ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року Справа № 924/1115/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Демидюк О.О.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Янкевич Л.Д.

відповідача: Семенов С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" на рішення господарського суду Хмельницької області від 05 травня 2020 року у справі №924/1115/19 (повний текст складено 08 травня 2020 року, суддя Танасюк О.Є.)

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз"

до Комунального підприємства "Міськтепловоденергія"

про стягнення 711084,94 грн., з яких: 16766,78 грн. - інфляційні втрати, 135255,72 грн. - 3% річних, 408062,44 грн. - пеня

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" звернувся до суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" 125209,37 грн., з яких: 42392,14 грн. - інфляційних втрат, 46082,69 грн. - 3% річних, 36734,53 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 23 грудня 2019 року прийнято збільшення позовних вимог, викладене у заяві Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" від 12 грудня 2019 року, у зв`язку з чим предметом позову стало: стягнення 630152,16 грн., з яких: 167766,78 грн. - інфляційні втрати, 126793,69 грн. - 3% річних, 335592,04 грн. пеня.

Ухвалою місцевого господарського суду від 20 січня 2020 року прийнято зміну предмету позову, викладену у заяві позивача від 16 січня 2020 року. Предметом спору стало стягнення 3906892,25 грн., з яких: 3251576,62 грн. основна заборгованість за надані послуги розподілу природного газу у листопаді грудні 2019 року; 167766,78 грн. - інфляційні втрати, 129259,12 грн. - 3% річних, 358289,73 грн. пеня.

Ухвалою суду першої інстанції від 18 лютого 2020 року прийнято зменшення та збільшення позовних вимог, викладені у заявах Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" від 17 лютого 2020 року у зв`язку з чим предметом спору стало стягнення 1427822,73 грн., з яких: 716737,79 грн. заборгованість за надані послуги розподілу природного газу в грудні 2019 року, 167766,78 грн. - інфляційні втрати, 135255,72 грн. - 3% річних, 408062,44 грн. пеня.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 17 березня 2020 року закрито провадження у справі №924/1115/19 за позовом акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" м. Хмельницький до комунального підприємства "Міськтепловоденергія" Хмельницька область, м. Кам`янець-Подільський в частині стягнення суми 716737,79 грн. заборгованості за надані послуги розподілу природного газу в грудні 2019 року та повернуто Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 47937,10 грн.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 05 травня 2020 року у справі №924/1115/19 частково задоволено позов Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" до Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" про стягнення 711084,94 грн., з яких: 167766,78 грн. - інфляційні втрати, 135255,72 грн. - 3% річних, 408062,44 грн. - пеня.

Присуджено до стягнення з Комунального підприємства "Міськтепловоденергія", (32300, Хмельницька область, м. Кам`янець-Подільський, вул. Тімірязєва, буд. 123, ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" (29019, м. Хмельницький, пр. Миру, буд. 41, ) 166781,38 грн. (сто шістдесят шість тисяч сімсот вісімдесят одну гривню 38 коп.) інфляційних втрат; 132170,04 грн. (сто тридцять дві тисячі сто сімдесят гривень 04 коп.) 3% річних; 168820,07 грн. (сто шістдесят вісім тисяч вісімсот двадцять гривень 07 коп.) пені, 10742,40 грн. (десять тисяч сімсот сорок дві гривні 40 коп.) витрат на професійну правничу допомогу, 9548,87 грн. (дев`ять тисяч п`ятсот сорок вісім гривень 87 коп.) витрат по оплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Вказане рішення мотивоване тим, що відповідач неналежним чином виконував умови договору розподілу природного газу № 094210GC53EP016 від 31 грудня 2015 року. Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, враховуючи важкий фінансовий стан відповідача, наявність непокритого збитку відповідача, наявність різниці в тарифах на послуги з централізованого теплопостачання, водопостачання, водовідведення, ступінь виконання зобов`язань за договором (погашення основної заборгованості), оскільки відповідач є комунальним підприємством, що створене для задоволення потреб споживачів (населення та установам бюджетної сфери м. Кам`янець-Подільського) в теплопостачанні, зважаючи на те, що пеня - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення, суд дійшов висновку про винятковість даного випадку та скориставшись повноваженнями, передбаченими статтею 233 ГК України та статтею 551 ЦК України зменшив розмір належної до стягнення пені на 50%. Здійснивши власні розрахунки, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 467771,49 грн. з яких: 166781,38 грн. - інфляційні втрати; 132170,04 грн. - 3% річних; 168820,07 грн. пеня. У решті позову щодо стягнення 243313,45 грн., з яких: 985,40 грн. - інфляційні втрати; 3085,68 грн. 3% річних; 239242,37 грн. пеня суд відмовив.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 05 травня 2020 року у справі №924/1115/19 і ухвалити нове рішення, яким в позові АТ "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" до КП "Міськтепловоденергія" в частині стягнення 168820,07 грн. пені, 132170,04 грн. 3% річних, 166781,38 грн. інфляційних втрат відмовити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови. У позивача відсутні підстави для стягнення пені на суму заборгованості передбаченої підпунктом 7.3 Договору, та застосування наслідків за порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України на ту ж суму, оскільки з прийняттям Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки", затвердженого постановою КМУ від 18 червня 2014 року №217, та відкриттям рахунків з спеціальним режимом використання було змінено порядок і строк проведення розрахунків за надані послуги з розподілу природного газу. Крім того, відповідач вважає, що суд першої інстанції застосовуючи положення статті 233 ГК України та статті 551 Цивільного кодексу України та зменшуючи розмір заявленої до стягнення пені на 50% не врахував всі обставини саме цієї справи. Зокрема, не було враховане наявність провадження про стягнення з відповідача простроченої за міжнародною позикою заборгованості в розмірі 42144095,23 грн, яка в подальшому рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року була дійсно поставлена до стягнення з відповідача.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15 червня 2020 року у справі №924/1115/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" на рішення господарського суду Хмельницької області від 05 травня 2020 року та призначено дату судового засідання на 30 червня 2020 року.

