ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2020 р. Справа№ 927/944/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

за участю представників: не викликались

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу Державного підприємства "Чернігівський військовий лісгосп"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.03.2020 р.

у справі № 927/944/19 (суддя Ноувен М.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс

Будівельників України"

до Державного підприємства "Чернігівський військовий лісгосп"

про стягнення 102 271,76 грн;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альянс Будівельників України" звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Державного підприємства "Чернігівський військовий лісгосп" про стягнення 102 271,76 грн попередньої оплати за товар, сплаченої на підставі рахунку № 34 від 25.01.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач більше року не передає ТОВ "АБУ" оплачений товар, тому позивач вимушений відмовитися від договору купівлі - продажу, укладеного між сторонами у спрощеній формі на підставі рахунку № 34 від 25.01.2018 і вимагає повернення суми попередньої оплати.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що товар, сплачений згідно з рахунком № 34 від 25.01.2018 був переданий позивачу у повному обсязі.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 04.03.2020 у справі № 927/944/19 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬЯНС БУДІВЕЛЬНИКІВ УКРАЇНИ" про стягнення з Державного підприємства "Чернігівський військовий лісгосп" 102 271,76 грн боргу, задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Чернігівський військовий лісгосп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬЯНС БУДІВЕЛЬНИКІВ УКРАЇНИ" 102 271,76 грн боргу, 1 921 грн судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство "Чернігівський військовий лісгосп" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.03.2020 у справі № 927/944/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Альянс Будівельників України" у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2020 року апеляційну скаргу Державного підприємства "Чернігівський військовий лісгосп" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 року апеляційну скаргу Державного підприємства "Чернігівський військовий лісгосп" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.03.2020 у справі № 927/944/19 залишено без руху. Державному підприємству "Чернігівський військовий лісгосп" було надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом надання до суду доказів надсилання копії апеляційної скарги Товариству з обмеженою відповідальністю "Альянс Будівельників України" на належну адресу.

28.04.2020 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшла заява про усунення недоліків, а саме докази надсилання копії апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Чернігівський військовий лісгосп" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.03.2020 у справі № 927/944/19. Роз`яснено учасниками, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

12.05.2020р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.03.2020 у справі № 927/944/19 без змін.

04.06.2020р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшла відповідь на відзив, в останній просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.03.2020 у справі № 927/944/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Альянс Будівельників України" у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

Судом встановлено, що між сторонами договір як єдиний письмовий документ не укладався.

25.01.2018 Державне підприємство "Чернігівський військовий лісгосп" (відповідач) виставив Товариству з обмеженою відповідальністю "Альянс Будівельників України" (позивач) рахунок № 34 на оплату 200 000,00 грн, у т.ч. ПДВ 33 333,33 грн за пиловник сосни у кількості 105,00 м куб.

В рахунку зазначено: "оплата цього рахунку означає погодження з умовами поставки товарів. Повідомлення про оплату є обов`язковим, в іншому випадку не гарантується наявність товарів на складі. Товар відпускається за фактом надходження коштів на п.р Постачальника самовивозом, за наявності довіреності і паспорта".

Крім того, в рахунку зазначена повна інформація про товар, його кількість та вартість.

Платіжними дорученнями № 13024 від 26.01.2018 на суму 100 000 грн та № 13083 від 31.01.2018 на суму 100 000грн позивачем перераховано грошові кошти на загальну суму 200 000,00 грн з визначенням призначення платежу "оплата за пиловник згідно з рахунком № 34 від 25.01.2018".

Відповідно до видаткових накладних № 259 від 30.01.2018 на суму 49 790,04 грн, № 286 від 31.01.2018 на суму 47 938,20 грн відповідачем поставлено, а позивачем прийнято продукцію на загальну суму 97 728,24 грн.

Як вбачається з матеріалів справ, позивач листом № 201 від 26.09.2019 звернувся до відповідача з вимогою про передачу ТОВ "Альянс Будівельників України" протягом семи днів від дня пред`явлення вимоги оплачений згідно з рахунком № 34 від 25.01.2018 та не переданий товар на загальну суму 102 271,76 грн.

Зазначена вимога направлена позивачем відповідачу 26.09.2019 рекомендованим листом № 046 з описом вкладення у цінний лист.

Відповідач отримав зазначену вимогу 01.10.2019, що підтверджується роздруківкою з сайту ДП "Укрпошта", наявною у матеріалах справи.

Відповіді на зазначену вимогу відповідач не направив.

17.10.2019 позивач листом № 219 звернувся до відповідача з вимогою про повернення протягом семи днів від дня пред`явлення вимоги суми попередньої оплати за товар згідно з рахунком № 34 від 25.01.2018 у розмірі 102 271,76 грн.

Зазначена вимога направлена позивачем відповідачу 17.10.2019 рекомендованим листом № 880 з описом вкладення у цінний лист.

Відповідач отримав зазначену вимогу 07.11.2019, що підтверджується роздруківкою с сайту ДП "Укрпошта", наявною у матеріалах справи.

