ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2020 р. Справа№ 910/19130/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес""

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2020

у справі №910/19130/19 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес""

про стягнення 1 953,40 грн,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року Приватне акціонерне товариство "Просто-страхування" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес"" (далі - відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) в розмірі 1953,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування, згідно договору страхування PVP.S №1703059 від 12.10.2017, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як страхової компанії, у якій була застрахована цивільна відповідальність особи, винної у ДТП.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28 лютого 2020 року позов задоволено.

З Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес"" стягнуто на користь Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" суму страхового відшкодування у розмірі 1 953 грн 40 коп., судовий збір у розмірі 1 921 грн 00 коп. та 4 000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Юнівес"" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки поліс №АМ/2415026 від 30.06.2018 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є нікчемним через те, що при укладанні вказаного полісу страхувальник не повідомив відповідача, що відповідальність транспортного засобу вже була застрахована АТ СК "АХА Страхування" за полісом №АМ/2197703, який був діючий на момент ДТП.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12 травня 2020 року поновлено строк апеляційного оскарження, відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 15 червня 2020 року, сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи, відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи.

Позивач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення 15.05.2020 ухвали суду позивачу.

Частиною 2 ст. 270 ГПК України встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 12 жовтня 2017 року між Приватним акціонерним товариством "Просто-страхування", як страховиком, та ОСОБА_1 , як страхувальником, було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів PVP.S №1703059 , предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, використанням і розпорядженням транспортним засобом "Audi A6", д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.7). Строк дії договору: з 20.10.2017 по 19.10.2018.

18 жовтня 2018 року на вулиці Старонаводницька, 13, у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля "Audi A6", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 та автомобіля "Volkswagen Polo", д.н.з. НОМЕР_2 , під управлінням ОСОБА_4 .

При цьому, в результаті ДТП було пошкоджено застрахований у ПрАТ "Просто-страхування" автомобіль "Audi A6", д.н.з. НОМЕР_1 .

Зі змісту Повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку, вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 "Audi A6", д.н.з. НОМЕР_1 був припаркований під домом і його вдарив автомобіль "Volkswagen Polo", д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався заднім ходом, внаслідок чого був пошкоджений задній бампер (а.с.8-9).

Печерський районний суд міста Києва постановою від 10.01.2019 визнав ОСОБА_4 винним у скоєнні правопорушення, що сталось 18.10.2018 на вулиці Старонаводницька, 13, у місті Києві за участю автомобілів "Audi A6", д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобіля "Volkswagen Polo", д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.11-12).

Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку за договором страхування транспортного засобу, та просив здійснити виплату страхового відшкодування через відповідний банк готівкою.

Відповідно до звіту №132157 від 31.01.2019, складеного суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_5 , матеріальний збиток, заподіяний власнику пошкодженого автомобіля "Audi A6", д.н.з. НОМЕР_1 , складає 4880,47 грн (а.с.13-36).

Разом з тим, згідно калькуляції №132157 від 02.11.2018 системи "Audatex", вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля "Audi A6", д.н.з. НОМЕР_1 , склала 1 953,40 грн (а.с.37).

На підставі заяви страхувальника, вказаного звіту та калькуляції позивачем було складено страховий акт №132157 від 07.11.2018, згідно якого загальний розмір страхового відшкодування становить 1953,40 грн (а.с.38).

Відповідно до реєстру готівкових/безготівкових термінових грошових переказів станом на 03.12.2018 страхове відшкодування у сумі 1953,40 грн виплачено страхувальнику 28.11.2018 (а.с.39).

У той же час, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля "Volkswagen Polo", д.н.з. НОМЕР_2 (страхувальник ОСОБА_6 ) була застрахована у ПрАТ "СК "Юнівес", що підтверджується полісом №АМ/2415026 від 30.06.2018, згідно якого страхова сума по майну (ліміт відповідальності) - 100 000 грн, франшиза - 0 грн (а.с.40).

11 лютого 2019 року позивач направив ПрАТ "СК "Юнівес" (відповідачу) за вих. №04-360 заяву про страхове відшкодування, у якій просив сплатити 1953,40 грн відшкодування шкоди (а.с.41).

Оскільки відповідач про результати розгляду вказаної заяви позивачу не повідомив, суму виплаченого страхового відшкодування не сплатив, позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути 1953,40 грн.

Відповідач під час розгляду справи у суді першої інстанції відзив на позовну заяву не подав, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали (відправлення з номером 126) (а. с.72).

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо їх доведеності та обґрунтованості.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч. 2 ст. 512 та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем у зв`язку зі страховою подією та у повній відповідності до умов договору страхування від 12.10.2017 PVP.S №1703059 майнових інтересів власника автомобіля "Audi A6", д.н.з. НОМЕР_1 .

Отже, факт виплати страховиком страхового відшкодування обумовив перехід до нього від страхувальника відповідних прав у порядку суброгації до особи, відповідальної за завдані збитки, в межах понесених ним витрат на виплату страхового відшкодування.

Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке існувало на момент заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, та зміна в ньому кредитора.