Від позивача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Хмельницькгаз" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін.

В судовому засіданні 30 червня 2020 року оголошувалась перерва до 14 липня 2020 року.

Безпосередньо в судових засіданнях представники відповідача та позивача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до заяви-приєднання №094210GС53ЕР016 від 31 грудня 2015 року до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), КП "Міськтепловоденергія" приєдналось до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2498 (далі договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що цей типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу ГРС (пункт 1.2 договору).

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 1.3 договору).

Відповідно до пункту 2.1. договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

За умовами пункту 2.3 договору при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України "Про ринок природного газу" та кодексом газорозподільних систем.

За цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмір, строки та порядку, визначені цим договором (пункт 2.1 договору).

У розділі VI договору сторони погодили порядок розрахунків. Зокрема, оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (пункт 6.1 договору).

Відповідно до пункту 6.2 договору тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (пункт 6.3 договору).

Згідно з пунктом 6.4 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок оператора ГРМ.

У разі відсутності графіка погашення заборгованості оператор ГРМ має право грошові кошти, отримані від споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення (пункт 6.5 договору).

У пункті 6.6 договору зазначено, що надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 7.1 договору передбачені обов`язки оператора ГРМ, зокрема: розміщувати на сайті чинні тарифи за послуги з розподілу природного газу та поточну редакцію тексту цього договору і Кодексу газорозподільних систем, а у разі внесення до цього договору в установленому законодавством порядку відповідних змін своєчасно їх публікувати в офіційних друкованих виданнях, які публікуються на території його ліцензованої діяльності (підпункт 1 пункту 7.1 договору); за письмовою вимогою споживача безкоштовно надати йому завірену письмову форму цього договору протягом десяти днів з дня надання оператору ГРМ такої вимоги (підпункт 6 пункту 7.1 договору).

При цьому оператор ГРМ має право отримувати від споживача оплату за цим договором (підпункт 1 пункту 7.2 договору).

Згідно з підпунктами 1, 3 пункту 7.3 договору споживач має право на отримання цілодобового доступу до газорозподільної системи в межах величини приєднаної потужності його об`єкта та передачу належних споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з належним рівнем надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання ним вимог цього договору; вимагати від оператора ГРМ письмову форму цього договору, завірену печаткою оператора ГРМ.

За умовами підпункту 1 пункту 7.4 договору споживач зобов`язується здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України (пункт 8.1 договору).

Сторони у пункті 8.2 договору погодили, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір укладається на невизначений строк (пункт 12.1 договору).

На виконання умов договору у період з жовтня 2016 року по грудень 2019 року позивачем надавалися відповідачу послуги з розподілу природного газу, що підтверджується актами прийому-передачі природного газу: №ХМ000020876 від 31.10.2016р. на суму 1858228,86 грн.; № ХМ000023038 від 30.11.2016р. на суму 3145727,22 грн.; №ХМ000025614 від 31.12.2016р. на суму 3886733,83 грн.; №ХМ від 31.01.2017р. на суму 4698496,42 грн.; №ХМ000004792 від 28.02.2017 р. на суму 3723046,00 грн.; №ХМ000007031 від 31.03.2017р. на суму 1753258,50 грн.; № ХМ000008257 від 30.04.2017 р. на суму 224462,06 грн.; №ХМ000008911 від 31.05.2017 р. на суму 81325,51 грн.; №ХМ000010285 від 30.06.2017 р. на суму 13218,44 грн.; №ХМ000010810 від 31.07.2017 р. на суму 1754,17 грн.; №ХМ000011888 від 31.08.2017р. на суму 1392,77 грн.; №ХМ від 30.09.2017р. на суму 1795,60 грн. №ХМ000013570 від 31.10.2017р. на суму 819181,86 грн.; №ХМ від 30.11.2017 р. на суму 2687925,11 грн.; №ХМ000039992від 31.04.2017 р. на суму 3167460,84 грн.; №ХМ000000577 від 31.01.2018 р. на суму 3702719,44 грн.; №ХМ000002646 від 28.02.2018 р. на суму 3458006,53 грн.; № ХМ000006339 від 31.03.2018р. на суму 3632713,92 грн.; №ХМ000007589 від 30.04.2018р. на суму 545262,24 грн.; № ХМ000009285 від 31.05.2018 р. на суму 44949,98 грн.; №ХМ000010117 від 30.06.2018 р. на суму 51384,56 грн.; №ХМ000011000 від 31.07.2018 р. на суму 6852,42 грн.; №ХМ000011871 від 31.08.2018 р. на суму 1255,63 грн.; №ХМ000012618 від 30.09.2018р. на суму 26061,19 грн.; №ХМ000015043 від 31.10.2018р. на суму 334058,62 грн.; №ХМ000016557 від 30.11.2018р. на суму 2205444,55 грн.; №ХМ000018982 від 31.12.2018р. на суму 3439026,31 грн.; №ХМЯ89000201 від 31.01.2019р. на суму 3486203,16 грн.; №ХМЯ89002798 від 28.02.2019р. на суму 2509518,67 грн.; №ХМЯ89005297 від 31.03.2019 р. на суму 1909568,50 грн.; №ХМЯ89006573 від 30.04.2019р. на суму 679497,23 грн.; №ХМЯ89008070 від 31.05.2019р. на суму 375851,66 грн.; ХМЯ89009382 від 30.06.2019р. на суму 276409,45 грн.; №ХМЯ89010379 від 31.07.2019р. на суму 210621,14 грн.; №ХМЯ89011973 від 31.08.2019р. на суму 140262,40 грн.; №ХМЯ89013285 від 30.09.2019р. на суму 191061,70 грн.; №ХМЯ89014650 від 31.10.2019р. на суму 417117,61 грн.; №ХМЯ89016449 від 30.11.2019р. на суму 1953732,71 грн.; №ХМЯ89019368 від 31.12.2019р. на суму 2840988,36 грн.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач розрахувався за поставлений позивачем природний газ за відповідні періоди, однак з порушенням термінів встановлених договором.