Станом на день звернення до суду першої інстанції відповідач доказів повернення суми 102 271,76 грн не надав.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частинами 1 та 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною 1 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частина 4 статті 180 Господарського кодексу України передбачає, що умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Статтею 641 Цивільного кодексу України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, між сторонами мають місце правовідносини, що склалися на підставі укладеного у спрощений спосіб договору поставки, а саме відповідач шляхом виставлення рахунку №34 від 25.01.2018 зробив пропозицію (оферту) позивачу щодо поставки товару з зазначенням найменування товару (пиловник сосни 1,2,3 сорт), його кількості (105 м3), вартості (200 000грн) та порядку поставки (за фактом надходження коштів на п/р Постачальника самовивозом за наявності довіреності та паспорта).

Позивач прийняв (акцептував) зазначену пропозицію шляхом здійснення оплати товару платіжними дорученнями № 13024 від 26.01.2018, № 13083 від 31.01.2018 на суму 200 000,00грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

26.09.2019 позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою про передачу у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги товару на суму 102 271,76 грн та завчасно повідомити про дату, місце і час передання (отримання) товару. Позивачем також зазначено, що відсутність відповіді на дану вимогу у встановлений законом строк буде розцінюватись як відмова Продавця передати проданий товар. В такому випадку Покупець буде вимушений відмовитися від договору купівлі-продажу та вимагати повернення суми попередньої оплати.

Відповідач отримав зазначений лист 01.10.2019, що підтверджується витягом з сайту ДП "Укрпошта" (розділ відстеження кореспонденції).

Зазначена вимога відповідачем виконана не була.

Відповідно до ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Листом № 219 від 17.10.2019 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення протягом семи днів з дня пред`явлення вимоги 102 271,76 грн суми переоплати за товар, сплачених на підставі рахунку № 34 від 25.01.2018.

Відповідач отримав зазначений лист - вимогу 07.11.2019, що підтверджується витягом з сайту ДП "Укрпошта".

На момент розгляду справи, кошти відповідачем повернуті позивачу не були.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог повністю, оскільки у позивача виникло право вимагати повернення попередньої оплати за недопоставлений товар в розмірі 102 271,76 грн., на підставі ч.2 ст.693 ЦК України.

Також, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правомірно не прийняв до уваги доводи відповідача про здійснення поставки лісопродукції на підставі накладних № 336 від 02.02.2018 року, № 1167 від 27.03.2018 року, № 6701 від 28.12.2018 року та товарно-транспортних накладних від 02.02.2018 року, 27.03.2018 року, 28.12.2018 року та заяви свідка ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує отримання продукції його повноважними представниками та зазначає, що попередні поставки товару здійснювались на підставі накладних за підписом ОСОБА_1 та скріплювались відтиском печатки Товариства. Крім того, ТТН також підписані ОСОБА_1 без належних повноважень, а вантажівки з причепами, що зазначені в товарно-транспортних накладних не належать позивачу.

Відповідно до п.2.5 глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 за №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Суд зазначає, що саме відповідач у рахунку на оплату товару визначив порядок отримання товару - "самовивозом за наявності довіреності та паспорта", а також зазначив: "оплата цього рахунку означає погодження з умовами поставки товарів".

В матеріалах справи відсутня довіреність, на підставі якої ТОВ "Альянс Будівельників України" уповноважило ОСОБА_1 на отримання товаро-матеріальних цінностей (лісо продукції) по видатковим накладним № 336 від 02.02.2018 року, № 1167 від 27.03.2018 року, № 6701 від 28.12.2018 року, а відтак повноваження ОСОБА_1 на отримання товару не є підтвердженими.

Також, місцевий суд дійшов вірного висновку, що наданий в якості доказу договір про індивідуальну матеріальну відповідальність від 04.02.2016 року, укладений позивачем з ОСОБА_1 , не підтверджує повноваження останнього на отримання в інтересах ТОВ "Альянс Будівельників України" товаро-матеріальних цінностей від інших юридичних осіб, зокрема відповідача у правовідносинах, які виникли між сторонами у даній справі.

Суд зазначив, що видатковим накладним за № 336 від 02.02.2018 року, № 1167 від 27.03.2018 року, № 6701 від 28.12.2018 року, товаро-транспортним накладним від 02.02.2018 року, 27.03.2018 року, 28.12.2018 року, договору про індивідуальну матеріальну відповідальність від 04.02.2016 року вже надавалась оцінка Господарським судом Чернігівської області у справі за № 927/275/19 та встановлено, що вказані докази не підтверджують повноваження ОСОБА_1 на одержання товару у спірних правовідносинах, що відповідно до ст. 75 ГПК України не потребує доказуванню знову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.03.2020 р. у справі № 927/944/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Чернігівський військовий лісгосп" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.03.2020 р. у справі № 927/944/19 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Чернігівський військовий лісгосп".

3. Матеріали справи № 927/944/19 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 17.07.2020р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець