ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2020м. ДніпроСправа № 904/503/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Ільєнко Д.Ю.

та представників:

від позивача: Коваленко Ю.М.;

від відповідача: Костриба Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (м. Запоріжжя)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Дніпро)

про стягнення штрафу за прострочення доставки вантажів у загальному розмірі 330 121 грн. 96 коп. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 17.03.2020)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій, на момент звернення з нею до сду, просило суд стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) суму штрафу за прострочення доставки вантажів у загальному розмірі 353 469 грн. 68 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем (перевізником) умов договору про надання послуг № 10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365 від 15.02.2018 в частині своєчасної доставки вантажу позивачу (замовнику). Так, під час здійснення перевезення вантажу на адресу позивача в період з серпня по вересень 2019 року за накладними №№ 46429049, 46457511, 46457529, 46492732, 46492740, 46519351, 46535431, 46570792, 46835831, 46852372, 46853321, 46854501, 46935045, 46935102, 46969952, 46977559, 42363291, 42836544, 40145153, 35439728, 35640259, 35669126, 35669142, 35669191, 43812064, 43848183, 43870617, 43867993, 43879196, 43868363, 43914860, 51628014, 51628139, 51735116, 51735124, 34665133, 34669408, 34587972, 34616862, 34671875, 34642322, 34618157, 34786830, 34873315, 34862979, 34889113, 34935239, 34919241, 34929273, 34981472, 34981506 та 34993691 відповідачем було допущено прострочення термінів доставки вантажу, що передбачені статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу. За порушення терміну доставки вантажу, на підставі статті 116 Статуту залізниць України, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф у сумі 353 469 грн. 68 коп.

Ухвалою суду від 29.01.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд по суті за правилами спрощеного позовного провадження на 24.02.2020.

У судове засідання 24.02.2020 з`явився представник відповідача. Представник позивача у вказане судове засідання не з`явився, причин нез`явлення суду не повідомив; про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 006 (а.с.159 у томі 1).

У судовому засіданні 24.02.2020 представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, з метою надання додаткового часу для підготовки та подачі відзиву на позовну заяву.

Суд дійшов висновку про необхідність відкладення розгляду справи, з метою надання можливості відповідачу скористатися процесуальними правами, визначеними статтями 42 та 46 Господарського процесуального кодексу України, та з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме: рівності усіх учасників перед законом і судом та змагальності.

Так, ухвалою суду від 24.02.2020 у судовому засіданні було оголошено перерву до 16.03.2020.

Від відповідача надійшло клопотання (вх. суду № 9723/20 від 25.02.2020), в якому він просив суд визнати причини пропуску надання відзиву поважними та поновити відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву по справі, у зв`язку з тим, що в ухвалі суду від 29.01.2020 була допущена описка в частині ціни позову, що заявлена позивачем, а саме: замість 353 469 грн. 68 коп. було вказано 82 484 грн. 29 коп., внаслідок чого відповідач не зміг правильно визначитися з сумою штрафу, яку заявляє позивач, та як наслідок підготувати контррозрахунок і відзив у строк, запропонований в ухвалі суду. Ухвалою суду від 11.02.2020 була виправлена допущена описка та відповідач отримав вказану ухвалу - 12.02.2020. У зв`язку із значним документообігом на підприємстві та його багатоструктурністю, а також, враховуючи, що позивач систематично заявляє до відповідача позови, які відповідач має можливість ідентифікувати тільки по ціні позову, відповідач був позбавлений достатнього часу для аналізу матеріалів справи та підготовки своїх заперечень.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 9723/20 від 25.02.2020), в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у сумі 353 469 грн. 68 коп., а у разі задоволення позовних вимог зменшити розмір нарахованого штрафу до 50%, посилаючись на наступне:

- штраф за несвоєчасну доставку вантажів відповідно до статті 116 Статуту, нараховується виключно від розміру провізної плати відповідно до Збірника тарифів без врахування договірних плат за використання вагона перевізника і компенсації витрат перевізника за перевезення вагона у порожньому стані;

- позивачем за накладними №№ 34993691, 34935239, 34889113, 34873315, 43879196, 43867993, 43848183, 43812064, 35439728, 40145153, 42363291 неправильно визначено термін доставки - без врахування актів загальної форми щодо збільшення терміну доставки на термін затримки в процесі перевезення не з вини залізниці;

- в результаті позивачем невірно нарахована сума штрафу за накладними №№ 34993691, 34935239, 34889113, 34873315, 43879196, 43867993, 43848183, 43812064, 35439728, 40145153, 42363291. Так, позивачем за вказаними накладними заявлена сума штрафу у розмірі 102 477 грн. 15 коп.; дійсна сума штрафу становить 2 898 грн. 60 коп.; надлишок штрафу неправомірно заявленого позивачем складає 99 578 грн. 55 коп. (102 477,15 - 2 898,60 = 99 578,55 грн.);

- неправильне визначення позивачем бази нарахування відсотків штрафу (не від провізної плати (графа 31 накладної), а від загальної суми, сплаченої при відправленні (графа 34 накладної) за накладними: №№ 34618157, 43914860, 43868363, 35669126, 46969952, 46935102, 46935045, 46853321, 46852372, 46535431;

- в результаті позивачем невірно нарахована сума штрафу за накладними №№ 34618157, 43914860, 43868363, 35669126, 46969952, 46935102, 46935045, 46853321, 46852372, 46535431.Так, позивачем за вказаними накладними заявлена сума штрафу у розмірі 35 415 грн. 31 коп.; дійсна сума штрафу становить 19 361 грн. 58 коп.; надлишок штрафу, неправомірно заявленого позивачем, складає 16 053 грн. 73 коп. (35 415,31 - 19 361,58 = 16 053,73);

- отже, відповідач не згоден з позовними вимогами позивача про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів на суму 115 632 грн. 28 коп.;

- клопотання про зменшення належного до стягнення штрафу відповідач обґрунтував наступним:

- Регіональна філія "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" здійснює перевезення вантажів та пасажирів для задоволення потреб держави, юридичних і фізичних осіб в безпечних та якісних залізничних перевезеннях у визначеному регіоні транспортної мережі України;

- заборгованість по залучених коштах на кінець 2019 року становила 4 413,5 млн. грн., з яких 1 214,8 млн. грн. за довгостроковими кредитами, 896,4 млн. грн. - за єврооблігаціями, що емітовані Шортлайн Пі Ел Сі в інтересах АТ "Укрзалізниця", та 2 302,3 млн. грн. заборгованість за договорами фінансового лізингу. Кредиторська заборгованість за товари, роботи, послуги на початок 2019 року становила 311,5 млн. грн. Протягом року її зменшено на 33,9 млн., заборгованість залишається значною - 277,6 млн. грн., з яких 90,3 млн. грн. - це заборгованість по капвкладеннях, 112,6 млн. грн. - за ТМЦ, 35,8 млн. грн. - за ремонти рухомого складу та інших основних засобів;

- залізниця несе основний тягар у такому важливому соціальному питанні, як надання безоплатних послуг з перевезення пільгових категорій громадян (5,7 млн. осіб у 2018 році та 5,8 млн. осіб у 2019 році), але не отримує компенсацію у потрібному обсязі. Місцевими органами влади не прийнято до оплати та не компенсовано 54,6 млн. грн. у 2018 році (68,9% нарахувань) та 72,5 млн. грн. у 2019 році (73,8% нарахувань). Що стосується надання пільг дітям віком від 6 до 14 років, то законодавчо не визначено хто саме має компенсувати вказані витрати, внаслідок чого недоотриманими є 16,4 млн. грн. за 2018 рік та 21,8 млн. грн. за 2019 рік;

- незважаючи на скрутне фінансове становище, залізниця продовжує своєчасно виконувати розрахунки по заробітній платі та податків і зборів;

- нарахований штраф є значним, а наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення;

- про можливість зменшення штрафу через значний розмір неустойки свідчить наведена у клопотанні судова практика;

- враховуючи те, що позовна заява не містить доводів про наявність у позивача збитків внаслідок прострочення в доставці вантажу, АТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" просить суд зменшити розмір заявленого штрафу до 50 %.