Відповідачем надано до матеріалів справи акти звіряння розрахунків за надані населенню субсидії по теплоенергії підписані між КП "Міськтепловоденергія" та Департаментом соціального захисту населення Кам`янець-Подільської міської ради за період з грудня 2016 року по жовтень 2019 року.

На підтвердження скрутного фінансового становища відповідачем надано Звіти незалежного аудита щодо фінансової звітності комунального підприємства "Міськтепловоденергія" Кам`янець-Подільської міської ради за 2017 та 2018 роки, складені приватною аудиторською фірмою "Світлана-Аудит".

Згідно з пунктом 4.1.9 Аудиторського висновку (Звіту незалежного аудитора) за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року станом на 31 грудня 2017 року у КП "Міськтепловоденергія" обчислюється наступна дебіторська заборгованість: за товари, роботи, послуги 47716 тис. грн.; за виданими авансами 7939 тис. грн., за розрахунками з бюджетом 8155 тис. грн., інша поточна дебіторська заборгованість 1397 тис. грн. Станом на 01 січня 2017 року сума сумнівних боргів за даними бухгалтерського обліку становить 66 тис. грн., розмір якої залишився станом на 31 грудня 2017 року. За наданими матеріалами претензійно-позовної роботи підприємством вживаються заходи про стягнення заборгованості з користувачів. Протягом 2017 року подано 191 позов до суду на загальну суму 2625 тис. грн. та сплачено судовий збір в сумі 188,1 тис. грн.

Також станом на 31 грудня 2017 року у КП "Міськтепловоденергія" обліковувалися довгострокові зобов`язання, зокрема: довгострокові кредити банків в сумі 260768 тис. грн. та інші довгострокові зобов`язання в сумі 21870 тис. грн.; поточні зобов`язання, зокрема: поточні кредити банків в сумі 3000 тис. грн., поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги в сумі 101295 тис. грн., поточна кредиторська заборгованість за розрахунками з бюджетом в сумі 772 тис. грн., заборгованість по заробітній платі за грудень 2017р. в сумі 539 тис. грн., поточна кредиторська заборгованість за одержаними авансами в сумі 42461 тис. грн., інші поточні зобов`язання в сумі 11004 тис. грн. (пункти 4.2.1., 4.2.2. Звіту).

Як зазначено у пункті 4.3.3. Звіту сума непокритого збитку підприємства станом на 31 грудня 2017 року склала 110173 тис. грн. Крім того на позабалансовому рахунку підприємства обліковується різниця в тарифах на послуги з централізованого теплопостачання, водопостачання, водовідведення, що надані населенню в сумі 97602,5 тис. грн. Також обліковується різниця в тарифах на теплопостачання, що надані бюджетним установам та організаціям в сумі 9522,4 тис. грн., в тому числі за 2017 рік в сумі 7048,4 тис. грн.

У Звіті за 2017 рік (пункт 4.5.4.) зроблено висновок, що проведені розрахунки свідчать про те, що на дату балансу 31 грудня 2017 року підприємство має нестійкий (передкризовий) фінансовий стан, є збитковим.

Згідно Звіту незалежного аудита щодо фінансової звітності комунального підприємства "Міськтепловоденергія" від 15 травня 2019 року у відповідача станом на 31 грудня 2018 року обчислюється наступна дебіторська заборгованість: за товари, роботи, послуги 59827 тис. грн.; за виданими авансами 10826 тис. грн., за розрахунками з бюджетом 4018 тис. грн., інша поточна дебіторська заборгованість 846 тис. грн. Станом на 01 січня 2018 року сума сумнівних боргів за даними бухгалтерського обліку становить 66 тис. грн. Залишок сумнівних боргів на 31 грудня 2018 року 296 тис. грн. За наданими матеріалами претензійно-позовної роботи підприємством вживаються заходи про стягнення заборгованості з користувачів. Протягом 2018 року подано 210 позовів до суду на загальну суму 2204,3 тис. грн. та сплачено судовий збір в сумі 100,9 тис. грн. (пункт 4.1.9. Звіту).

Станом на 31 грудня 2018 року у КП "Міськтепловоденергія" обліковуються в довгострокові зобов`язання, зокрема: довгострокові кредити банків в сумі 342609 тис. грн., інші довгострокові зобов`язання в сумі 20869,7 тис. грн.; поточні зобов`язання, зокрема: поточні кредити банків в сумі 5900 тис. грн., поточна кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги в сумі 196478 тис. грн., поточна кредиторська заборгованість за розрахунками з бюджетом в сумі 2215 тис. грн., заборгованість по заробітній платі за грудень 2018 року в сумі 4076,9 тис. грн., поточна заборгованість за одержаними авансами становить 17173 тис. грн., інші поточні зобов`язання в сумі 18119 тис. грн. (пункти 4.2., 4.4. Звіту).

У пункті 4.5.3 Звіту зазначено, що сума непокритого збитку підприємства станом на 31 грудня 2018 року склала 173169,7 тис. грн. Крім того, на позабалансовому рахунку підприємства обліковується різниця в тарифах на послуги з централізованого теплопостачання, водопостачання, водовідведення, що надані населенню в сумі 163457 тис. грн. Також обліковується різниця в тарифах на теплопостачання, що надані бюджетним установам та організаціям в сумі 10314,65 тис. грн. У 2018 році підприємство отримало відшкодування різниці в тарифах на теплопостачання, що надані бюджетним установам та організаціям в сумі 355,6 тис. грн.

У звіті вказано, що у 2018 році діяльність є нерентабельною, а підприємство збитковим. Зобов`язання підприємства не покриваються його активами на 47763 тис. грн., а з урахуванням того, що основні засоби не належать підприємству (їх власником є міська рада), то для забезпечення сплати зобов`язань підприємству не вистачає 519719 тис. грн. при довгострокових та поточних зобов`язаннях в сумі 649614 тис. грн., що свідчить про нестійкий фінансовий стан підприємства. Таким чином, зроблено висновок, що проведені розрахунки свідчать про те, що на дату балансу 31 грудня 2018 року підприємство має нестійкий фінансовий стан та є збитковим (пункт 4.7.4. Звіту).

