УХВАЛА

м. Київ

14.07.2020Справа № 910/2244/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український транспортний сервіс»

до Приватного підприємства «Європейський транспортно-логістичний центр»

про стягнення 2 634 912, 37 грн.,

Суддя Ломака В.С.

Секретар судового засідання Вегера А.В.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Український транспортний сервіс» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Європейський транспортно-логістичний центр» (далі - відповідач) про стягнення 2 634 912, 37 грн., з яких 2 462 400, 00 грн. заборгованості з орендної плати за користування вагонами, 88 315, 84 грн. пені, 2 714, 37 грн. інфляційних втрат, 10 358, 16 грн. 3% річних.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що 18.09.2019 між позивачем та відповідачем було укладено Договір оренди вагонів № 18/09/19-АР, відповідно до умов якого позивач зобов`язався передати, а відповідач - прийняти у тимчасове платне користування вагони. Відповідач взяті на себе за Договором зобов`язання щодо повноти та своєчасності сплати орендної плати належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування штрафних санкцій. У зв`язку з чим позивач вирішив звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.02.2020 року подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Український транспортний сервіс» позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

28.02.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про усунення недоліків.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.03.2020 відкрито провадження у справі № 910/2244/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 31.03.2020 року.

Проте, згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19: 1, на всій території України установлено карантин.

Враховуючи вищевикладене, ухвалою від 19.03.2020 господарський суд міста Києва повідомив учасників справи про те, що підготовче засідання, призначене на 31.03.2020 року, не відбудеться та зазначив, що про дату і час судового засідання учасників справи буде повідомлено додатково.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.05.2020 підготовче засідання призначено на 16.06.2020 року.

16.06.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.06.2020 підготовче засідання відкладено на 14.07.2020 року.

19.06.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

14.07.2020 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про відмову від позову, а також заяву про повернення 50% сплаченого судового збору.

Представники сторін у підготовче засідання 14.07.2020 року не з`явились, про причину неявки суд не повідомили.

Судом розглянуто подану Товариством з обмеженою відповідальністю «Український транспортний сервіс» заяву про відмову від позову та вирішено задовольнити її, враховуючи наступне.

Положеннями частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 2 вищевказаної норми процесуального права передбачає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частинами 1-3 статті 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (частина 5 статті 191 Господарського процесуального кодексу України).

Аналіз приписів статті 191 Господарського процесуального кодексу України дає підстави дійти до висновку, що підставами відмови господарським судом у задоволенні заяви про відмову від позову є:

- представник відповідної сторони обмежений у повноваженнях на вчинення процесуальної дії (відмови від позову);

- відмова позивача від позову у справі, в якій особу представляє її законний представник, суперечить інтересам особи, яку він представляє.

Як зазначив Верховний Суд у постанові № 925/2151/14 від 17.04.2019, положення статті 191 Господарського процесуального кодексу України не встановлюють підставу для відмови у задоволенні заяви про відмову від позову у вигляді того, що така відмова порушує права як товариства, так і інших осіб, окрім випадків коли особу позивача представляє її законний представник і його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Також приписами статті 191 Господарського процесуального кодексу України не визначено підставу для відмови у задоволенні заяви про відмову від позову у зв`язку з її недостатньою обґрунтованістю.

Розглянувши подану позивачем заяву про відмову від позову, суд встановив, що її підписано представником позивача - адвокатом Кладовщиковою Оксаною Валентинівною, повноваження якої підтверджуються Ордером серії КВ № 423106 від 14.02.2020, в якому зазначено «Без обмеження повноважень».

Слід зауважити, що зі змісту частин 1, 3 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» вбачається, що ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (стаття 400-1 Кримінального кодексу України).

Враховуючи, що відмова від позову є формою реалізації передбаченого статтею 14 Господарського процесуального кодексу України принципу диспозитивності господарського судочинства та не суперечить інтересам позивача, суд дійшов висновку про прийняття відмови позивача від позову в цій справі.

У зв`язку з тим, що позивач з власної ініціативи письмовою заявою відмовився від позову і відмова прийнята господарським судом, провадження у справі підлягає закриттю на підставі частини 3 статті 191 та пункту 4 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Положеннями частини 3 статті 7 Закону "Про судовий збір" визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічні положення також викладені у частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України.

В той же час, частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною 5 статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Український транспортний сервіс» за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 37 421, 70 грн. згідно з платіжним дорученням № 895 від 14.02.2020, а також 2 102, 00 грн. згідно з платіжним дорученням № 76 від 14.01.2020, а всього 39 523, 70 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачем заявлені вимоги на суму 2 563 788, 37 грн. (2 462 400, 00 грн. основного боргу, 88 315, 84 грн. пені, 2 714, 37 грн. інфляційних втрат та 10 358, 16 грн. 3% річних), за які позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі 38 456, 83 грн.

За таких обставин, позивачем зайво сплачений судовий збір у розмірі 1 066, 87 грн.

Враховуючи прийняття судом відмови від позову та закриття провадження у справі, суд вважає за можливе повернути позивачу 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 19 228, 42 грн., а також зайве сплачений судовий збір в сумі 1 066, 87 грн., а всього 20 295, 29 грн.

Керуючись статтями 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, статтею 7 Закону України «Про судовий збір», господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Український транспортний сервіс» від позову.

2. Закрити провадження у справі № 910/2244/20 на підставі пункту 4 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

3. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Український транспортний сервіс» про повернення судового збору задовольнити.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Український транспортний сервіс» (01021, місто Київ, вулиця Михайла Грушевського, будинок 28/2; ) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 20 295 (двадцять тисяч двісті дев`яносто п`ять) грн. 29 коп., сплачений на підставі платіжного доручення № 895 від 14.02.2020.

5. Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та відповідно до підпункту 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя В.С. Ломака