У судове засідання 16.03.2020 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представником позивача у судовому засіданні 16.03.2020 було заявлено усне клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, у зв`язку з тим, що відповідачем до відзиву на позовну заяву не було долучено акти загальної форми щодо збільшення терміну доставки на термін затримки в процесі перевезення не з вини залізниці, на які він посилається у своєму відзиві, внаслідок чого позивач позбавлений можливості надати відповідь на вказаний відзив в межах строку вирішення даного спору, який закінчується 29.03.2020.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.03.2020 проти задоволення вказаного клопотання не заперечував, оскільки помилково не долучив до відзиву на позовну заяву акти загальної форми, на які у ньому посилається.

Враховуючи вказані обставини, ухвалою суду від 16.03.2020 було вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; розпочати розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі; справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 02.04.2020.

Від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 13575/20 від 17.03.2020), в якій він просить суд позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі, посилаючись на наступне:

- заперечення відповідача щодо завищення суми провізної плати втратили свою актуальність, оскільки позивачем в цій частині були зменшені позовні вимоги на 23 347 грн. 72 коп.;

- відповідачем не доведено належними доказами наявність підстав для збільшення термінів доставки; тимчасова перерва в перевезеннях сталася не з вини відправника або одержувача, а здійснена залізницею з власних причин, тому відмітки в перевізних документах, на які посилається відповідач, не є підставою для збільшення строку доставки вантажу за спірними залізничними накладними;

- в частині накладних в графі 49 не зазначено про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, про тривалість цієї затримки. Відмітки в графі 49 накладних не завірені підписом працівника станції, на якій відбулась затримка. Не зрозуміло навіть на якій станції відбулась затримки, тобто, такі накладні не містять передбаченої Правилами інформації.

До відповіді на відзив позивачем було долучено заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. суду № 13575/20 від 17.03.2020), в якій він просить суд стягнути суму штрафу за прострочення доставки вантажів у загальному розмірі 330 121 грн. 96 коп. та судовий збір в сумі 4 951 грн. 83 коп., а також просить суд повернути з бюджету частину сплаченого ним судового збору у сумі 350 грн. 22 коп., у зв`язку зі зменшенням суми позовних вимог. Вказана заява обґрунтована тим, що вже після подачі позовної заяви до господарського суду Верховним Судом у постанові від 21.02.2020 по справі № 910/1524/19 було викладено правовий висновок щодо необхідності розрахунку штрафу виключно від суми, що зазначена у графі 31 накладної. Враховуючи вказане, позивачем було здійснено розрахунок штрафу за спірними у даній справі залізничними накладними у вказаному порядку, за наслідками чого визначено правомірну суму штрафу у розмірі 330 121 грн. 96 коп.

До відповіді на відзив позивачем також було долучено заперечення на заяву про зменшення суми штрафу (вх. суду № 13575/20 від 17.03.2020), в яких він просив суд відмовити відповідачу у такому зменшенні, посилаючись на наступне:

- зменшення розміру санкцій за статтею 233 Господарського кодексу України є правом, а не обов`язком суду, яке може бути реалізоване лише за наявності сукупності передбачених законом обставин. У даному випадку відповідач належним чином не обґрунтував наявність підстав для зменшення штрафу, не надав відповідних доказів на підтвердження обґрунтувань. Діюче законодавство України не містить вичерпного переліку виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. При цьому, під винятковістю слід розуміти такі обставини, які дозволяють суду при обов`язковому застосуванні штрафних санкцій, передбачених договором або законом, їх зменшити, а не в будь-якому випадку, в разі подання стороною у справі клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій;

- в заяві відповідачем належним чином не обґрунтовано наявність підстав для зменшення штрафу, не надано відповідних доказів на підтвердження наявності відповідних обставин;

- єдиною обставиною, на яку посилається відповідач, є відсутність збитків у позивача. При цьому, вказана обставина не може слугувати підставою для зменшення розміру санкцій без надання оцінки всім обставинам справи у сукупності;

- посилання відповідача на те, що Придніпровську залізницю включено до переліку підприємств, які мають істотне стратегічне значення для економіки та безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності. При цьому, організаційна форма підприємства відповідача, в даному випадку засновником якого є держава в особі Кабінету Міністрів України, не впливає на те, що відповідач є таким самим учасником господарських відносин та суб`єктом господарювання, як і позивач та на нього, відповідно, розповсюджуються ті самі норми права, що регулюють спірні відносини, в даному випадку щодо відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, що мало місце у цій справі;

- питання розрахунків держави за перевезення пільгової категорії громадян жодним чином не впливає на правовідносини позивача та відповідача, які виникли із договору перевезення вантажів, які мав здійснити відповідач у встановлені законом строки та які він порушив;

- зменшення обігових коштів відповідача також не впливає на обов`язковість належного виконання взятих на себе договірних зобов`язань;

- зниження промислового виробництва, обмеженість фінансових ресурсів, на яке посилається відповідач, однаково впливає на всіх суб`єктів господарювання;

- щодо зниження обсягів перевезення, то на даний показник впливає в тому числі і неналежна організація роботи відповідача та систематичне невиконання ним своїх зобов`язань за договорами перевезення;

- відносно скрутного фінансового становища позивач зазначив, що відповідачем не надано належних доказів, які б свідчили про дану обставину. Надані документи стосуються лише Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", а не всього товариства;

- посилання відповідача на необхідність здійснення військових перевезень взагалі не має бути предметом дослідження у цій справі, стосовно неналежного виконання зобов`язань перед позивачем за господарським договором;

- відповідачем не надано жодного доказу, який би пояснював причину несвоєчасного перевезення за спірними у даній справі накладними;

- даний випадок прострочення доставки не є винятковим та має систематичний характер. Так, порушення відповідачем термінів доставки вантажів та порожніх вагонів є систематичним та носить значний характер, про що свідчить велика кількість судових справ, предметом розгляду яких є стягнення неустойки з АТ "Укрзалізниця" за порушення термінів доставки. А отже, випадок порушення зобов`язань відповідачем, що є предметом розгляду у даній справі, не є винятковим;

- зазначений штраф, відповідно до пунктів 116 Статуту залізниць України, стягується з залізниці незалежно від наявності збитків та наслідків, можливість його зменшення Статутом не передбачена.

Від відповідача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання (вх. суду №15503/20 від 27.03.2020), в якому він просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку з необхідністю забезпечення участі у судовому засіданні представників учасників справи та враховуючи запровадження карантину у м. Дніпрі з 12.03.2020 до 03.04.2020 через спалах короновірусу.

Від позивача надійшло клопотання (вх. суду № 15825/20 від 31.03.2020), в якому він просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку з тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Covid-19" на території України на період з 12.03.2020 по 03.04.2020 введено карантин.