Під час суброгації нового зобов`язання не виникає, первісні правовідносини залишаються незмінними. Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином позивач у даній справі витупає на правах потерпілого ( ОСОБА_1 ), а тому до нього перейшло право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як винна особа - безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Цивільна відповідальність безпосереднього заподіювача шкоди (особи винної у ДТП) ОСОБА_4 , який керував автомобілем "Volkswagen Polo", д.н.з. НОМЕР_2 , на час ДТП була застрахована відповідачем у відповідності до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" на підставі полісу №АМ/2415026 від 30.06.2018 з лімітом відповідальності по майну у сумі 100 000,00 грн. та франшизою у розмірі 0 грн.

Отже, в даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності власника автомобіля марки "Volkswagen Polo", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , тобто, особи, яка визнана винною у ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги до відповідача замість потерпілої особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст.29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відповідач, як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу відшкодовує особа, яка завдала збитки, на підставі статті 1194 ЦК України.

В якості належного розрахунку витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв Звіт №132157 від 31.01.2019, складений суб`єктом оціночної діяльності Карета О .Є. , який має вищу юридичну освіту та кваліфікацію суб`єкта оцінювача дорожніх транспортних засобів, яким встановлено, що сума матеріального збитку становить 4880,47 грн., та калькуляцію, згідно якої вартість ремонту становить 1953,40 грн, що не перевищує розмір фактично виплаченого позивачем страхувальнику відшкодування.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, наведені норми чинного законодавства, суд першої інстанції, на підставі наданих позивачем доказів, прийшов до юридично вірного висновку про те, що позовні вимоги про стягнення 1953,40 грн. відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідач при розгляді справи у суді першої інстанції не надав суду відзиву на позов та будь-яких доказів, однак у апеляційній скарзі вказує, що поліс №АМ/2415026 від 30.06.2018 є нікчемним, оскільки при укладанні вказаного полісу страхувальник не повідомив відповідача, що відповідальність транспортного засобу вже була застрахована АТ "АХА Страхування" за полісом №АМ/2197703, який був діючий на момент ДТП. Також вказує, що ним була розглянута заява позивача про виплату страхового відшкодування та прийняте рішення від 07.03.2019 про відмову у виплаті. На підтвердження вказаних доводів відповідачем надано копію рішення про відмову №ГО-13448/ КВ2.Р від , лист від 07.03.2019 по розгляду заяви позивача, адресований позивачу, однак без доказів його направлення та роздруківки з Централізованої бази даних МТСБУ.

У апеляційній скарзі відповідач не обґрунтовує причин неподання зазначених доказів суду першої інстанції.

Так, відповідачем до скарги додано роздруківку з Централізованої бази даних МТСБУ згідно якої вказаний поліс №АМ/2415026 був діючим станом на 18.10.2018 (дата ДТП) страхова компанія ПрАТ "СК "Юнівес", ліміт за шкоду майну 100000 грн, франшиза 0 грн, транспортний засіб: д.н.з НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , тип ТЗ B1, повна назва ТЗ - "Volkswagen Polo". Відомості про страхувальника у роздруківці відсутні.

Крім цього, відповідачем до скарги додано роздруківку з Централізованої бази даних МТСБУ, згідно якої станом на 18.10.2018 був діючим також поліс №АМ/ НОМЕР_5 , страхова компанія АТ "СК "АХА Страхування", ліміт за шкоду майну 100 000 грн, франшиза 2000 грн, транспортний засіб: д.н.з НОМЕР_6 , VIN-код НОМЕР_3 , тип ТЗ B1, повна назва ТЗ - "Volkswagen Polo". Відомості про страхувальника у роздруківці відсутні.

Отже, за вказаними полісами станом на 18.10.2018 у різних страховиків були застраховані автомобілі з однаковим VIN-кодом та маркою, однак з різними державними номерними знаками.

Відповідно наданих відповідачем роздруківок з Централізованої бази даних МТСБУ поліси №АМ/2415026 (виданий відповідачем) та №АМ / 2197703 (виданий АТ "СК "АХА Страхування") були чинними станом на 15.10.2018 - дату, коли трапилась дорожньо-транспортна пригода.

Згідно ст. 981 ЦК України, договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України, страхувальник зобов`язаний, зокрема, при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується.

Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об`єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Аналогічні положення встановлено в пункті 17.3 статті 17 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Отже, господарські суди мають враховувати, що чинне законодавство дозволяє страхувальнику укладати декілька договорів страхування одного об`єкта з різними страховиками. У разі наявності на момент укладення договору страхування іншого чинного договору страхування того самого об`єкта від тих саме ризиків страхувальник зобов`язаний повідомити про це страховика. Невиконання такого обов`язку тягне за собою нікчемність нового договору страхування (частина друга статті 215 ЦК України).

Відповідна правова позиція узгоджується із висновками, викладеними в постанові від 14.05.2019 у справі № 910/7631/18 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду.

Враховуючи, що відповідач не подав суду доказів, з додержанням вимог процесуального закону щодо строків та порядку їх подачі, коли саме і ким було укладено договір страхування з АТ "СК "АХА Страхування", у апеляційного господарського суду відсутні підстави вважати нікчемним договір страхування №АМ/2415026 від 30.06.2018, укладений винним у ДТП власником застрахованого транспортного засобу з відповідачем.

З урахуванням викладених мотивів суд апеляційної інстанції залишає поза увагою доводи заявника апеляційної скарги про нікчемність договору страхування з ним та додані ним до апеляційної скарги докази.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані позивачем докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Юнівес"" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 28 лютого 2020 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.07.2020.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко