ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2020 року м. ОдесаСправа № 923/823/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ярош А.І.,

суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання Молодов В.С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк"

на рішення господарського суду Херсонської області від 12 травня 2020 року

у справі № 923/823/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрна Промислова Компанія "ДОМ-АГРО" (м. Каховка Херсонської області),

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" (м. Київ),

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитра Олеговича (м. Київ),

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича (м. Херсон),

про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису,

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився,

Від ПАТ АБ «Укргазбанк» - Ніценко О.С., довіреність № 854, дата видачі : 21.12.19;

від третіх осіб - не з`явились,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрна Промислова Компанія "ДОМ-АГРО" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою, у якій, з урахуванням позовної заяви у новій редакції, доданій до заяви про усунення недоліків позовної заяви від 08.10.19, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 27.08.2019 року за реєстровим № 4601 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем.

Позивач у позовній заяві посилається на наступні обставини:

оскаржуваний виконавчий напис був вчинений за наявності порушень ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р., що тягне за собою визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню;

сума заборгованості по процентам (поточні та прострочені), яка зазначена Відповідачем у письмовій вимозі від 15.04.2019 року № 172/12464/2019 більша на 700,00 грн. ніж та, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса;

всупереч умовам викладеним в п. 3.19. Генерального кредитного договору Відповідачем при направленні вимоги про усунення порушення не повідомлено Позивача щодо порядку зарахування коштів, сплачених ТОВ "АПК "ДОМ-АГРО" на користь АБ "УКРГАЗБАНК" 28.12.2018 року в сумі 6 200 000,00 грн., через що суми, зазначені Банком у вимозі про усунення порушення та відповідно у виконавчому написі нотаріуса у вигляді заборгованості по процентах є оспорюваними та такими, що не відповідають дійсності.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 12 травня 2020 року у справі № 923/823/19 (суддя Гридасов Ю.В.) позов задоволено повністю.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 27 серпня 2019 року за реєстровим № 4601 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрна Промислова Компанія "ДОМ-АГРО" 2881грн.50коп. витрат по сплаті судового збору, 49540грн.00коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" з вказаним рішенням не погодилось та звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати повністю та ухвалити нове, рішення, яким відмовити в задоволенні вимог позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрна промислова компанія «ДОМ-АГРО»; судові витрати покласти на позивача.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що позивач обґрунтовує позовні вимоги двома обставинами, які на його думку, вказують на спірність виконавчого напису нотаріуса, а саме:

- сума заборгованості по процентам (поточні та прострочені), яка зазначена Відповідачем у письмовій ВИМОЗІ від 15.04.2019 року №172/12464/2019 більша на 700,00 грн. ніж та, яка зазначена у виконавчому написі нотаріуса, а також у вимозі Відповідача відсутній період за який нараховано борг 113 575 191,60 грн.,

- всупереч умовам викладеним в п. 3.19. Генерального кредитного договору Відповідачем при направленні вимоги про усунення порушення не повідомлено Позивача щодо порядку зарахування коштів, сплачених ТОВ «АПК «ДОМ-АГРО» на користь АБ «УКРГАЗБАНК» 28.12.2018 року в сумі 6 200 000,00 грн., через що cуми, зазначені Банком у вимозі про усунення порушення та відповідно у виконавчому написі нотаріуса у вигляді заборгованості по процентах є оспорюваними та такими, що не відповідають дійсності.

Проте, апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що наявна різниця сум заборгованості по процентам, вказаних Відповідачем у вимозі про усунення порушення та нотаріусом у вчиненому ним спірному виконавчому написі; а також відсутність періоду нарахування боргу у розмірі 113 575 191,60 грн. у вимозі Відповідача про усунення порушення Позивачем, свідчить про наявність спору та є підставою для скасування спірного виконавчого напису.

Скаржник зазначає, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто: 1) чи існувала заборгованість узагалі; 2) чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; 3) та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Апелянт звертає увагу, що така правова позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду раніше в постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № 14-83цс18), але окрім цієї правової позиції в цій постанові Великою Палатою Верховного Суду звернуто увагу на постанову Верховного Суду України від 20.05.2015 року у справі № 6-158цсІ5, в якій висловлений ще один правовий висновок, зокрема - лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості.

Отже, враховуючи вищенаведені правові позиції Великої Палати Верховного Суду, суд першої інстанції мав встановити та зазначити в оскаржуваному рішенні про:

- існування наявної заборгованості Позивача перед Відповідачем за Генеральним кредитним договором взагалі та зокрема в розмірі зазначеному у спірному виконавчому написі,

- існування між Позивача та Відповідачем не вирішених по суті спорів щодо заборгованості за Генеральним кредитним договором або її розміру на час вчинення спірного виконавчого напису.

Скаржник звертає увагу, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні не встановлював існування наявної заборгованості Позивача перед Відповідачем за Генеральним кредитним договором взагалі та зокрема в розмірі зазначеному у спірному виконавчому написі, а лише згадує про неї, посилаючись на розмір заборгованості, зазначеної у письмовій вимозі Відповідача від 18.04.2019 року № 72/12464/2019 тощо, але це не може свідчити про встановлення вищенаведеної обставини.

Відповідач вважає, що Господарський суд Херсонської області мав при розгляді вимог позовної заяви Позивача врахувати положення п.п. 3, 6 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", адже допустимими доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також які встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зокрема такими доказами можуть бути меморіальні ордери, платіжні доручення, чеки тощо.

Отже, виписки по рахункам клієнтів є регістрами аналітичного обліку, які вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Складені меморіальні ордери є результатом документування проведеної банківської операції.

Відповідач звертає увагу, що ним до суду першої інстанції подано докази наявної заборгованості Позивача перед Відповідачем за Генеральним кредитним договором, зокрема виписки по рахункам за період з 29.08.2017 року по 30.08.2019 року та копії меморіальних ордерів, якими підтверджується здійснення операцій за Генеральним кредитним договором, зокрема дати і суми отримання кредитних коштів, їх часткове повернення, нарахування Відповідачем процентів за користування кредитними коштами та їх часткова сплата Позивачем, а також загальний рівень заборгованості Позивача перед Відповідачем за Генеральним кредитним договором (залишок непогашеної частини по отриманим траншам та залишок нарахованих, але не сплачених процентів).

Виходячи із змісту вищенаведених виписок по рахункам та меморіальних ордерів, станом на 15.04.2019 року, заборгованість Позивача перед Відповідачем за Генеральним кредитним договором складала:

- по кредиту (отримані з 15.02.2018 року по 20.03.2018 року транші № 11-18)- 89 906 999, 65 грн.,

- по процентам, нарахованим за користування кредитними коштами (отриманими з 15.02.2018 року по 20.03.2018 року траншами № 11-18) - 7 986 094,05 грн.

На момент вчинення спірного виконавчого напису заборгованість Позивача перед Відповідачем за Генеральним кредитним договором вищевказана заборгованість була частково погашена в частині сплати Позивачем процентів у розмірі 3 000 302,94 грн., про що зазначено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. у виконавчому написі.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного, скаржник зазначає, що на момент вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису існувала заборгованість Позивача перед Відповідачем за Генеральним кредитним договором взагалі та зокрема у сумі зазначеній у цьому виконавчому написі, але в порушення ч. 4 ст. 236 ГПК України суд першої інстанції не зазначив в оскаржуваному рішенні про встановлення даних обставин, які мають значення для вирішення справи но суті. Крім того, виходячи із змісту позовної заяви Позивач не висловлював заперечення щодо існування у нього боргу перед Відповідачем взагалі за Генеральним кредитним договором та зокрема у сумі, зазначеній в спірному виконавчому написі.

У своєму Відзиві на позовну заяву відповідач звертав увагу на допущену ним описку у письмовій вимозі від 18.04.2019 року за № 172/12464/2019 в частині зазначення в ній суми процентів на 700,00 грн. більше ніж в спірному виконавчому написі, але, в той же час, з урахуванням наведеної вище Відповідачем правової позиції в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження № І 4- 83цс 18) та Верховного Суду України від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15, такі розбіжності у розмірах боргу це не свідчить про наявність спору між Позивачем та Відповідачем про розмір заборгованості.