Звіти незалежного аудита щодо фінансової звітності комунального підприємства "Міськтепловоденергія" проводилися на основі балансів (звітів про фінансовий стан) за 2017 рік та 2018 рік.

Листом від 29 травня 2019 року за №19040-10-10/14042 Міністерство фінансів України повідомило КП "Міськтепловоденергія", що згідно зі статтею V договору про субкредитування від 20 листопада 2014 року №13010-05/102 між Міністерством фінансів України, Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Кам`янець-Подільською міською радою та КП "Міськтепловоденергія", станом на 15 червня 2019 року КП "Міськтепловоденергія" повинно сплатити 719504,44 доларів США на рахунок Державної казначейської служби України.

У квітні 2020 року Головне управління ДПС у Хмельницькій області звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом про стягнення з КП "Міськтепловоденергія" простроченої заборгованості за позичкою Міжнародного банку реконструкції та розвитку в сумі 17303919,80 грн.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 квітня 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до КП "Міськтепловоденергія" про стягнення заборгованості.

Також відповідачем надано докази відкриття проваджень в порядку господарського судочинства у справах щодо стягнення з КП "Міськтепловоденергія" грошових коштів: ухвала господарського суду Хмельницької області від 17 лютого 2020 року про відкриття провадження у справі №924/111/20 за позовом ТОВ "Торговий Дім "Будшлях" до КП "Міськтепловоденергія" про стягнення 1722059,17 грн.; ухвала господарського суду Хмельницької області від 17 лютого 2020 року про відкриття провадження у справі №924/112/20 за позовом ТОВ "Торговий Дім "Будшлях" до КП "Міськтепловоденергія" про стягнення 2494126,40 грн., ухвала господарського суду Хмельницької області від 07 квітня 2020 року про відкриття провадження у справі №924/324/20 за позовом ТОВ "Термо-Ізол" до КП "Міськтепловоденергія" про стягнення 1509041,32 грн.

У свою чергу позивачем на підтвердження свого скрутного фінансового становища надано витяг з Акту від 24 травня 2019 року №183 складеного Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері енергетики та ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, на сторінці 33 якого вказано, що фактично за 2017 рік тарифна виручка від реалізації послуг з розподілу природного газу становила 413757,7 тис. при фактичних витратах 438026,7 тис грн., в результаті чого ПАТ "Хмельницькгаз" отримало збиток 24268,98 тис. грн. При цьому, фактичні обсяги транспортування природного газу за 2017 рік збільшені на 53,3 млн. куб. м. або на 8,3 % в порівнянні з обсягами планової структури тарифу.

На сторінці 42 Акту від 24 травня 2019 року № 183 зазначено, що фактично на 2018 рік тарифна виручка від реалізації послуг з розподілу природного газу становила 381666,55 тис. грн., при витратах 551019,20 тис. грн. та отриманому збитку в розмірі 169352,65 тис. грн.

Враховуючи, що відповідач невчасно здійснював оплату послуг з розподілу природного газу за договором №094210GС53ЕР016 від 31 грудня 2015 року, позивач звернувся до господарського суду Хмельницької області з даним позовом про стягнення з Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" 711084,94 грн., з яких: 167766,78 грн. - інфляційні втрати, 135255,72 грн. - 3% річних, 408062,44 грн. пеня.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 2 пункту 1 статті 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень статті 509 ЦК України та статті 173 ГК України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами статті 627 Цивільного кодексу України встановлено свободу договору, тобто відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2494, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1379/27824, затверджено Кодекс газорозподільних систем (надалі - Кодекс), який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем (пункт 2 глави 1 розділу І).

Дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Крім того, цим Кодексом регулюються взаємовідносини: між оператором газорозподільної системи і газодобувними підприємствами та виробниками біогазу або інших видів газу з альтернативних джерел, які підключені (приєднуються) до газорозподільної системи; між оператором газорозподільної системи та несанкціонованими споживачами, які втручаються в роботу газорозподільної системи, у тому числі шляхом самовільного під`єднання несанкціонованого газопроводу (пункт 3 глави 1 розділу І Кодексу).

Згідно пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Статтею 40 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Відповідно до пункту 4 глави 3 Розділу VI Кодексу договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (пункти 3, 4 глави 3 Розділу VI Кодексу).

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30 вересня 2015 року. (зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1384/27829) затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі - Типовий договір).

Як вбачається з матеріалів справи, 31 грудня 2015 року між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (оператор ГРМ) та КП "Міськтепловоденергія" (споживач) укладено договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання №094210GС53ЕР016 від 31 грудня 2015 року до умов Типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Відповідно до пункту 2.1 договору оператор ГРМ (позивач) зобов`язується надати споживачу (відповідачу) послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З дослідженого місцевим судом та перевіреного колегією суддів вбачається, що на виконання умов договору у період з жовтня 2016 року по грудень 2019 року позивачем надавалися відповідачу послуги з розподілу природного газу, що підтверджується підписаними між сторонами актами прийому-передачі природного газу: №ХМ000020876 від 31.10.2016р. на суму 1858228,86 грн.; № ХМ000023038 від 30.11.2016р. на суму 3145727,22 грн.; №ХМ000025614 від 31.12.2016р. на суму 3886733,83 грн.; №ХМ від 31.01.2017р. на суму 4698496,42 грн.; №ХМ000004792 від 28.02.2017 р. на суму 3723046,00 грн.; №ХМ000007031 від 31.03.2017р. на суму 1753258,50 грн.; № ХМ000008257 від 30.04.2017 р. на суму 224 462,06 грн.; №ХМ000008911 від 31.05.2017 р. на суму 81325,51 грн.; №ХМ000010285 від 30.06.2017 р. на суму 13218,44 грн.; №ХМ000010810 від 31.07.2017 р. на суму 1754,17 грн.; №ХМ000011888 від 31.08.2017р. на суму 1392,77 грн.; №ХМ від 30.09.2017р. на суму 1795,60 грн. №ХМ000013570 від 31.10.2017р. на суму 819181,86 грн.; №ХМ від 30.11.2017 р. на суму 2687925,11 грн.; №ХМ000039992від 31.04.2017 р. на суму 3167460,84 грн.; №ХМ000000577 від 31.01.2018 р. на суму 3702719,44 грн.; №ХМ000002646 від 28.02.2018 р. на суму 3458006,53 грн.; № ХМ000006339 від 31.03.2018р. на суму 3632713,92 грн.; №ХМ000007589 від 30.04.2018р. на суму 545262,24 грн.; № ХМ000009285 від 31.05.2018 р. на суму 44949,98 грн.; №ХМ000010117 від 30.06.2018 р. на суму 51384,56 грн.; №ХМ000011000 від 31.07.2018 р. на суму 6852,42 грн.; №ХМ000011871 від 31.08.2018 р. на суму 1255,63 грн.; №ХМ000012618 від 30.09.2018р. на суму 26061,19 грн.; №ХМ000015043 від 31.10.2018р. на суму 334 058,62 грн.; №ХМ000016557 від 30.11.2018р. на суму 2205444,55 грн.; №ХМ000018982 від 31.12.2018р. на суму 3439026,31 грн.; №ХМЯ89000201 від 31.01.2019р. на суму 3486203,16 грн.; №ХМЯ89002798 від 28.02.2019р. на суму 2509518,67 грн.; №ХМЯ89005297 від 31.03.2019 р. на суму 1909568,50 грн.; №ХМЯ89006573 від 30.04.2019р. на суму 679497,23 грн.; №ХМЯ89008070 від 31.05.2019р. на суму 375851,66 грн.; ХМЯ89009382 від 30.06.2019р. на суму 276409,45 грн.; №ХМЯ89010379 від 31.07.2019р. на суму 210621,14 грн.; №ХМЯ89011973 від 31.08.2019р. на суму 140262,40 грн.; №ХМЯ89013285 від 30.09.2019р. на суму 191061,70 грн.; №ХМЯ89014650 від 31.10.2019р. на суму 417117,61 грн.; №ХМЯ89016449 від 30.11.2019р. на суму 1953732,71 грн.; №ХМЯ89019368 від 31.12.2019р. на суму 2840988,36 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань або їх зміна не допускається.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до пункту 6.4 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до 10 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Як вбачається з матеріалів справи та визнається сторонами, відповідач повністю здійснив розрахунки з позивачем за надані послуги з розподілу газу з жовтня 2016 року по грудень 2019 року.

Оскільки відповідач здійснював розрахунки невчасно та не в повному обсязі, позивач, з урахуванням збільшення та зменшення позовних вимог, зміни предмету позову та закриття провадження в частині основного боргу, просив стягнути з відповідача 167766,78 грн. інфляційних втрат, 135255,72 грн. 3% річних, 408062,44 грн. пені.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 167766,78 грн. інфляційних втрат, зокрема за зобов`язаннями: лютого 2017 року 12293,43 грн.; березня 2017 року 66798,72 грн.; травня 2017 року 4716,88 грн.; листопада 2017 року 8231,44 грн.; грудня 2017 року 42270,58 грн.; січня 2018 року 32470,33 грн.; квітня 2019 року 985,09 грн.

Колегією суддів перевірено здійснений позивачем та місцевим судом розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що стягненню з відповідача підлягають інфляційні в розмірі 166781,38 грн. У стягненні 985,40 грн. місцевий суд правомірно відмовив.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 135255,72 грн. 3% річних згідно з поданим розрахунком. 26 березня 2020 року представником позивача було надано уточнений розрахунок 3% річних, в якому чітко визначено періоди нарахування та згідно якого розмір 3% річних склав 136701,01 грн. (на 1445,29 грн. більше, ніж заявлено до стягнення).

Судами береться до уваги уточнений розрахунок позивача, однак в межах сум та періодів нарахування (днів прострочення), які заявлені та визначені у первинному розрахунку (з урахуванням збільшення позовних вимог).

Аналізуючи подані позивачем розрахунки та здійснений місцевим судом перерахунок, колегія суддів вбачає підстави для стягнення 3% річних в загальному розмірі 132170,04 грн., зокрема:

- за зобов`язаннями жовтня 2016 року 1,93 грн. (враховується уточнений розрахунок, оскільки у первинному розрахунку нарахування було здійснено за період до моменту настання прострочення);

- за зобов`язаннями листопада 2016 року 1604,67 грн. (згідно первинного розрахунку). В уточненому розрахунку позивачем здійснено нарахування 3% річних в розмірі 1756,58 грн., оскільки в одному із періодів (з 10 грудня 2016 року по 15 грудня 2016 року) збільшено фактичну кількість днів нарахування. Однак, стягненню не може підлягати більша сума 3% річних, ніж була фактично заявлена за відповідний період.

- за зобов`язаннями грудня 2016 року 2131,34 грн. (враховується уточнений розрахунок, оскільки у первинному розрахунку не було враховано усі проплати здійснені в один день 13 січня 2017 року та 16 січня 2017 року);

- за зобов`язаннями січня 2017 року 7259,74 грн. (враховується уточнений розрахунок, оскільки у первинному розрахунку не було враховано усі проплати здійснені в один день за період з 28 лютого 2017 року по 15 березня 2017 року);

- за зобов`язаннями лютого 2017 року 13065,16 грн. (враховується уточнений розрахунок згідно якого нарахування 3% річних становить 13107,94 грн., оскільки у первинному розрахунку не було враховано усі проплати здійснені в один день у період з 27 квітня 2017 року по 18 вересня 2017 року. Однак, у періоді з 27 червня 2017 року по 03 липня 2017 року позивачем здійснено помилку у визначення днів прострочення та нараховано 3% річних за 10 днів замість 7 днів. Тому за вказаний період правомірним є нарахування 223,44 грн., а не 318,83 грн., як зазначено в уточненому розрахунку);

- за зобов`язаннями березня 2017 року 21962,56 грн.;

- за зобов`язаннями травня 2017 року 1486,52 грн.;

- за зобов`язаннями жовтня 2017 року 1393,21 грн.;

- за зобов`язаннями листопада 2017 року 2704,72 грн. (згідно первинного розрахунку). В уточненому розрахунку позивачем здійснено нарахування 3% річних в розмірі 5403,56 грн., оскільки на суму заборгованості 548762,34 грн. нараховано 3% річних за більшу кількість днів, ніж було заявлено первинно. Однак, стягненню не може підлягати більша сума 3% річних, ніж була фактично заявлена за відповідний період.