Представники позивача та відповідача у підготовче засідання 02.04.2020 не з`явилися, при цьому, судом враховано наявність клопотань позивача та відповідача про відкладення розгляду справи, які були задоволені судом.

Враховуючи запроваджені на території України карантинні заходи щодо убезпечення населення від поширення гострих респіраторних захворювань, суд визнав причини неявки у підготовче засідання 02.04.2020 представників учасників справи поважними та задовольнив подані ним клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 02.04.2020 підготовче засіданні було відкладено на 12.05.2020.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява (вх. суду № 19877/20 від 06.05.2020), яка в подальшому надійшла в оригіналі (вх. суду № 20314/20 від 12.05.2020), в якій він просив суд провести судове засідання, призначене на 12.05.2020, у режимі відеоконференції та доручити Господарському суду Запорізької області забезпечити її проведення.

Ухвалою суду від 07.05.2020 у задоволенні вказаної заяви позивача було відмовлено, у зв`язку з відсутністю технічної можливості проведення відеоконференції 12.05.2020 у призначений час.

Від відповідача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання (вх. суду №20219/20 від 12.05.2020), в якому він просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку з необхідністю забезпечення участі у судовому засіданні представників учасників справи та враховуючи запровадження карантину через спалах коронавірусу.

Представники позивача та відповідача у підготовче засідання 12.05.2020 не з`явилися, при цьому, судом враховано наявність клопотань позивача та відповідача про відкладення розгляду справи та відеоконференцію.

Враховуючи запроваджені на території України карантинні заходи щодо убезпечення населення від поширення гострих респіраторних захворювань, суд визнав причини неявки у підготовче засідання 12.05.2020 представників учасників справи поважними та задовольнив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 12.05.2020 підготовче засіданні було відкладено на 10.06.2020.

Ухвалою суду від 13.05.2020 було задоволено заяву позивача про участь у судовому засіданні 10.06.2020 в режимі відеоконференції, організацію якої було доручено Господарському суду Запорізької області.

Від відповідача надійшли пояснення (вх. суду № 25469/20 від 10.06.2020), в яких він проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на наступне:

- Регіональною філією "Придніпровська залізниця" було направлено відповідний запит про надання належним чином засвідчених оригіналів та копій актів загальної форми, дані акти було отримано тільки 09.06.2020;

- заявлений до стягнення штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, лише якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин;

- після детального ознайомлення з наданими позивачем накладними вбачається, що розкредитування перевізних документів здійснено позивачем понад добу після отримання повідомлення про прибуття, а саме, за такими накладними: 34889113, 34993691, 34935239, 34873315, 43848183, 43812064, 34981506, 34981472, 34929273, 34919241, 34862979, 34786830, 34671875, 34616862, 46457511, 46457529, 46492732, 46492740, 46519351, 46570792, 46735831, 46854501, 35640259, 35669142, 3566991, 43870617.

У підготовче засідання 10.06.2020 з`явилися представники позивача та відповідача.

У вказаному підготовчому засіданні представником позивача було заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з необхідністю вивчення та надання своєї правової позиції щодо долучених відповідачем до матеріалів справи актів загальної форми, а також викладених у письмових поясненнях від 10.06.2020 обставин. Представник відповідача проти задоволення вказаного клопотання не заперечував.

Враховуючи вказані обставини, у підготовчому засіданні 10.06.2020 протокольно було оголошено перерву до 18.06.2020.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява (вх. суду № 25707/20 від 11.06.2020), в якій він просив суд провести судове засідання, призначене на 18.06.2020 у режимі відеоконференції та доручити Господарському суду Запорізької області забезпечити її проведення.

Ухвалою суду від 11.06.2020 було задоволено заяву позивача про участь у судовому засіданні 18.06.2020 в режимі відеоконференції, організацію якої було доручено Господарському суду Запорізької області.

У підготовче засідання 18.06.2020 з`явилися представники позивача та відповідача.

У вказаному підготовчому засіданні представником позивача було заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з недостатністю часу для підготовки спростувань на викладені в поясненнях відповідача доводи та необхідністю надання своєї правової позиції щодо долучених відповідачем до матеріалів справи актів загальної форми, а також викладених у письмових поясненнях від 10.06.2020 обставин щодо несвоєчасного розкредитування частини спірних перевізних документів. Представник відповідача проти задоволення вказаного клопотання не заперечував.

Враховуючи вказані обставини, у підготовчому засіданні 18.06.2020 протокольно було оголошено перерву до 07.07.2020.

Від позивача надійшли заперечення на пояснення відповідача (вх. суду № 27621/20 від 23.06.2020), в яких він просив суд задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на те, що графи 49 накладних, на які посилається відповідач, не містять відомостей про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та про тривалість цієї затримки; відмітки в графі 49 накладних не завірені підписом працівника станції, на якій відбулась затримка. Крім того, не зрозуміло навіть на яких станціях відбулись затримки. Таким чином, вказані заперечення відповідача не можуть прийматись до уваги судом. Більше того, з актів загальної форми, на які посилається відповідач, не можливо встановити дійсні причини затримки та на відповідальність кого віднесені відповідні затримки; акти не містять конкретної інформації, є лише загальні фрази. Позивач відзначив, що щодо позивача та станції призначення Запоріжжя-Ліве конвенційні заборони не вводились. Крім того, надані відповідачем акти загальної форми належним чином не оформлений: не заповнені графи "Станція відправлення", "Станція призначення", "Накладна", "від", "Вагон, контейнер", "Найменування вантажу". Тому вони не є належним та допустимим доказом та складені формально, з метою уникнення відповідальності за несвоєчасну доставку вантажу.

Від відповідача надійшли пояснення (із врахуванням заперечень) (вх. суду № 30323/20 від 07.07.2020), в яких він зазначив, що відповідно до спірних залізничних накладних вантаж, дійсно, було доставлено із простроченням термінів доставки, однак, враховуючи, що розкредитування перевізних документів, на які відповідач посилався раніше, здійснено одержувачем понад добу після отримання повідомлення про прибуття, заявлений до стягнення позивачем штраф не сплачується відповідно до статті 116 Статуту.

У підготовче засідання 07.07.2020 з`явилися представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні 07.07.2020 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

У зв`язку з виконанням завдань підготовчого провадження, ухвалою суду від 07.07.2020 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні на 14.07.2020.

У судове засідання 14.07.2020 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача у вказаному судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, його заявах по суті справи та письмових поясненнях.

Представник відповідача у вказаному судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів..

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 14.07.2020 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: обставини укладання договору перевезення вантажу залізничним транспортом; факт надання послуг; наявність перевізних документів - залізничних накладних; наявність або відсутність факту прострочення термінів доставки вантажу, вартість спірних перевезень, правомірність здійснення розрахунку заявленого до стягнення штрафу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 15.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (далі - замовник, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - перевізник, відповідач) було укладено договір про надання послуг № 10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365 (далі - договір, а.с.10-20 у томі 1), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги (пункт 1.1. договору).

Перевезення - це послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356 (далі - Збірник тарифів), Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно (пункт 1.2. договору).

Згідно з пунктом 1.3. договору, надання послуг за договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Пунктом 2.3.2. договору передбачено, що перевізник зобов`язаний приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС "Месплан", доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані із перевезенням вантажів, перелік яких визначається в додатках до цього договору.

У пункті 12.1. договору сторони визначили, що договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ" або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору.

Доказів припинення, зміни, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Так, в рамках вказаного договору відповідачем надавалися позивачу послуги залізничного перевезення вантажів.