Позивач у позовній заяві та суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначали, що у спірному виконавчому написі вказано строк за який проводиться стягнення (з 15.02.2018 року по 15.04.2019 року), проте вимога Відповідача такого періоду не містить.

Апелянт вважає, що дана обставина не свідчить про спір між ним та Відповідачем, а вказує на намагання Позивача уникнути відповідальності перед Відповідачем за Генеральним кредитним договором, жодною нормою законодавства не передбачено обов`язкового вказання стягувачем боргу у письмовій вимозі періоду за який стягується борг.

Скаржник наголошує що у випадку своєї незгоди із розміром боргу Позивач мав право звернутись до Відповідача з листом, висловлюючи свою незгоду із сумою боргу та періодом за який він був нарахований тощо, натомість 05.06.2019 року Позивач частково сплатив суму боргу, що ним не заперечується, та про що зазначається у спірному виконавчому написі, крім того листом від 20.09.2019 року № 92 позивач «обіцяв якомога швидко погасити відсотки по існуючій заборгованості, які станом на 31.08.2019 року становлять 13 916 653,07 грн. та докласти всіх зусиль до пошуків покупців заставного майна». При цьому не надав аргументованого розрахунку, яким би підтверджувалось неправомірність розміру боргу, зазначеного у спірному виконавчому написі.

Таким чином, на думку скаржника, незазначення періоду нарахування боргу у письмовій вимозі від 18.04.2019 року за № 172/12464/2019 не свідчить про наявність спору між Позивачем та Відповідачем взагалі та зокрема щодо його розміру.

Відповідач звертає увагу, що матеріали справи не містять докази існування між Позивачем та Відповідачем не вирішених по суті спорів щодо заборгованості за Генеральним кредитним договором або її розміру на час вчинення спірного виконавчого напису. Крім того, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції не навів порушень допущених Відповідачем та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. процедури вчинення 27.08.2019 року виконавчого напису за номером в реєстрі 4601.

До апеляційної скарги долучено апелянтом копії заявок про надання кредиту та копії заявок про подовження строку користування траншем, проте судова колегія не вбачає підстав для залучення вказаних документів до матеріалів справи, оскільки апелянтом не обґрунтовано неможливості надання вищевказаних додаткових доказів в суді першої інстанції , тому зазначені додатки до апеляційної скарги повернуто представнику апелянта в судовому засіданні 07.07.20р.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2020 року відкрито апеляційне провадження по справі №923/823/19 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на рішення господарського суду Херсонської області від 12 травня 2020 року. Призначено розгляд справи №923/823/19 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" на 07 липня 2020 року об 11-30 год.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

03.07.2020 року до суду надійшло клопотання від позивача про відкладення розгляду справи мотивоване неотриманням копії апеляційної скарги, а також просить надіслати на адресу позивача - вул.Соборності,124-Б, м.Каховка, Херсонська область, 74800, копію апеляційної скарги з додатками.

В судове засідання 07.07.20 представники позивача, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитра Олеговича, приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича не з`явились. Вказані учасники справи повідомлені про розгляд справи належним чином.

Судовою колегією розглянуто зазначене клопотання ТОВ «АПК «Дом-Агро» про відкладення розгляду справи та надіслання копії апеляційної скарги та відхилено в судовому засіданні 07.07.2020 року, оскільки апелянтом до апеляційної скарги долучені докази направлення копії апеляційної скарги з додатками на адресу позивача вул.Соборності,124-Б, м.Каховка, Херсонська область, 74800.

Крім того, отримавши 22.06.2020 року копію ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.06.2020 року про відкриття провадження по справі, позивач не скористався можливістю ознайомлення з матеріалами справи, передбачену ст.42 ГПК України. Натомість, до обов`язків суду не віднесено направлення копії апеляційної скарги стороні у разі її неотримання та за наявності належних доказів направлення апелянтом копії скарги.

Таким чином, причини неявки представника позивача в судове засідання не визнаються поважними.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, відкладення судового розгляду є правом, а не обов`язком суду, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника позивача.

Відповідно до вимог ст.ст. 240, 283 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить наступних висновків.

Як вбачається із матеріалів справи, 29 серпня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аграрна промислова компанія "ДОМ-АГРО" (Позичальник) та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк "Укргазбанк" (Позикодавець) було укладено генеральний кредитний договір №2908/2017-1, предметом якого є здійснення позикодавцем (АБ "Укргазбанк") на користь позичальника (ТОВ "АПК "ДОМ - АГРО") кредитних операцій у межах загального ліміту в розмірі 90 000 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 3,0 на суму залишку заборгованості за наданими кредитними коштами, які нараховуються та сплачуються не пізніше 5-го числа місця наступного за місяцем користування кредитом, строком кредитування з 29 серпня 2017 року по 20 серпня 2020 року включно (розділ І, п. 3.7. - п. 3.9. Генерального кредитного договору).

Додатковою угодою № 1 від 04.01.2019 р. до Генерального кредитного договору, зокрема, до п. 3.9.1. основного договору внесено зміни щодо строку сплати процентів за користування кредитом, нарахованих за грудень 2018 року строком погашення по 15 січня 2019 року.

10 січня 2019 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2, якою позичальник (ТОВ "АПК "ДОМ-АГРО") у забезпечення зобов`язань за Генеральним кредитним договором, окрім майна, визначеного в п. 2.1. Генерального кредитного договору надав у заставу позикодавцю - публічному акціонерному товариству акціонерний банк "Укргазбанк" майнові права на частку 100% в статутному капіталі ТОВ, "АПК "ДОМ-АГРО" та ОСОБА_1 в компанії з обмеженою відповідальністю "Мілас Холдінгс Лімітед".

Крім основного Генерального кредитного договору сторонами 29.08.2017р. укладено додатковий договір №1 до Генерального кредитного договору №2908/2017-1 від 29.08.2017р. про відкриття відновлювальної кредитної лінії (траншевої), згідно з умовами якого Банк відкрив на користь Позичальника кредитну лінію (траншеву) в межах ліміту 90 000 000,00 грн. з метою закупівлі сільськогосподарської продукції, а також оплати супутніх послуг з транспортування продукції, доробки, сушіння, очистки, переробки, переміщення та зберігання строком з 29 серпня 2017 року до 13 вересня 2018 року включно.

04 січня 2019 року в результаті підписання додаткової угоди №1 до додаткового договору, умови (строк) сплати процентів за користування кредитом було змінено на аналогічний, як і в додатковій угоді №1 від 04.01.2019р. до Генерального кредитного договору.

10 січня 2019 року сторонами укладено додаткову угоду №2, якою умови додаткового договору №1 до Генерального кредитного договору №2908/2017-1 від 29.08.2017р. в частині строку надання кредитних коштів та розміру відсотків викладено в новій редакції, а саме до п.2.1. внесено зміни щодо надання кредитних коштів строком до 04 листопада 2019 року та до п.3.1., п.3.2. щодо встановлення нової процентної ставки на прострочену заборгованість в розмірі 22,0 відсотки річних, а за користування траншем, не повернутим в строк - 27,0 відсотків річних. Окрім того, даною додатковою угодою змінено також умови, передбачені п.9 Генерального кредитного договору щодо терміну надання траншу.

В рахунок забезпечення зобов`язань за Генеральним кредитним договором №2908/2017-1 від 29 серпня 2017р., а також договорів про внесення змін до нього, сторонами 29 серпня 2017 року укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. та зареєстрованим в реєстрі за №5635, предметом якого передбачено, що Іпотекодавець (позивач) зобов`язаний в порядку та на умовах, викладених в кредитному договорі не пізніше 20 серпня 2020 року повернути кредит в розмірі 90 000 000,00 грн. та сплатити проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування і в забезпечення вимог Іпотекодержателя (відповідача), які випливають з Генерального кредитного договору, Позичальником передано в іпотеку наступне нерухоме майно:

-земельна ділянка для обслуговування комплексу нежитлових будівель виробничого призначення (кадастровий номер :06:003:0055) площею 6,8178 га, яка належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.07.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Херсонської області Коршуновою JI.A. та зареєстрованого в реєстрі №811;

-та розташований на ній комплекс нежитлових будівель виробничого призначення, що складається з: складу літ. "Б", підвалу літ. "під Б", входу в підвал літ. "б 1", ганку літ. "б 2", ганку літ. "б 3", ганку літ. "б 1" - загальною площею 2958,9 м.кв.; комплексу для переробки зернових культур на борошно потужністю 60 т/добу літ. "В" - загальною площею 503,9 кв.м.; складу літ. "Г", прибудови літ. "г" - загальною площею 502,2 м.кв.; підвалу літ. "під Г"; побутової будівлі літ. "Д" - загальною площею 115,2 м.кв.; автовагової літ. "Е".- загальною площею 57,4 м.кв.; автовагової літ. "El", підвалу літ. "під El", котельної літ. "Е2" - загальною площею 7,3 м.кв.; побутової будівлі літ. "З" - загальною площею 5,4 м.кв.; складу літ. "И", підвалу літ. "під И", входу в підвал літ. "иі" - загальною площею 2 685,7 м.кв.; перегрузочної літ. "М" - загальною площею 44,0 м.кв.; перегрузочної літ. "Н" - загальною площею 86,0 м.кв.; холодної стоянки літ. "Ц" - загальною площею 2 598,6 м.кв.; сторожового посту літ. "Ф" - загальною площею 28,5 м.кв.; пультової по обслуговуванню конвеєрної лінії відкритих складів заповнювачів літ. "Є", підвал літ. "під Є" - загальною площею 73,5 м.кв.; адміністративної будівлі літ. "Ш", ганку літ. "ш", підвалу літ. під "Ш" - загальною площею 706,9 м.кв.; котельної літ. "Щ" - загальною площею 22,1 м.кв.; зерноскладу літ. "Ю", зерноскладу літ. "Я", зерноскладу літ. "В'", зерноскладу літ. "Д'", зерноскладу літ. "Г'", зерноскладу літ. "Е'"; лабораторії літ. "Б'", операторської літ. "над Б'", ганку літ. "б`І", сходового майданчику літ. "б' 2" "б`З" - загальною площею 119,7 м.кв.; відділення очистки літ. "И'", ганку літ. "и'" - загальною площею 119,5 м.кв.; прийомного вузлу автотранспорту літ. "Н'", входу в підвал літ. "н'", вантажного відділення з/д транспорту №1 літ. "Я1", автостоянки для пожежної машини з приміщенням для складування елеваторного обладнання комплексу об`єктів для операцій з насінням соняшника літ. "Я2" - загальною площею 438,5 м.кв.; огорожі та споруд №1-21, №1, III, VI- XVII, який належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу комплексу нежитлових будівель виробничого призначення від 31.07.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Каховського районного нотаріального округу Херсонської області Коршуновою Л.А. та зареєстрованого в реєстрі №810.

Крім цього, у забезпечення виконання умов Генерального кредитного договору №2908/2017-1 від 29.08.2017р. між сторонами укладено договір застави обладнання від 29.08.2017 року, предметом якого є передача Заставодавцем (позивачем) на користь Заставодержателя (відповідача) промислове обладнання в кількості 79 найменувань, згідно з переліком, наведеним в додатку № 1 до договору застави, яке знаходиться за адресою: Херсонська область, м.Каховка, вул.Соборності, 124 "б" на загальну суму 44 760 388,47 грн. (балансову вартість).

Пунктом 3.1.6. зазначеного договору іпотеки передбачено, що у разі невиконання Іпотекодавцем умов кредитного договору (у тому числі порушення строку погашення кредиту, графіку погашення кредиту, строків сплати процентів за користування кредитними коштами) звернути стягнення на предмет іпотеки Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі, що визначаються на момент виконання цих вимог, включаючи проценти, комісії, відшкодування збитків, завданих простроченням виконання зобов`язання, неустойку, необхідні витрати на утримання, звернення стягнення та реалізацію предмета іпотеки.

У разі порушення Іпотекодавцем умов кредитного договору та/або умов договору іпотеки, Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у тридцяти денний строк від дня надсилання письмової вимоги та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. В зазначеній вимозі Іпотекодержатель також може вказати спосіб, в який буде здійснено стягнення. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя (п.6.2., п.6.3. договору іпотеки).

