ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

13 липня 2020 року м.Тернопіль Справа № 921/457/20
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянувши позовні матеріали №4775 від 15.06.2020 (вх.523 від 07.07.2020) Акціонерного товариства «Альфа-Банк», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агродія Староміщина», с.Староміщина Підволочиського району Тернопільської області

про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Альфа-Банк», м.Київ, звернулося 02.07.2020 (згідно відтиску календарного штемпеля 24-го відділення поштового зв`язку м.Чернігів на поштовому конверті відправлення 157) до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агродія Староміщина», с.Староміщина Підволочиського району Тернопільської області, за участю третьої особи - громадянки ОСОБА_1 , м.Тернопіль, про звернення стягнення на предмет іпотеки - приміщення телятника № 7, загальною площею 1598,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 на суму 82815,66 дол. США.

Позовні вимоги обґрунтовано наступними обставинами.

14.06.2007 між Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (змінено на найменування Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК», а згодом на Акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК»), правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», як Кредитором та громадянкою ОСОБА_1 як Позичальником було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-226-07, відповідно до умов якого Кредитор надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності використання грошові кошти в сумі 30000,00 дол.США зі сплатою 12,25% річних.

Позичальник - ОСОБА_1 , у визначені кредитним договором строки грошові кошти не повернула, внаслідок чого станом на 15.04.2020 за нею рахується заборгованість в сумі 82815,66дол.США, в тому числі 36393,00дол.США заборгованість за кредитом та 46422,66дол.США - заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами.

14.06.2007, в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-226-07 від 14 червня 2007 року, між Банком та ТОВ «Агродія Староміщина» укладено Іпотечний договір, предметом якого є приміщення телятника №7, загальною площею 1598,8 кв .м ., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

У зв`язку з невиконанням громадянкою ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за його користування, Банк 16.05.2020 звернувся до Позичальника та Іпотекодавця (ТОВ «Агродія Староміщина») з вимогою №4002 від 05.05.2020 погасити заборгованість за кредитним договором впродовж 30 днів та повідомив про намір скористатися правом шляхом звернення стягнення суми заборгованості на предмет іпотеки у разі, якщо вимогу не буде виконано.

Дана вимога Банку Позичальником та Іпотекодавцем залишена без відповіді та виконання, тому АТ «Альфа-Банк» звернувся до господарського суду з позовом до ТОВ «Агродія Староміщина» про звернення стягнення на предмет іпотеки на суму 82815,66дол.США на користь позивача шляхом реалізації предмету іпотеки при проведенні прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмета іпотеки 645000 грн, котру визначено на підставі проведеної незалежним експертом оцінки вартості нерухомого майна.

Водночас, у позовній заяві третьою особою у даному спорі зазначено Позичальника - ОСОБА_1 .

Суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду у господарських судах, з огляду на таке.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно приписів частини третьої статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Позивачем у цій справі є юридична особа, до якої перейшли права вимоги за кредитним та іпотечними договорами і яка звернулася з позовом до юридичної особи -іпотекодавця (майнового поручителя), а фізична особа-позичальник має статус третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною 2 статті 4 цього Кодексу право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

З огляду на вказаний припис, учасниками господарського процесу можуть бути не лише юридичні особи та держава, але й фізичні особи у спорах, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, а також в інших спорах, вирішення яких прямо віднесене до юрисдикції господарського суду.

На даний час, Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року чітко розмежовано юрисдикцію судів за правилами цивільного та господарського судочинства щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, та встановлено у пункті 1 частини першої статті 20 ГПК України, що критерієм розмежування юрисдикції у таких спорах є суб`єктний склад основного зобов`язання.

Так, згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Слід зазначити, що до 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року - існували інші правила щодо юрисдикції спорів господарських судів.

З дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, належить до юрисдикції господарського суду лише тоді, якщо сторонами основного зобов`язання є тільки юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Натомість, за правилами цивільного судочинства повинні розглядатися спори стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо хоча би однією стороною цього основного зобов`язання є фізична особа, яка, вступаючи у це зобов`язання, не діяла як фізична особа-підприємець. Тому для визначення юрисдикції суду щодо розгляду відповідної справи суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, значення не має. Вид судочинства (цивільне чи господарське) визначається, враховуючи суб`єктний склад сторін основного зобов`язання (пункти 52-53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №753/12916/15-ц (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/78977544)).

Предметом спору у даній справі є звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 14.06.2007, укладеним для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №770/38-226-07 від 14 червня 2007 року, сторонами якого є юридична особа - кредитодавець і фізична особа - позичальник.

Згідно з положеннями Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Як зазначено вище, позичальником за вказаним кредитним договором є фізична особа ОСОБА_1 .

У даному випадку, суд виходить виключно з того статусу, який вказано особу в кредитному договорі, адже до матеріалів справи не долучено жодних доказів, які б давали можливість стверджувати по-перше: про наявність в Позичальника статусу суб`єкта підприємницької діяльності; по-друге, про укладення кредитного договору та використання кредитних коштів для здійснення господарської діяльності.

Виходячи зі змісту та підстав поданого позову, АТ «Альфа-Банк» звернувся до господарського суду з позовом до ТОВ «Агродія Староміщина» як іпотекодавця за договором іпотеки №2119 від 14.06.2007, укладеним з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №770/38-226-07 від 14 червня 2007 року.

Таким чином, спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, належить до юрисдикції господарського суду лише тоді, якщо сторонами основного зобов`язання є тільки юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Дана правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у п.п.52-53 постанови від 31 жовтня 2018 року у справі №753/12916/15-ц, у п.46 постанови від 13 березня 2019 року у справі №906/277/18 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/81908681).

Отже, до юрисдикції господарського суду не належить спір щодо виконання договору, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо хоча би однією стороною Основного зобов`язання є фізична особа, яка не є підприємцем.

Виходячи з наведеного, суд дійшов до висновку, що заявлений спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки є спором цивільним, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до п.1 ч.1 ст.175 Господарського процесуального кодексу України.

На виконання вимог частини 6 статті 175 Господарського процесуального кодексу України суд роз`яснює позивачу, що даний спір за суб`єктним складом сторін спірних правовідносин підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1, ч.ч.3-6 ст.175, ст.ст.232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суддя господарського суду, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою №4775 від 15.06.2020 (вх.523 від 07.07.2020) Акціонерного товариства «Альфа-Банк», м.Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агродія Староміщина», с.Староміщина Підволочиського району Тернопільської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки на суму заборгованості по кредиту та несплачених відсотків за кредитним договором №770/38-226-07 від 14.06.2007 в розмірі 82815,66дол.США, а саме: на приміщення телятника №7, загальною площею 1598,8кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 .

2. Позовну заяву №4775 від 15.06.2020 (вх.523 від 07.07.2020) з долученими до неї матеріалами (на 56-ти арк.) повернути Акціонерному товариству «Альфа-Банк», вул.Велика Васильківська, 100, м.Київ, 03150.

Ухвала підписана 13.07.2020, набирає законної сили відповідно до приписів ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена протягом 10 днів від дати її підписання до Західного апеляційного господарського суду з урахуванням гарантій, встановлених п.4 Розділу X ГПК України.

Суддя Н.О. Андрусик