- за зобов`язаннями грудня 2017 року 17896,54 грн. Як вбачається із розрахунків, позивачем у періоді з 10 січня 2017 року по 27 лютого 2017 року здійснено помилку у визначення днів прострочення та нараховано 3% річних за 56 днів замість 49 днів. Тому за вказаний період правомірним є нарахування 10397,57 грн., а не 11850,47 грн.;

- за зобов`язаннями січня 2018 року 17662,70 грн.;

- за зобов`язаннями лютого 2018 року 9522,15 грн.;

- за зобов`язаннями березня 2018 року 4183,93 грн. (враховується уточнений розрахунок згідно якого нарахування 3% річних становить 4214,47 грн., оскільки у первинному розрахунку не було враховано усі проплати здійснені в один день у період з 04 березня 2018 року по 31 травня 2018 року. Однак, у періоді з 24 квітня 2018 року по 02 травня 2018 року позивачем здійснено помилку у визначення днів прострочення та нараховано 3% річних за 10 днів замість 9 днів. Тому за вказаний період правомірним є нарахування 282,61 грн., а не 313,15 грн.);

- за зобов`язаннями квітня 2018 року 18,59 грн. (враховується первинний та уточнений розрахунок, оскільки в первинному розрахунку не було враховані усі платежі, які здійснювалися в один день за період з 12 червня 2018 року по 19 червня 2019 року, а в уточненому розрахунку позивачем здійснено нарахування 3% річних на суму заборгованості 60596,02 грн. за більшу кількість днів, ніж було заявлено первинно. Однак, стягненню не може підлягати більша сума 3% річних, ніж була фактично заявлена за відповідний період;

- за зобов`язаннями жовтня 2018 року 499,31 грн.;

- за зобов`язаннями листопада 2018 року 3197,72 грн.;

- за зобов`язаннями грудня 2018 року 5570,70 грн.;

- за зобов`язаннями січня 2019 року 5364,11 грн.;

- за зобов`язаннями лютого 2019 року 3662,82 грн.;

- за зобов`язаннями березня 2019 року 2375,92 грн.;

- за зобов`язаннями квітня 2019 року 618,85 грн.;

- за зобов`язаннями травня 2019 року 78,80 грн.;

- за зобов`язаннями червня 2019 року 481,27 грн.;

- за зобов`язаннями липня 2019 року 527,05 грн.;

- за зобов`язаннями серпня 2019 року 247,61 грн. (при підрахунку позивачем зроблена арифметична помилка та загальну суму визначено на 0,01 коп. більше (247,62 грн.), ніж фактично нараховано за відповідні періоди);

- за зобов`язаннями вересня 2019 року 148,52 грн.;

- за зобов`язаннями жовтня 2019 року 158,39 грн. (враховується уточнений розрахунок, оскільки у первинному розрахунку позивачем безпідставно здійснено нарахування за більшу кількість днів);

- за зобов`язаннями листопада 2019 року 3884,38 грн. (при підрахунку позивачем зроблена арифметична помилка та загальну суму визначено на 0,01 коп. більше (3884,39 грн.), ніж фактично нараховано за відповідні періоди);

- за зобов`язаннями грудня 2019 року 4460,83 грн.

З огляду на вищезазначене, до стягнення підлягає 3% річних в розмірі 132170,04 грн. У стягненні 3085,68 грн. 3% річних суд першої інстанції правомірно відмовив.

Згідно з приписами частини 1 статті 230 ГК України, пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони у пункті 8.2 договору погодили, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 408062,44 грн. пені. В уточненому розрахунку, поданому 26 березня 2020 року позивачем чітко визначено періоди нарахування пені та після перерахунку загальний розмір пені склав 339114,43 грн. (на 68948,04 грн. менше, ніж заявлено до стягнення).

Перевіривши здійснений місцевим судом розрахунок пені, колегією суддів встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства. Відтак, правомірною до стягнення є пеня в загальному розмірі 337640,14 грн., зокрема:

- за зобов`язаннями листопада 2018 року 38477,77 грн. (враховується уточнений розрахунок, оскільки у первинному розрахунку позивачем невірно здійснено нарахування пені в розмірі 82658,85 грн. на суму заборгованості 388218,14 грн. за 38 днів прострочення. Згідно уточненого розрахунку розмір пені за період з 21.12.2018р. по 27.01.2019р. склав 14550,20 грн., що є правомірним. Однак при підрахунку позивачем зроблена арифметична помилка та загальний розмір пені визначено на 0,01 коп. більше (38477,78 грн.), ніж фактично нараховано за відповідні періоди, визначені в уточненому розрахунку);

- за зобов`язаннями грудня 2018 року 67031,56 грн.;

- за зобов`язаннями січня 2019 року 64545,67 грн.;

- за зобов`язаннями лютого 2019 року 44074,29 грн.;

- за зобов`язаннями березня 2019 року 28232,13 грн. (з урахуванням проведеного судом перерахунку за період з 27 червня 2019 року по 24 липня 2019 року (28 днів прострочення) із суми заборгованості 395,47 грн., згідно якого пеня становить 10,55 грн., а не 10,62, як заявлено позивачем);

- за зобов`язаннями квітня 2019 року 7221,82 грн. (з урахуванням проведеного судом перерахунку згідно якого за період з 10.05.2019р. по 24.07.2019р. із суми заборгованості 98509,01 грн. розмір пені становить 7162,82 грн. та за період з 25.07.2019р. по 29.07.2019р. із суми заборгованості 12668,56 грн. 59,00 грн.);

- за зобов`язаннями травня 2019 року 916,07 грн. (з урахуванням проведеного судом перерахунку згідно якого за період з 10.06.2019р. по 29.07.2019р. із суми заборгованості 19227,50 розмір пені становить 916,07 грн.);

- за зобов`язаннями червня 2019 року 5497,31 грн. (з урахуванням проведеного судом перерахунку за окремі періоди, згідно якого за період з 10.07.2019р. по 29.07.2019р. із суми заборгованості 139684,58 грн. розмір пені становить 26636,79 грн., за період з 28.08.2019р. по 22.09.2019р. із суми заборгованості 14000,49 грн. 332,56 грн.);

- за зобов`язаннями липня 2019 року 5888,81 грн. (з урахуванням проведеного судом перерахунку, згідно якого за період з 10.08.2019р. по 22.09.2019р. із суми заборгованості 109983,23 грн. розмір пені становить 4251,68 грн.);

- за зобов`язаннями серпня 2019 року 2731,23 грн.;

- за зобов`язаннями вересня 2019 року 1630,19 грн. (з урахуванням проведеного судом перерахунку, згідно якого за період з 22.10.2019р. по 27.10.2019р. із суми заборгованості 48863,55 грн. розмір пені становить 257,04 грн.);

- за зобов`язаннями жовтня 2019 року 1612,15 грн. (враховується уточнений розрахунок, згідно якого нараховано 1641,15 грн. пені, оскільки у первинному розрахунку позивачем безпідставно здійснено нарахування за більшу кількість днів);

- за зобов`язаннями листопада 2019 року 30710,72 грн. (в межах загальної суми, заявленої до стягнення за відповідні періоди). Під час перерахунку встановлено, що правомірним є нарахування пені за зобов`язаннями листопада 2019 року на загальну суму 35027,73 грн. Однак, враховуючи, що позивачем при підрахунку загальної суми пені за визначені періоди здійснено помилку та заявлено до стягнення меншу суму 30710,72 грн., яка і підлягає стягненню).

- за зобов`язаннями грудня 2019 року 39070,42 грн. (з урахуванням проведеного судом перерахунку);

КП "Міськтепловоденергія" як у суді першої так і апеляційної інстанції заперечує проти позовних вимог посилаючись на несвоєчасне відшкодування з бюджету різниці в тарифах, неможливість розпоряджатися коштами, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, взяттям державою на себе бюджетних зобов`язань.

Однак, такі доводи апелянта є безпідставними з огляду на наступне.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як було встановлено вище, відповідно до пункту 6.4 Типового договору розподілу природного газу якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Аналогічну норму містить і частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України.

Частина 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Тому посилання відповідача на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 Цивільного кодексу України) або відсутність вини (статті 614, 617 Цивільного кодексу України, стаття 218 Господарського кодексу України) є безпідставними та такими, що не звільняють від обов`язку сплатити пеню, 3 % річних, інфляційні втрати за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

З приводу посилання відповідача на неможливість своєчасного виконання грошових зобов`язань за договором у зв`язку з відсутністю можливості розпоряджатися коштами, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 19-1 Закону України "Про теплопостачання" оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється.

На виконання вимог статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання" Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 18 червня 2014 року №217 "Про затвердження порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" (далі - Порядок № 217).

Вказаною постановою Кабінету Міністрів України (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2015 року №1086) врегульовано механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

За приписами пункт 8 Порядку №217 усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів. У разі коли у платіжному дорученні (касовому документі) споживача теплової енергії або комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води реквізити рахунка одержувача коштів за теплову енергію та/або комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води не відповідають реквізитам спеціального рахунка, відкритого теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, банк (підприємство поштового зв`язку або орган Казначейства), що приймає платіжний документ, повертає його без виконання з надісланням відповідного повідомлення споживачеві.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 217 уповноважений банк здійснює перерахування коштів, що надходять на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями, згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію (далі - реєстр нормативів), що затверджується Комісією.

Тобто, у відповідності до статті 1 Порядку останній визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

Таким чином, вказаним Порядком встановлений конкретний механізм розподілу коштів, які надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання, та зазначений Порядок не стосується договірних зобов`язань сторін у частині порядку та строків розрахунків між сторонами й не впливає на них.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №910/16072/16 від 27 лютого 2020 року у справі №921/12/19.

Враховуючи зазначене, твердження апелянта про те, що з прийняттям Порядку від 18 червня 2014 року №217 та відкриттям рахунків з спеціальним режимом використання було змінено порядок та строки проведення розрахунків за надані послуги з розподілу природного газу є необґрунтованим та безпідставним.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що ані зазначеним Порядком, ані іншим законодавством та договором не виключається та не забороняється проведення розрахунків за надані послуги з використанням звичайних поточних рахунків. При цьому, наявні в матеріалах справи платіжні доручення свідчать про те, що відповідач не позбавлений можливості самостійно здійснювати розрахунки з позивачем з інших рахунків, зокрема, відкритого у АБ "Укргазбанк". Такі розрахунки здійснювались відповідачем неодноразово, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Також під час вирішення даного спору не може бути прийнято до уваги посилання апелянта на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 31 травня 2019 року у справі №924/296/18, від 03 березня 2020 року у справі №908/2648/18, від 18 березня 2020 року у справі №908/2304/18 та від 27 травня 2020 року у справі №914/1029/19, оскільки дані постанови прийняті за інших фактичних обставин справи.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 90 відсотків. В обґрунтування клопотання посилається на скрутне фінансове становище відповідача, яке є єдиним підприємством, що здійснює надання послуг з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання і водовідведення у м. Кам`янець-Подільському, наявність дебіторської заборгованості населення, наявність різниці в тарифах.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої статті 550 Цивільного кодексу України.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №916/65/18, від 03 липня 2019 року у справі №917/791/18, від 04 лютого 2020 року у справі №918/116/19.

