового виконання рішення суду у даній справі. Обґрунтовуючи заяву відповідач зазначає обставини, які є звичайними обставинами при веденні господарської діяльності відповідачем, яку він здійснює на свій ризик. При цьому, позивач та відповідач знаходяться в рівних економічних умовах при здійсненні своєї господарської діяльності. Відстрочка виконання рішення суду призведе до надання переваг відповідачу у порівнянні з позивачем за відсутності для цього підстав.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, зважаючи на наступні підстави.

Відповідно до ч.1-3 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як зазначено в пункті 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України №9 від 17.10.2012 вирішуючи питання про відстрочку виконання судового рішення, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси і фінансовий стан обох сторін, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Наведені вище законодавчі норми свідчать, що Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, наявність яких унеможливлює виконання рішення суду або утруднює його виконання, у зв`язку з чим, суд зобов`язаний оцінити ті обставини, на які посилається заявник, та докази, що підтверджують зазначені обставини.

Таким чином, для застосування передбачених ст. 331 ГПК України заходів, суд встановлює у кожному конкретному випадку чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вивчивши заяву про надання відстрочки виконання рішення та додатки до неї, та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд встановив, що однією з підстав тяжкого фінансового становища є спричинене відсутністю ринку збуту продукції через введення Російською Федерацією продуктового ембарго, обмеження та заборони на транзит української молочної продукції територією Російської Федерації.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.

Згідно зі статтею 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.

Отже, недоліки в плануванні господарської діяльності відповідачем не повинно порушувати права інших господарюючих суб`єктів, які належним чином виконали свої обов`язки. Ризики від власної господарської діяльності відповідача не можуть покладатися на інших учасників господарських відносин, оскільки це порушує принцип розумності та справедливості.

За таких обставин, продуктове ембарго Російської Федерації та інші наведені обставини не може вважатись тією виключною, єдиною обставиною, що зумовила невиконання відповідачем рішення суду по даній справі.

Крім того, слід відмітити, що відповідачем не подано доказів вчинення будь-яких дій щодо хоча б часткового виконання рішення суду у даній справі. Так, боржник просить відстрочити виконання рішення від 03.10.2017 на 12 місяців, тобто на момент розгляду даної заяви минуло вже більше 2 років, в той час як за вказаним рішенням не було здійснено навіть часткової оплати суми заборгованості.

Посилання заявником на наявність загальнонаціонального карантину, встановленого постановою КМУ №211 від 11.03.2020 також не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості доводів на підтвердження виключності обставин, оскільки стосуються як боржника так і стягувача як суб`єктів господарювання, а тому, не можуть слугувати підставою для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення.

Таким чином, відповідачем не доведено винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання відстрочки виконання рішення суду.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Питання щодо надання розстрочки/відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки/відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача, так і заперечення відповідача.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі Чіжов проти України (заява №6962/02) Європейський суд зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконати, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії статті 6 Конвенції.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Оцінивши наведені обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що підстави для відстрочки виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 03.02.2017 у справі №917/737/17, наведені заявником, не можуть вважатись тими виключними обставинами у розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, які свідчать про необхідність відстрочки виконання судового рішення.

З огляду на вищевикладене, заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції.

У відповідності з пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статті 73 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Полтавської області від 26.05.2020 по справі №917/737/17 прийнята при належному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і відсутні підстави для її скасування, в зв`язку з чим, апеляційна скарга ТОВ «Гадячсир» не підлягає задоволенню.

Оскільки апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою останньому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гадячсир» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 26.05.2020 по справі №917/737/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття .

Строк і порядок оскарження даної постанови визначено у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20.07.2020

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя С.В. Барбашова

Суддя О.В. Стойка