Вказані перевезення оформлені залізничними накладними: №№ 46429049, 46457511, 46457529, 46492732, 46492740, 46519351, 46535431, 46570792, 46835831, 46852372, 46853321, 46854501, 46935045, 46935102, 46969952, 46977559, 42363291, 42836544, 40145153, 35439728, 35640259, 35669126, 35669142, 35669191, 43812064, 43848183, 43870617, 43867993, 43879196, 43868363, 43914860, 51628014, 51628139, 51735116, 51735124, 34665133, 34669408, 34587972, 34616862, 34671875, 34642322, 34618157, 34786830, 34873315, 34862979, 34889113, 34935239, 34919241, 34929273, 34981472, 34981506 та 34993691 (а.с. 21-101 у томі 1).

Під час здійснення вказаних перевезень вантажів відповідачем було допущено прострочення термінів доставки, що підтверджується календарними штемпелями на кожній зі спірних залізничних накладних, а саме: вантаж доставлено одержувачу з порушенням терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (далі - Правила обчислення термінів доставки вантажу).

Відтак, на підставі статті 116 Статуту залізниць України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф за несвоєчасну доставку вантажу, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 17.03.2020, у загальному розмірі 330 121 грн. 96 коп.

При цьому, відповідно до статті 116 Статуту залізниць України штраф передбачено за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними.

Відповідач з розміром штрафу не погоджується, у добровільному порядку штраф не сплатив, що і стало причиною спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Спірні правовідносини стосуються перевезення вантажів залізницею, а відтак, підпадають під правове регулювання в Глави 64 Цивільного кодексу України, Глави 32 Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, Правил обчислення термінів доставки вантажів та Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за № 765/19503, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Згідно з частиною 1 статті 313 Господарського кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно зі статтею 130 Статуту залізниць України належним доказом прострочення доставки вантажу залізницею є накладна.

Пунктом 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу передбачено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1. наведених Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1. наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Пунктом 2.1. Правил обчислення термінів доставки вантажу визначено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Разом з тим, згідно з пунктом 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (пункт 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажу).

В той же час, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки (пункт 2.10. Правил обчислення термінів доставки вантажу).

Відповідно до пункту 8 Правил обчислення термінів доставки вантажу оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування.

Згідно з нормами статті 131 Статуту залізниць України претензії вантажоодержувачів щодо сплати штрафів заявляються залізниці призначення.

Відповідно до статті 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

У поясненнях від 10.06.2020 відповідач зазначав, що заявлений до стягнення штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув. Залізниця не несе відповідальності за порушення термінів доставки, лише якщо порушення сталося внаслідок стихійного лиха або з інших, не залежних від залізниці обставин. Так, відповідач зазначав, що розкредитування перевізних документів здійснено позивачем понад добу після отримання повідомлення про прибуття за такими накладними: 34889113, 34993691, 34935239, 34873315, 43848183, 43812064, 34981506, 34981472, 34929273, 34919241, 34862979, 34786830, 34671875, 34616862, 46457511, 46457529, 46492732, 46492740, 46519351, 46570792, 46735831, 46854501, 35640259, 35669142, 3566991, 43870617.

З приводу вказаних заперечень відповідача суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2.1 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій взаємовідносини залізниці з підприємствами, які виконують вантажні роботи на під`їзній колії визначаються договорами про експлуатацію під`їзних колій. При цьому договори розробляються з урахуванням технології роботи під`їзної колії і технології роботи станції примикання, а у відповідних випадках з урахуванням єдиних технологічних процесів.

Сторонами розроблений і затверджений Єдиний технологічний процес роботи під`їзної колії ВАТ "ЗМК "Запоріжсталь", яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці (надалі - ЄТП), яким передбачені операції з вантажами (вагонами), що прибувають чи відправляються на/з під`їзної колії (а.с. 81-99 у томі 2).

Пунктами 5, 6 договору № ПР/М-16-3/1-НЮ від 30.09.2016 про експлуатацію залізничної під`їзної колії ВАТ "ЗМК "Запоріжсталь", яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, передбачено, що усі вагони передаються на під`їзну колію через інтервал - 1 година 40 хвилин, прийомо-здавальні операції проводяться на узгоджених коліях парків "А" і "Б" станції Запоріжжя - Ліве, вагони для під`їзної колії подаються локомотивами залізниці. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії. Окрім того, порядок приймально-здавальних операцій і оформлення документів, зокрема відомостей подачі вагонів, передбачені в пунктах 2.6, 2.7 ЄТП.

Згідно з пунктом 2.6 ЄТП вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну з приймально-відправних колій парку "А" (колії 2-11) та на одну з сортувально-відправних колій парку "Б" (колії №№32-36) станції Запоріжжя-Ліве.

Відповідно до пункту 2.7 ЄТП передавальні (приймально-здавальні) операції при здачі вагонів на під`їзну колію ПАТ "Запоріжсталь" виконуються на одній із приймально-відправних колій №№2-11 парку "А" та на одній із сортувально-відправних колій №№32-36 парку "Б" станції Запоріжжя-Ліве. Передавальні 9 прийомо-здавальні) операції складаються з технічного обслуговування і комерційного огляду вагонів.

Відповідно до пунктів 1, 2 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів).

Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції спільно з одержувачем. Одержувач письмово повідомляє начальнику станції прізвища працівників, відповідальних за приймання в узгодженому порядку повідомлень, і номери телефонів (факсів) та адреси електронної пошти, за якими надаються повідомлення. В окремих випадках повідомлення може здійснюватися шляхом вивішування оголошень у товарній конторі або через посильних тощо.

Інформація одержувачів про вантажі, які мають надійти на станцію призначення, надається за договорами, укладеними одержувачами з залізницею.

Крім повідомлення про прибуття вантажу начальник станції зобов`язаний повідомити одержувача про час подачі вагонів під вивантаження не пізніше ніж за 2 години до подачі. За угодою між одержувачем і станцією подача може здійснюватися і без попереднього повідомлення.

Реєстрація повідомлень про прибуття і подавання вагонів здійснюється станцією в електронному або паперовому вигляді. Реєстрація повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження у паперовому вигляді здійснюється у книзі повідомлень за встановленою формою (додаток 7 до Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458).

Відповідно до пунктів 8, 10 Правил видачі вантажів датою фактичної видачі вантажу вважається дата подачі вагону під вивантаження, якщо вона здійснюється на місцях загального або незагального користування. При подаванні вагонів на під`їзні колії передача їх провадиться у місцях, установлених договорами про подавання й збирання вагонів або договорами про експлуатацію під`їзної колії і засвідчується підписами представників станції й одержувача в пам`ятці про подавання/збирання вагонів.

Пунктом 8 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458 передбачено, що у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми (форми ГУ-23 - Додаток № 6 до Правил користування), який підписується представниками станції і вантажовласника (до яких у тому числі належать вантажовідправники та вантажоодержувачі). В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Аналогічні вимоги містять також Правила складання актів, затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, відповідно до пункту 1 яких при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6).

Акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу, і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства (пункт 3 Правил складання актів).

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства належним і допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з Додатком № 6 до Правил користування.

В даному випадку вивантаження здійснювалося на під`їзній колії, що належать ПАТ "Запоріжсталь".

Акти загальної форми ГУ-23, які б свідчили про затримку вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника відповідачем не складалися.

Отже, добовий термін вивантаження та вивезення одержувачем вантажу необхідно розраховувати з часу фактичної подачі вагонів на прийомо-здавальні колії.

Слід відзначити, що у постанові Вищого господарського суду України № 904/8914/15, а також у постановах з аналогічних справ № 904/7995/15, № 904/9497/15, № 904/8827/15, №904/6714/15, № 904/6949/15 зазначено, що добовий термін вивантаження та вивезення одержувачем вантажу необхідно розраховувати не з часу повідомлення залізницею вантажоодержувача про надходження вантажу на станцію Запоріжжя-Ліве, а з часу фактичної подачі вагонів на приймально-здавальні колії, оскільки у разі повідомлення про прибуття вагонів без фактичної подачі їх на приймально-здавальні колії станції, вантажовласник не має можливості виконати вимоги статті 116 Статуту та вивезти вантаж у термін, встановлений цією нормою Статуту.

Враховуючи наведене, господарський суд погоджується з доводами позивача, який позбавлений можливості отримати вантаж до виконання залізницею обов`язку з подачі вагонів своїм локомотивом на приймально-здавальні колії, а також підтвердити факт одержання вантажу (розкредитувати), тому добовий термін вивантаження та вивезення вантажу необхідно розраховувати не з часу повідомлення залізницею вантажоодержувача про надходження вантажу на станцію Запоріжжя-Ліве, а з часу фактичної подачі вагонів на приймально-здавальні колії, оскільки у разі повідомлення про прибуття вагонів без фактичної подачі їх на приймально-здавальні колії станції вантажовласник не має можливості виконати вимоги статті 116 Статуту та вивезти/розкредитувати вантаж у термін, встановлений цією нормою.

Крім того, сторонам не узгоджено порядок повідомлення про прибуття вантажу, що підтверджується рішенням господарського суду Запорізької області по справі №908/1150/18 від 21.08.2018, залишеним в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019 (а.с.104-111 у томі 2).

Разом з тим, залізницею не надано доказів на підтвердження неможливості своєчасної подачі вагонів за залізничними накладними №№ 46429049, 46457511, 46457529, 46492732, 46492740, 46519351, 46535431, 46570792, 46835831, 46852372, 46853321, 46854501, 46935045, 46935102, 46969952, 46977559, 42363291, 42836544, 40145153, 35439728, 35640259, 35669126, 35669142, 35669191, 43812064, 43848183, 43870617, 43867993, 43879196, 43868363, 43914860, 51628014, 51628139, 51735116, 51735124, 34665133, 34669408, 34587972, 34616862, 34671875, 34642322, 34618157, 34786830, 34873315, 34862979, 34889113, 34935239, 34919241, 34929273, 34981472, 34981506 та 34993691 на приймально-здавальні колії в порядку і строки, визначені у пунктах 5, 6 договору № ПР/М-16-3/1-НЮ від 30.09.2016 за вищезазначеними накладними.

Слід також відзначити, що з введенням в дію електронного перевізного документа (ЕПД) під час перевезення вантажів залізничним транспортом повідомлення про прибуття вантажу відображається у електронній накладній, отримувач дізнається про прибуття вантажів без додаткових повідомлень, шляхом отримання електронного варіанту залізничної накладної за допомогою комп`ютерної програми Клієнт-УЗ.

Аналогічні висновки із вказаного спірного питання містяться у постановах Центрального апеляційного господарського суду від 21.01.2019 по справі № 908/1150/18 та від 28.11.2019 по справі № 904/2845/19.

При цьому, слід зауважити, що встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/64/18.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання, в силу статті 525 Цивільного кодексу України, не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що в період з серпня по вересень 2019 року на адресу позивача (одержувача) надійшли вагони за залізничними накладними №№ 46429049, 46457511, 46457529, 46492732, 46492740, 46519351, 46535431, 46570792, 46835831, 46852372, 46853321, 46854501, 46935045, 46935102, 46969952, 46977559, 42363291, 42836544, 40145153, 35439728, 35640259, 35669126, 35669142, 35669191, 43812064, 43848183, 43870617, 43867993, 43879196, 43868363, 43914860, 51628014, 51628139, 51735116, 51735124, 34665133, 34669408, 34587972, 34616862, 34671875, 34642322, 34618157, 34786830, 34873315, 34862979, 34889113, 34935239, 34919241, 34929273, 34981472, 34981506 та 34993691 (далі разом - накладні) (а.с.21-101 у томі 1).

Наведені накладні є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення спірного вантажу, яка фактично була укладена між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Судом встановлено, що накладні містять, зокрема, дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.

За вимогами Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування (пункт 8 Правил).

Як вбачається з календарних штемпелів на накладних №№ 46429049, 46457511, 46457529, 46492732, 46492740, 46519351, 46535431, 46570792, 46835831, 46852372, 46853321, 46854501, 46935045, 46935102, 46969952, 46977559, 42363291, 42836544, 40145153, 35439728, 35640259, 35669126, 35669142, 35669191, 43812064, 43848183, 43870617, 43867993, 43879196, 43868363, 43914860, 51628014, 51628139, 51735116, 51735124, 34665133, 34669408, 34587972, 34616862, 34671875, 34642322, 34618157, 34786830, 34873315, 34862979, 34889113, 34935239, 34919241, 34929273, 34981472, 34981506 та 34993691, вантаж доставлено одержувачу з порушенням встановленого терміну доставки, який визначений згідно зі статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Також, позивачем дотримано вимоги статті 136 Статуту залізниць України, якими встановлюється можливість подання позовів до залізниць у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту, зокрема, від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу (пункт "д" абзацу 2 статті 134 Статуту залізниць України).

Дослідивши розрахунок штрафу, здійснений позивачем, та доданий до позовної заяви, з урахуванням змісту заяви про зменшення розміру позовних вимог від 17.03.2020 (а.с.102-103, 220 у томі 1), суд вважає його обґрунтованим та арифметично вірним.

Слід також відзначити, що у вказаному розрахунку (із врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 17.03.2020, а.с.220 на звороті у томі 1) були враховані заперечення відповідача щодо невірно визначеної позивачем провізної плати за накладними: №№ 34618157, 43914860, 43868363, 35669126, 46969952, 46935102, 46935045, 46853321, 46852372, 46535431 у первісному розрахунку, що був доданий до позовної заяви. Отже, вказані заперечення відповідача приймаються до уваги судом.

Крім того, відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався також на те, що позивачем за накладними №№ 34993691, 34935239, 34889113, 34873315, 43879196, 43867993, 43848183, 43812064, 35439728, 40145153, 42363291 та під час розрахунку штрафу за ними неправильно визначено термін доставки, а саме: без врахування актів загальної форми щодо збільшення терміну доставки на термін затримки в процесі перевезення не з вини залізниці, внаслідок чого, на думку відповідача, неправомірно розраховано та заявлено до стягнення штраф у сумі 99 578 грн. 55 коп.

Так, до письмових пояснень від 10.06.2020 відповідач долучив вказані акти (а.с.38 - 49 у томі 2).

Судом відхиляються вказані заперечення відповідача з огляду на таке.

Пунктом 2.9. Правил передбачено, що у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача. Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинні бути відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Так, в графі 49 вищевказаних залізничних накладних не зазначена причина затримки вантажу на шляху прямування, відсутнє найменування станції затримки, а також відсутні відомості про початок та кінець затримки, тобто про її тривалість.

В наданих до письмових пояснень від 10.06.2020 копіях актів загальної форми ст. Знам`янка, ст. Помошна, ст. Кропивницький, ст. Жмеринка Одеської залізниці в описі обставин, що викликали складання акту, зазначено такі причини:

- затримка поїздів вантажовласників, які слідують на станцію призначення Соснівка для всіх одержувачів (акт № 12243 від 29.09.2019, а.с. 38 у томі 2);

- накопичення вагонів, на які діють конвекційні заборони (акти загальної форми, а.с. 39 - 47 у томі 2);

- технічна несправність (акт № 4583 від 23.09.2019, а.с. 48 у томі 2);

- закінчення затримки на шляху прямування (акт № 4584 від 24.09.2019, а.с. 49 у томі 2);

- в залізничній накладній № 34993691 в графі 49 не зазначено про причину затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, про тривалість цієї затримки. Відмітки в графі 49 накладних не завірені підписом працівника станції, на якій відбулась затримка; не вбачається також на якій станції відбулась затримка. Тобто, накладна не містить передбаченої Правилами інформації;

- з наданого відповідачем акту загальної форми № 4583 від 23.09.2019, складеного ст. Жмеринка, вбачається, що вагон № 94815164, який прямував по накладній № 34993691, був затриманий у зв`язку з технічною несправністю. При цьому, акт не містить інформації щодо конкретної технічної не справності, ні її коду, ні інформації про направлення вагону на вагоноремонтну дільницю для усунення несправності. З даного акту не можливо встановити дійсні причини затримки, характер несправності та на відповідальність кого віднесена дана несправність, чи пов`язана дана несправність з технічними неполадками, чи з розукомплектуванням вагону під час перевезення;

- з наданого відповідачем акту загальної форми № 4584 від 24.09.2019, складеного ст. Жмеринка, вбачається, що згідно з ВУ-36 від 24.09.2019 закінчена затримка вагону №94815164. Даний акт також не містить інформації щодо конкретної технічної несправності, ні її коду, ні інформації про направлення вагону на вагоноремонтну дільницю для усунення несправності, ні про проведений обсяг робіт щодо усунення несправностей. З даного акту не можливо встановити дійсні причини затримки, характер несправності та на відповідальність кого віднесена дана несправність, чи пов`язана дана несправність з технічними неполадками, чи з розукомплектуванням вагону під час перевезення; ВУ-36 від 24.09.2019 відповідачем не надана. При цьому, обов`язок перевірки технічного стану вагону при прийомі до перевезення покладається на залізницю. Той факт, що вагон був прийнятий до перевезення, свідчить, що вагон був технічно справний, тому відповідальність за дану затримку несе залізниця;

- з наданого відповідачем акту загальної форми № 12243 від 29.09.2019 вбачається, що вагон № 94815164, який прямував по накладній № 34993691, був затриманий по станції Знам`янка Одеської залізниці в зв`язку з перервою в перевезені не з вини залізниці з причин затримки поїздів вантажовласників, які слідують на станцію призначення Соснівка (371102) для всіх одержувачів. Як вбачається з акту загальної форми, перерва в перевезеннях сталась в зв`язку з затримкою поїздів вантажовласників, які слідують на станцію призначення Соснівка (371102) для всіх одержувачів. Однак є незрозумілим, яке відношення до перевезення за маршрутом ст. Кам`янець-Подільський Львівської залізниці - ст. Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці має затримка поїздів, які прямують в адресу вантажоодержувачів на станції Соснівка Львівської залізниці. При цьому, слід зазначити, що станція Знам`янка Одеської залізниці знаходиться на межі Одеської та Придніпровської залізниць. Акт не містить інформації про конкретну заборону, її дату та назву конкретного вантажоодержувача, дії якого спричинили затримку поїздів. Тобто, акт не містить конкретної інформації, містить лише загальні фрази;

- надані відповідачем акти загальної форми № 12243 від 29.09.2019, № 11259 від 18.09.2019, № 10965 від 14.09.2019, № 11425 від 19.09.2019, № 10966 від 14.09.2019, № 11922 від 26.09.2019, № 2772 від 01.09.2019, № 9639 від 02.09.2019 належним чином не оформлені: не заповнені графи "Станція відправлення", "Станція призначення", "Накладна", "від", "Вагон, контейнер", "Найменування вантажу", тому він не є належним та допустимим доказом. Тому відповідачем не доведено, що тимчасова перерва в перевезенні, в даному випадку, сталася з вини відправника або одержувача, а отже не є підставою для збільшення строку доставки вантажу;

- в залізничній накладній № 34935239 в графі № 49 зазначено: "Акт від 18.09.2019 №11259 про терм. дост. вант. Зб. на 3 доби в меж. ДН-3 Од. зг. п. 2.9 Нак. 644 21.11.2000". В графі 49 даної накладної не зазначено про причину затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, про тривалість цієї затримки; відмітки в графі 49 накладних не завірені підписом працівника станції, на якій відбулась затримка; не зазначено станцію затримки, тобто, накладна не містить передбаченої Правилами інформації;

- з наданого відповідачем акту загальної форми № 11259 від 18.09.2019 вбачається, що вагони № 52238458, № 56290836, № 56331838, № 56443187, № 56619802, № 56857436, №56958325, № 58941337, № 6Г077343, № 6200686.1, №62315973, № 62613658, № 62964333, № 63868921, які прямували по накладній № 34993691, були затримані на станції Знам`янка Одеської залізниці у зв`язку з перервою в перевезені не з вини залізниці з причин накопичення вагонів, на які діють конвенційні заборони;

- в залізничній накладній № 34889113 в графі № 49 зазначено: "Акт від 17.09.2019 №4131 про Терм. дост. вантаж, продовж, на 2 доби н. 644 від 21.11.2000 Акт від 18.09.2019 №11259 про Терм. дост. вант. 3б. на 3 доби в меж. ДН-3 Од. зг. п. 2.9 Нак. 644 21.11.2000". В графі 49 даної накладної не зазначено про причину затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, про тривалість цієї затримки; відмітки в графі 49 накладних не завірені підписом працівника станції, на якій відбулась затримка; не зазначено станцію затримки, тобто, накладна не містить передбаченої Правилами інформації;

- з наданого відповідачем акту загальної форми № 11259 від 18.09.2019 вбачається, що вагони № 52735503, № 52736550, № 52737319, № 52738309, № 52878634, № 52990694, №53518106, № 53564845, № 53575122, № 53575429, № 53581195, № 53588695, № 56671183, № 56843469, який прямував по накладній № 34889113, були затриманий по станції Знам`янка Одеської залізниці, у зв`язку з перервою в перевезені не з вини залізниці з причин накопичення вагонів, на які діють конвенційні заборони;

- з наданого відповідачем акту загальної форми № 4131 від 17.09.2019 вбачається, що вагони № 52735503, № 52736550, № 52737319, № 52738309, № 52878634, № 52990694, №53518106, № 53564845, № 53575122, № 53575429, № 53581195, № 53588695, № 56671183, № 56843469, який прямував по накладній № 34889113, були затриманий по станції Помічна Одеської залізниці, у зв`язку з перервою в перевезені не з вини залізниці з причин накопичення вагонів, на які діють конвенційні заборони. При цьому, наданий відповідачем акт загальної форми № 4131 від 17.09.2019 належним чином не оформлений: надана копія акту не містить особистих підписів працівників залізниці, що приймали участь в його складанні. Тому відповідачем не доведено, що тимчасова перерва в перевезенні, в даному випадку, сталася з вини відправника або одержувача, а отже не є підставою для збільшення строку доставки вантажу;

- в залізничній накладній № 34873315, в графі № 49 зазначено: "Акт від 14.09.2019 №10965 про Терм. дост. вантаж, збіл. на 4 доби в меж. ДН-3 Од. зг. п. 2.9 Нак. 644 21.11.". В графі 49 даної накладної не зазначено про причину затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, про тривалість цієї затримки; відмітки в графі 49 накладних не завірені підписом працівника станції, на якій відбулась затримка; не зазначено станцію затримки, тобто, накладна не містить передбаченої Правилами інформації;

- з наданого відповідачем акту загальної форми № 10965 від 14.09.2019 вбачається, що вагони № 67707927, № 67893461, які прямували по накладній № 34873315, були затримані на станції Знам`янка Одеської залізниці, у зв`язку з перервою в перевезені не з вини залізниці з причин накопичення вагонів, на які діють конвенційні заборони;

- в залізничній накладній № 43879196 в графі № 49 зазначено: "Акт від 13.09.2019 №11425 про Терм. дост. вантаж, збіл. на 4 доби в меж. ДН-3 Од. зг/п. 2.9 Нак. 644 21.11.2000". В графі 49 даної накладної не зазначено про причину затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, про тривалість цієї затримки; відмітки в графі 49 накладних не завірені підписом працівника станції, на якій відбулась затримка; не зазначено станцію затримки, тобто, накладна не містить передбаченої Правилами інформації. Більше того, відповідачем не надано копії акту загальної форми №11425 від 13.09.2019, а надано інший акт - № 11425 від 19.09.2019;

- з наданого відповідачем акту загальної форми № 11425 від 19.09.2019 вбачається, що вагон № 67883769, який прямував по накладній № 34873315, був затриманий по станції Знам`янка Одеської залізниці, у зв`язку з перервою в перевезені не з вини залізниці з причин накопичення вагонів, на які діють конвенційні заборони;

- в залізничній накладній № 43867993, в графі № 49 зазначено: "Акт від 20.09.2019 №11425 про Терм. дост. вантаж, збіл. на 3 доби в меж. ДН-3 Од. зг. п. 2.9 Нак. 644 21.11.". В графі 49 даної накладної не зазначено про причину затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, про тривалість цієї затримки. Відмітки в графі 49 накладних не завірені підписом працівника станції на якій відбулась затримка; не зазначено станцію затримки, тобто, накладна не містить передбаченої Правилами інформації. Більше того, відповідачем не надано копії акту загальної форми № 11425 від 20.09.2019, а надано інший акт - № 11425 від 19.09.2019;

- з наданого відповідачем акту загальної форми № 11425 від 19.09.2019 вбачається, що вагон № 66587866, який прямував по накладній № 43867993, був затриманий по станції Знам`янка Одеської залізниці, у зв`язку з перервою в перевезені не з вини залізниці з причин накопичення вагонів, на які діють конвенційні заборони;

- в залізничній накладній № 43848183, в графі № 49 зазначено: "Акт від 14.09.2019 №10966 про Терм. дост. вантаж, збіл. на 3 доби в-меж. ДН-3 Од. зг. п. 2.9 Нак. 644 21.11.". В графі 49 даної накладної не зазначено про причину затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, про тривалість цієї затримки; відмітки в графі 49 накладних не завірені підписом працівника станції, на якій відбулась затримка; не зазначено станцію затримки, тобто, накладна не містить передбаченої Правилами інформації;

- з наданого відповідачем акту загальної форми № 10966 від 14.09.2019 вбачається, що вагон № 66102187, який прямував по накладній № 43848183, був затриманий по станції Знам`янка Одеської залізниці, у зв`язку з перервою в перевезені не з вини залізниці з причин накопичення вагонів, на які діють конвенційні заборони;

- в залізничній накладній № 43812064 в графі № 49 зазначено: "Акт від 14.09.2019 №10966 про Терм., дост. вантаж, збіл. на 3 доби в меж. ДН-3 Од. зг. п. 2.9 Нак. 644 21.11.". В графі 49 даної накладної не зазначено про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, про тривалість цієї затримки. Відмітки в графі 49 накладної не завірені підписом працівника станції, на якій відбулась затримка; не зазначено станцію затримки, тобто, накладна не містить передбаченої Правилами інформації;

- з наданого відповідачем акту загальної форми № 10966 від 14.09.2019 вбачається, що вагон № 66776006, який прямував по накладній № 43812064, був затриманий по станції Знам`янка Одеської залізниці, у зв`язку з перервою в перевезені не з вини залізниці з причин накопичення вагонів, на які діють конвенційні заборони;

- в залізничній накладній № 35439728, в графі № 49 зазначено: "Акт від 30.08.2019 №3628 про термін доставки прод. на 8 діб ПР -4° 644 21.11,2000 в межах ДНЗ". В графі 49 даної накладної не зазначено про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, про тривалість цієї затримки. Відмітки в графі 49 накладної не завірені підписом працівника станції, на якій відбулась затримка; не зазначено станцію затримки, тобто, накладна не містить передбаченої Правилами інформації;

- з наданого відповідачем акту загальної форми № 3628 від 30.08.2019 вбачається, що вагон № 61751202, який прямував по накладній № 35439728, був затриманий по станції Помошна Одеської залізниці, у зв`язку з перервою в перевезені не з вини залізниці з причин накопичення вагонів, на які діють конвенційні заборони. При цьому, наданий відповідачем акт загальної форми № 3628 від 30.08.2019 належним чином не оформлений: надана копія акту не містить особистих підписів працівників залізниці, що приймали участь в його складанні;

- в залізничній накладній № 40145153, в графі № 49 зазначено: "Акт від 26.09.2019 №11922 про Терм. дост. вантаж, збіл. на 3 доби в меж. ДН-3 Од. зг. п. 2.9 Нак. 644 21.11.2000". В графі 49 даної накладної не зазначено про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, про тривалість цієї затримки. Відмітки в графі 49 накладних не завірені підписом працівника станції, на якій відбулась затримка; не зазначено станцію затримки, тобто, накладна не містить передбаченої Правилами інформації;

- з наданого відповідачем акту загальної форми № 11922 від 26.09.2019 вбачається, що вагони № 53454021, № 53777884, № 56660988, № 56689946, № 56843758, які прямували по накладній № 40145153, були затриманий по станції Знам`янка Одеської залізниці, у зв`язку з перервою в перевезені не з вини залізниці з причин накопичення вагонів, на які діють конвенційні заборони;

- в залізничній накладній № 42363291 в графі № 49 зазначено: "Акт від 01.09.2019 №2772 про Терм. Доставки вантажу збільшується на 3 доби згідно п. 2.9 Нак. 644 Акт від 02.09.2019 № 9639 Терм. Дост. вант. зб. 3 доби в межах ДГ-3 Од. зг. п. 2.9 Нак. 644 від 21.11.2000". В графі 49 даної накладної не зазначено про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, про тривалість цієї затримки. Відмітки в графі 49 накладних не завірені підписом працівника станції, на якій відбулась затримка; не зазначено станцію затримки, тобто, накладна не містить передбаченої Правилами інформації;

- з наданого відповідачем акту загальної форми № 2772 від 01.09.2019 вбачається, що вагон № 63737852, який прямував по накладній № 42363291, був затриманий по станції Кропивницький Одеської залізниці, у зв`язку з тимчасовою перервою в перевезені не з вини залізниці з причин накопичення вагонів призначенням Нігин П-Західна (333100), Гуменці П-Зах (333007), Максимівна-Тернопільська Льв(361204), Скалат Льв (361007), Ясна-Зоря Од (419602), на які введені та діють конвенційні заборони. Слід відзначити, що акт загальної форми містить інформацію про затримку вагонів, що прямують в північному та північно-західному напрямку на станції, в той час як вагон по накладній № 42363291 прямував на схід. При цьому акт не містить повної інформації щодо конкретної причини введення конвенції, посилання на її номер та дату введення. Відсутнє зазначення щодо якого конкретного вантажоодержувача введена конвенція. Більш вірогідним у даному випадку є те, що дана заборона не може стосуватися вантажу, що прямував за накладною по накладній №42363291, оскільки за даною накладною вантаж прямував за маршрутом ст. Кропивницький Одеської залізниці - ст. Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці. Тобто, вантаж прямував в іншому напрямку;

- з наданого, відповідачем акту загальної форми № 9639 від 02.09.2019 вбачається, що вагон № 63737852, який прямував по накладній № 42363291, був затриманий по станції Крапивницький Одеської залізниці, у зв`язку з тимчасовою перервою в перевезені не з вини залізниці з причин накопичення вагонів призначенням Нігин П-Західна (333100), Гуменці П-Зах (333007), Максимівна-Тернопільська Льв (361204), Скалат Льв (361007), Ясна-Зоря Од (419602), на які введені та діють конвенційні заборони. Слід відзначити, що акт загальної форми містить інформацію про затримку вагонів, що прямують в північному та північно-західному напрямку на станції, в той час як вагон по накладній № 42363291 прямував на схід. При цьому акт не містить повної інформації щодо конкретної причини введення конвенції, посилання на її номер та дату введення. Відсутнє зазначення щодо якого конкретного вантажоодержувача введена конвенція. Більш вірогідним у даному випадку є те, що дана заборона не може стосуватися вантажу, що прямував за накладною по накладній №42363291. За даною накладною вантаж прямував за маршрутом ст. Кропивницький Одеської залізниці - ст. Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці. Тобто, вантаж прямував в іншому напрямку.

Підсумовуючи, слід зазначити, що усі акти загальної форми не розкривають фактичну причину затримки, з чиєї вини вона трапилась, не мають фактичних дат початку та кінця затримки, а також жоден акт не містить відомостей про продовження строку доставки вантажів. Крім цього, відповідачем не надано суду доказів існування будь-яких конвенційних заборон на перевезення вантажів залізницями України, про відсутність яких вказує також позивач у своїх письмових поясненнях (а.с.73-80 у томі 2).

З огляду на викладене, відсутні правові підстави брати до уваги зазначені у графі 49 залізничних накладних акти для продовження строку доставки вантажів.

Суд погоджується з доводами позивача, що зі змісту даних актів не вбачається, що вони складені у відповідності до вимог пункту 2.9. Правил, оскільки зміст вказаних актів не дає можливості визначити конкретні причини такої затримки. Тому відповідно відмітка в перевізних документах не є підставою для збільшення строку доставки вантажу.

Суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що тимчасова перерва в перевезенні за залізничними накладними №№ 34993691, 34935239, 34889113, 34873315, 43879196, 43867993, 43848183, 43812064, 35439728, 40145153, 42363291 сталася з вини відправника або одержувача, тому така відмітка в графі 49 кожної з вказаних накладних не є підставою для збільшення строку доставки вантажу за ними.

Отже, в цій частині заперечення відповідача судом відхиляються.

Відповідно до частин 1 статей 74 та 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач доказів відсутності вини в порушенні строків доставки вантажу та заперечень по суті позовних вимог в частині стягнення штрафу в сумі 330 121 грн. 96 коп. не надав.

Враховуючи все вищезазначене, позовні вимоги щодо стягнення штрафу в сумі 330 121 грн. 96 коп. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

З приводу клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до 50% суд зазначає слідуюче.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений також у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

Посилання відповідача на те, що Придніпровську залізницю включено до переліку підприємств, які мають істотне стратегічне значення для економіки та безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності. При цьому, організаційна форма підприємства відповідача, в даному випадку засновником якого є держава в особі Кабінету Міністрів України, не впливає на те, що відповідач є таким самим учасником господарських відносин та суб`єктом господарювання, як і позивач та на нього, відповідно, розповсюджуються ті самі норми права, що регулюють спірні відносини, в даному випадку щодо відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, що мало місце у цій справі.

Інші доводи, зокрема посилання на відсутність збитків внаслідок прострочення в доставці вантажу є недостатніми для зменшення розміру заявленого штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.02.2019 № 910/9765/18, постановах Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2019 № 904/3988/18 та від 29.05.2019 № 904/5943/18.

Питання розрахунків держави за перевезення пільгової категорії громадян жодним чином не впливає на правовідносини позивача та відповідача, які виникли із договору перевезення вантажів, які мав здійснити відповідач у встановлені законом строки та які він порушив. Зменшення обігових коштів відповідача також не впливає на обов`язковість належного виконання взятих на себе договірних зобов`язань. Зниження промислового виробництва, обмеженість фінансових ресурсів, на яке посилається відповідач, однаково впливає на всіх суб`єктів господарювання.

Більше того, суд погоджується з доводами позивача, що порушення відповідачем термінів доставки вантажів та порожніх вагонів є систематичним та носить значний характер, про що свідчить велика кількість судових справ, предметом розгляду яких є стягнення неустойки з АТ "Укрзалізниця" за порушення термінів доставки. А отже, випадок порушення зобов`язань відповідачем, що є предметом розгляду у даній справі, не є винятковим. Також доречним є посилання позивача на те, що порушення відповідачем строків доставки вантажів у даній справі є значним, прострочення складає до 10 діб, за таке порушення нараховано та заявлено до стягнення штраф у максимальному розмірі - 30 відсотків провізної плати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у даній справі відсутні обставини та не надані відповідачем належні докази, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру штрафу, виходячи з обставин винятковості та майнового стану сторін, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про зменшення штрафу.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню; відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 4 951 грн. 83 коп. витрат по сплаті судового збору.

Щодо заяви позивача про повернення надмірно сплаченого судового збору суд зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 2 102 грн. 00 коп.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду:

- позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн. 00 коп.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (735 700 грн. 00 коп.);

- позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову, на момент звернення із ним до суду, становила 353 469 грн. 68 коп., отже, сума судового збору за подання даного позову складала 5 302 грн. 05 коп. (1,5 відсотка ціни позову). В подальшому позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог до 330 121 грн. 96 коп., яка була прийнята судом до розгляду.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір").

Так, позивач у заяві про зменшення розміру позовних вимог просив суд повернути частину надмірно сплаченого судового збору в сумі 350 грн. 22 коп.

Враховуючи викладене, а також наявність клопотання позивача про повернення частини надмірно сплаченого судового збору, сплаченого при поданні позову, суд вважає за доцільне в порядку, визначеному частиною 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", повернути позивачу частину надмірно сплаченого судового збору в сумі 350 грн. 22 коп.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу за прострочення доставки вантажів у загальному розмірі 330 121 грн. 96 коп. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 17.03.2020) - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; ідентифікаційний код 40081237) на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, будинок 72; ідентифікаційний код 00191230) 330 121 грн. 96 коп. - штрафу за прострочення доставки вантажів, 4 951 грн. 83 коп. - частину витрат по сплаті судового збору.

Повернути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, будинок 72; ідентифікаційний код 00191230) частину сплаченого судового збору у сумі 350 (триста п`ятдесят) грн. 22 коп., перерахованого згідно з платіжним дорученням № 232338 від 23.01.2020, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 14.07.2020.

Суддя Ю.В. Фещенко