Дослідивши наведені в клопотанні доводи та надані на їх підтвердження докази, місцевий господарський суд прийшов до правомірного висновку, що обґрунтування відповідачем щодо наявності важкого майнового стану підприємства дійсно мають місце.

Зазначене підтверджується балансами (звітами про фінансовий стан) за 2017 та 2018 роки, Звітами незалежного аудита щодо фінансової звітності комунального підприємства "Міськтепловоденергія" Кам`янець-Подільської міської ради за 2017 та 2018 роки, складені приватною аудиторською фірмою "Світлана-Аудит", в яких за результатами дослідження фінансової діяльності відповідача зроблено висновок, що підприємство має нестійкий (передкризовий) фінансовий стан та є збитковим.

Зокрема, згідно пункту 4.3.3. Звіту незалежного аудита за 2017 року сума непокритого збитку підприємства станом на 31 грудня 2017 року склала 110173 тис. грн., згідно з пунктом 4.5.3 Звіту незалежного аудита за 2018 року сума непокритого збитку підприємства станом на 31 грудня 2018 року склала 173169,7 тис. грн. Таким чином, вбачається тенденція збільшення вартості непокритого збитку відповідача.

Як слідує з пункту 4.7.4. Звіту незалежного аудита за 2018 рік зобов`язання підприємства не покриваються його активами на 47763 тис. грн., а з урахуванням того, що основні засоби не належать підприємству (їх власником є міська рада), то для забезпечення сплати зобов`язань підприємству не вистачає 519719 тис. грн. при довгострокових та поточних зобов`язаннях в сумі 649614 тис. грн., що свідчить про нестійкий фінансовий стан підприємства.

Також судами врахована та обставина, що відповідачу не відшкодовано різницю у тарифах.

Так, згідно пункту 4.3.3. Звіту незалежного аудита за 2017 рік на позабалансовому рахунку підприємства відповідача обліковується різниця в тарифах на послуги з централізованого теплопостачання, водопостачання, водовідведення, що надані населенню в сумі 97602,5 тис. грн. Також обліковується різниця в тарифах на теплопостачання, що надані бюджетним установам та організаціям в сумі 9522,4 тис. грн., в тому числі за 2017р. в сумі 7048,4 тис. грн. Як слідує з п. 4.5.3 Звіту незалежного аудита за 2018р. на позабалансовому рахунку підприємства обліковується різниця в тарифах на послуги з централізованого теплопостачання, водопостачання, водовідведення, що надані населенню в сумі 163457 тис. грн. Також обліковується різниця в тарифах на теплопостачання, що надані бюджетним установам та організаціям в сумі 10314,65 тис. грн. У 2018 році підприємство отримало відшкодування різниці в тарифах на теплопостачання, що надані бюджетним установам та організаціям в сумі 355,6 тис. грн.

Тобто, різниця в тарифах на послуги з централізованого теплопостачання, водопостачання, водовідведення, що надані населенню та бюджетним установам та організаціям також щорічно збільшується.

Під час розгляду питання про зменшення пені береться до уваги те, що відповідач є комунальним підприємством, що створене для задоволення потреб споживачів в теплопостачанні та змушене надавати послуги за вартістю, нижчою від її собівартості; сплата штрафних санкцій в повному обсязі, у даному випадку, зачіпає не лише майнові інтереси відповідача, а і інші інтереси щодо можливості забезпечувати централізоване теплопостачання установам бюджетної сфери та послуг з теплопостачання м. Кам`янець-Подільського.

Крім того, враховується ступінь виконання зобов`язань відповідача, який під час розгляду справи в суді першої інстанції повністю погасив основну заборгованість за договором.

Разом з тим, зменшення розміру пені на 90%, про що просив відповідач, фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Судами також враховано, що позивач також знаходиться у скрутному фінансовому становищі, що підтверджується витягом з Акту від 24 травня 2019 року №183 складеного Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері енергетики та ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, в якому зазначено, що фактично за 2017р. тарифна виручка від реалізації послуг з розподілу природного газу становила 413757,7 тис. при фактичних витратах 438026,7 тис грн., в результаті чого ПАТ "Хмельницькгаз" отримало збиток 24268,98 тис. грн. При цьому, фактичні обсяги транспортування природного газу за 2017 рік збільшені на 53,3 млн. куб. м. або на 8,3 % в порівнянні з обсягами планової структури тарифу. Фактично на 2018 рік тарифна виручка від реалізації послуг з розподілу природного газу становила 381666,55 тис. грн., при витратах 551019,20 тис. грн. та отриманому збитку в розмірі 169352,65 тис. грн.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

З огляду на вищенаведене, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, враховуючи важкий фінансовий стан відповідача, наявність непокритого збитку відповідача, наявність різниці в тарифах на послуги з централізованого теплопостачання, водопостачання, водовідведення, ступінь виконання зобов`язань за договором (погашення основної заборгованості), оскільки відповідач є комунальним підприємством, що створене для задоволення потреб споживачів (населення та установам бюджетної сфери м. Кам`янець-Подільського) в теплопостачанні, зважаючи на те, що пеня - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про винятковість даного випадку та правомірно скористався повноваженнями, передбаченими статтею 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України та зменшив розмір належної до стягнення пені на 50% до 168820,07 грн. (337640,14 * 50%).

Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 467771,49 грн. з яких: 166781,38 грн. - інфляційні втрати; 132170,04 грн. - 3% річних; 168820,07 грн. пеня.

Таким чином, доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" на рішення господарського суду Хмельницької області від 05 травня 2020 року у справі №924/1115/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Хмельницької області від 05 травня 2020 року у справі №924/1115/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №924/1115/19 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "15" липня 2020 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.