УХВАЛА

м. Київ

16.07.2020Справа № 910/7720/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Теркурій-2" про забезпечення позову у справі №910/7720/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теркурій-2»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінема-Центр»

про стягнення 1398026,96 грн

Без повідомлення (виклику) представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Теркурій-2» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінема-Центр» (далі - відповідач) про стягнення 1398026,96 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після закінчення терміну дії договору оренди нежитлового приміщення від 11.09.2009, відповідач не повернув орендоване майно у зв`язку з чим позивачем нараховано у відповідності до статті 785 Цивільного кодексу України неустойку у розмірі 1398026,96 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №910/7720/20 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 28.07.2020.

14.07.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову та доповнення до неї, в яких позивач просить до набуття чинності рішенням по справі, вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать ТОВ «Сінема-Центр» (ідентифікаційний код 33835003) на праві власності, в межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 1398026,96 грн.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приписами ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Теркурій-2» посилається на те, що він як до закінчення строку дії договору оренди, так і після закінчення строку у встановленому порядку повідомляв відповідача про необхідність звільнення орендованого приміщення по закінченню дії договору, однак відповідач вимоги позивача не виконав і після спливу строку дії договору (19.02.2020) продовжує користуватися об`єктом оренди, не сплачуючи грошові кошти за користування майном позивача, у зв`язку з чим і нараховано неустойку.

При цьому позивач наголошує на тому, що в межах розгляду справи №910/529/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінема-Центр» до позивача про визнання переважного права на укладення на новий строк договору оренди та зобов`язання вчинити дії, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 06.03.2020, яка залишена без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2020, було застосовано заходи зустрічного забезпечення з метою захисту майнових прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Теркурій-2» та забезпечення відшкодування можливих збитків, спричинених вжитим забезпеченням позову, шляхом внесення не пізніше 17.03.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Сінема-Центр» на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 266390,18 грн.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 17.03.2020 Товариству з обмеженою відповідальністю «Сінема-Центр» продовжено строк щодо внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в якості зустрічного забезпечення до 23.03.2020.

Однак, відповідач у даній справі так і не виконав вказівки суду щодо вжиття заходів зустрічного забезпечення та внесення грошових коштів на депозитний рахунок суду, що свідчить про недобросовісність дій ТОВ «Сінема-Центр».

Також позивач наголошує на тому, що і після прийняття Господарським судом Тернопільської області рішення у справі №910/529/20 про відмову в задоволенні позову ТОВ «Сінема-Центр», останній не виконав своїх обов`язків за договором оренди щодо повернення об`єкту оренди позивачу і сплати коштів за користування об`єктом після закінчення строку дії договору, незважаючи на те, що позивач звертався до відповідача з такими вимогами в черговий раз.

Відтак, оскільки сума позову є досить значною для позивача, а відповідач ігнорує свій обов`язок як з повернення об`єкту оренди так й зі сплати за користування об`єктом оренди, тобто діє недобросовісно, є підстави вважати, що при невжитті заходів забезпечення позову виконання рішення буде ускладнено, а тому позивач вбачає необхідність їх вжиття шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінема-Центр» в межах суми позову у розмірі 1398026,96 грн.

При цьому позивач зазначає, що згідно отриманої ним інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів №216631894, у відповідача відсутнє майно, за рахунок якого можливо було б задовольнити наявні грошові вимоги в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», тим більш, що ТОВ «Сінема-Центр» є позичальником 50000000 грн за кредитним договором від 17.04.2018, у забезпечення якого передані в іпотеку, вказані в довідці з реєстру, земельні ділянки. До того ж, заявник наголошує на тому, що з інформації, розміщеної на аналітичній платформі vkursi.pro у відповідача наявний податковий борг та в органів державної податкової служби виникло права податкової застави на майно боржника.

Відсутність у відповідача будь-якого майна, за рахунок якого можливо було б задовольнити позовні вимоги, наявність податкового боргу та боргу за кредитом, за твердженням заявника, складають загрозу вжиття з боку відповідача заходів щодо списання грошових коштів на рахунки третіх осіб, що унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Наведені заявником обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що має місце існування підтверджених обставин щодо можливого ухилення відповідачем від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову, що у випадку вчинення таких дій фактично нівелює можливість захисту прав і інтересів позивача.

Тоді як у відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського Суду з прав людини «Продан проти Молдови» суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін. Не може бути й мови, щоб закріплені в пункті 1 статті 6 процесуальні гарантії, що надаються сторонам, - справедливий, відкритий та швидкий судовий розгляд - не передбачали виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно доступу до суду та провадження у справі, скоріш за все призвело б до виникнення ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, підписавши Конвенцію. Таким чином, виконання рішення, постановленого судом, має вважатися невіддільним складником «судового розгляду», передбаченого у статті 6.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Держава Україна несе обов`язок забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 у справі № 1-12/2003.

Згідно з п. 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником. Позивачем відомості щодо наявних рахунків суду не надав.

З огляду на викладене, враховуючи предмет та підстави позову та приймаючи до уваги, що обраний позивачем захід у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача, спрямований на ефективний захист та поновлення порушених прав і може забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви, у зв`язку з чим вона підлягає задоволенню.

При цьому, дослідивши збалансованість інтересів сторін, судом враховано, що вказані заходи забезпечення позову не обмежують прав відповідача у здійсненні ним підприємницької діяльності, не порушують прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу та є співмірними і адекватними із заявленими позовними вимогами.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 136, 137, 138, 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Теркурій-2» про забезпечення позову задовольнити.

2. До набрання законної сили рішенням суду у даній справі накласти арешт на грошові кошти, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Сінема-Центр» (01032, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 146, ) в межах суми заявлених позовних вимог у розмірі 1398026 (один мільйон триста дев`яносто вісім тисяч двадцять шість) грн 96 коп.

3. Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень та може бути пред`явлена до виконання у передбаченому чинним законодавством порядку до 16.07.2023.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Теркурій-2» (47722, Тернопільська обл., Тернопільський район, с. Великі Гаї, вул. Галицька, буд. 42; )

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сінема-Центр» (01032, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 146; ).

Ухвала набирає законної сили 16.07.2020 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Т.В. Васильченко