18 квітня 2019 року ПАТ АБ "Укргазбанк" на користь позивача направлено вимогу про усунення порушення за вих.№172/, з якої вбачається, що станом на 15 квітня 2019 року у позивача перед відповідачем за Генеральним кредитним договором №2908/2017-1 від 29.08.2017р. існує заборгованість в сумі 113 575 191,60 грн., яка складається з:

заборгованості по кредиту строкової в сумі 89 906 999,65 грн.;

заборгованості по кредиту простроченої в сумі 0,00 грн.;

заборгованості по процентах поточна в сумі 824 747,48грн.;

заборгованості по процентах простроченої 7 162 046,57 грн.;

пені за несвоєчасне. погашення кредиту в межах строку позовної давності в розмірі 12 725 977,41 грн.;

заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів в сумі 2 595 792,49 грн.;

штрафних санкцій за невиконання умови п.5.2.6 Кредитного договору в сумі 359 628,00 грн.

Вказані суми заборгованості вимогою про усунення порушення позивачу запропоновано сплатити окремими траншами на користь відповідача протягом тридцяти календарних днів, а в іншому випадку позивача попереджено про ініціювання з боку АБ "Укргазбанк" процедури, звернення стягнення на предмет іпотеки та предмет застави.

05.06.2019 року позивачем в рахунок погашення кредитної заборгованості за Генеральним кредитним договором №2908/2017-1 від 29.08.2017р. сплачено на користь відповідача суму в розмірі 3 000 302,94 грн., що підтверджується відповідною банківською випискою за 05.06.2019 року.

За заявою відповідача від 27.08.19 № 110/26199/2019 про вчинення виконавчого напису, 27 серпня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, на підставі ст. 87-89 Закону України "Про нотаріат" та пункту І Переліку документів, за якими стягнення проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, вчинено виконавчий напис за номером в реєстрі 4601, згідно з яким, нотаріусом запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом вищезазначеного договору іпотеки - земельну ділянку для обслуговування комплексу нежитлових будівель виробничого призначення (кадастровий номер :06:003:0055) та комплекс нежитлових будівель виробничого призначення, розташований за адресою: вул. Соборності, 124 "б", м. Каховка, Херсонська область, за рахунок коштів від реалізації якого, задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" у розмірі 94 892 790,76 грн., які складаються з 89 906 999,65 грн. заборгованості по кредиту за період з 15.02.2018р. по 15.04.2019р. та 4 985 791,11 грн. заборгованості по процентах за період з 15.02.2018р. по 15.04.2019р. з урахуванням погашеної заборгованості по процентах 05.06.2019р. в загальній сумі 3 000 302,94 грн. з визначеним строком, за який проводиться стягнення - з 15.02.2018р. по 15.04.2019р..

Виконавчий напис нотаріуса набрав законної сили 27.08.2019р.

Про існування зазначеного виконавчого напису нотаріуса позивачу стало відомо з постанови приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича від 11 вересня 2019 року, якою відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №4601 від 27.08.2019р.

Звертаючись до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач посилався на те, що:

- розрахунок заборгованості по процентах, визначений у виконавчому написі нотаріуса з врахуванням сплаченої суми позивачем (3 000 302,94 грн.) арифметично не узгоджується з розрахунком заборгованості по простроченим процентам, визначеним в вимозі про усунення порушення ПАТ АБ "Укргазбанк", з наступного: 824 747,48грн. (заборгованість по процентах поточна) + 7 162 046,57 грн. (заборгованість по процентах прострочена) - 3 000 302,94 грн. (сплачена сума позивачем в рахунок погашення заборгованості) = 4 986 491,11 грн. Різниця в сумі між розрахунком у виконавчому написі нотаріуса та з наведеного розрахунку становить 700,00 грн.

- також, як зазначено в спірному виконавчому написі, строк за який проводиться стягнення визначений періодом з 15.02.2018р. по 15.04.2019р., проте вимога Банку про усунення порушення, на відміну від виконавчого напису нотаріуса, посилання на конкретний період виникнення заборгованості в сумі 113 575 191,60 грн. не містить.

Позивач посилався на те, що у вимозі не зазначено про порядок зарахування коштів, сплачених позивачем на користь банку 28.12.2018 в сумі 6 200 000 грн., через що позивач вважає, що суми визначені банком у вимозі про усунення порушення та у виконавчому написі нотаріуса - є оспорюваними та такими, що не відповідають дійсності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

В силу ч. 5 ст. 3 вказаного Закону, іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 17 Закону встановлено, що підставами припинення іпотеки є: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису.

Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника.

При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Статтею 89 Закону України "Про нотаріат" встановлені вимоги до змісту виконавчого напису, зокрема у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Виконавчий напис вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

У пункті 1-1 Переліку зазначено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються:

оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору;

оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання;

засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;

оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання;

довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Також, підпунктами 5.1., 5.2. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу II "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів.

Отже, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення виконавчого напису на підставі копій договорів чинним законодавством не передбачалось.

Під п. 7.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу II "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р. передбачено, що у справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.

На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»).

З урахуванням положень статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18), та від 15.01.2020 по справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19).

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заборгованість боржника, в рахунок якої було звернуто стягнення на нерухоме майно спірним виконавчим написом №4601, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, не є безспірною, виходячи з наступного.

У спірному виконавчому написі зазначено, що строк за який проводиться стягнення визначений періодом з 15.02.2018р. по 15.04.2019р.

Проте, по-перше, вимога Банку про усунення порушення, на відміну від виконавчого напису нотаріуса, посилання на конкретний період виникнення заборгованості в сумі 113 575 191,60 грн. не містить.

Період, за який відбувається стягнення за виконавчим написом нотаріуса (з 15.02.2018 р. по 15.04.2019 р.) не відповідає вимозі про усунення порушення та, відповідно, заяві про вчинення виконавчого напису, враховуючи, що 28 грудня 2018 року позивачем на користь відповідача перераховано суму в розмірі 6 106 999,65 грн. окремими траншами в рахунок погашення відсотків за Генеральним кредитним договором № 2908/2017/2017-1 від 29.08.2017р.

Крім того, позивачем не доведено, яким чином було зараховано сплачені відповідачем кошти 6 106 999,65 грн., а також 3 000 302,94 грн. - в рахунок погашення процентів за який період, яких процентів (прострочених або строкових) тощо.

До того ж, судова колегія наголошує, що, як вбачається з матеріалів справи розрахунок наданий відповідачем на а.с.166-168 не підтверджений первинними документами в частині складових, необхідних для нарахування процентів, зокрема, у наданих банківських виписках та розрахунку не співпадають дати, коли надходили суми погашення відсотків, з розміром сум, які було зараховано банком за цей період в погашення процентів, тобто відповідачем не підтверджено належними засобами доказування, що сума визначених процентів у виконавчому напису за конкретний період є безспірною.

Судова колегія зазначає, що за відсутності судового рішення, яким було б встановлено точну заборгованість відповідача, заборгованість відповідача за Генеральним кредитним договором №2908/2017/2017-1 від 29.08.2017р. не є безспірною. Відповідачем не надано ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, рішення суду про стягнення суми боргу та процентів за визначений період, яке б було належним доказом безспірності вищезазначених вимог банку.

Наведене є підставою для визнання виконавчого напису №4601, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок заборгованості по процентах, визначений у виконавчому написі нотаріуса з урахуванням сплаченої суми позивачем (3 000 302,94 грн.) арифметично не узгоджується з розрахунком заборгованості по простроченим процентам, визначеним в вимозі про усунення порушення ПАТ АБ "Укргазбанк", з наступного: 824 747,48грн. (заборгованість по процентах поточна) + 7 162 046,57 грн. (заборгованість по процентах прострочена) - 3 000 302,94 грн. (сплачена сума позивачем в рахунок погашення заборгованості) = 4 986 491,11 грн. Різниця в сумі між розрахунком у виконавчому написі нотаріуса та з наведеного розрахунку становить 700,00 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим та законним висновок суду першої інстанції про те, що права позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду, були порушені відповідачем, тому заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню повністю.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, судова колегія доходить висновку про законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції, обґрунтованість, дотримання норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, що є підставою для залишення рішення господарського суду Херсонської області від 12 травня 2020 року у справі № 923/823/19 без змін, а апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" - без задоволення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від 12 травня 2020 року у справі №923/823/19 залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду відповідно до приписів ст.ст.287-288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.07.2020 р.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя Г.І. Діброва

Суддя Н.М Принцевська