ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/198/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

Без виклику представників сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ
до Фізичної особи-підприємця Дирди Віктора Олександровича, с. Черкаський Бишкин , Фізичної особи ОСОБА_1 , с. Черкаський Бишкин
про стягнення 149 949,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (позивач) звернулось до Господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути достроково солідарно з Фізичної особи - підприємця Дирди Віктора Олександровича (перший відповідач) та Фізичної особи ОСОБА_1 (другий відповідач) заборгованість за кредитним договором №011/1397/388417 від 13.02.2018. в сумі 149949,74 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 134 279,98 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в сумі 74 279,98 грн.; заборгованість за відсотками у розмірі 15 669,76 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками в сумі 15 463,74 грн. Судові витрати просить покласти на відповідачів.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено відповідачам 15-денний термін для подання відзивів на позовну заяву із нормативно-правовим та документальним обґрунтуванням своєї правової позиції.

Відповідачі своїми процесуальними правами на подання відзивів на позовну заяву не скористались, ухвалу про відкриття провадження у справі від 11.02.2020 отримали, про що свідчать наявні у матеріалах справи поштові повідомлення про вручення рекомендованих відправлень (а.с. 120, 121).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.04.2020 продовжено строк розгляду справи на строк дії карантину. Проте, враховуючи те, що матеріали справи містять докази та документи, необхідні для правильного вирішення спору, з метою незатягування судового процесу, та враховуючи права та інтереси сторін, суд дійшов висновку про розгляд даної справи з винесенням судового рішення.

Положеннями частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд встановив наступне.

13 лютого 2018 року між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (позивач, Банк) та Фізичною особою - підприємцем Дирдою Віктором Олександровичем (перший відповідач, позичальник) був укладений кредитний договір № 011/1397/388417, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у формі не відновлюваної кредитної лінії з лімітом в сумі 200000,00 грн. строком до 13.02.2020 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 28% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором (надалі Договір).

Відповідно до умов п. 3.2. Договору позивач надав першому відповідачу кредит в сумі 200 000,00 грн. (виписка банку а.с. 22) після виконання останнім обов`язкових умов, зазначених у п. 3.1. Договору, на підставі письмових заяв позичальника про надання кредиту (траншу), шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, відкритого в АТ "Райффайзен Банк Аваль", для подальшого використання його за цільовим призначенням.

Пунктом 2.1. Договору сторони встановили, що протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальник зобов`язаний щомісяця сплачувати кредитору проценти, сума яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 28% річних.

Відповідно до п. 5.1. Договору позивальник зобов`язався здійснити погашення заборгованості в порядку, визначеному Договором.

Згідно з умовами п.п.8.1, 8.2 Договору сторони встановили, що у разі настання обставин дефолту, кредитор має право на власний розсуд без необхідності укладення будь-яких додаткових угод / договорів про зміни вимагати дострокового виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, включаючи повернення суми кредиту, сплату відсотків за користування кредитом та штрафні санкції, відповідно до умов Договору.

Як стверджує позивач, Банк виконав свої зобов`язання, надавши першому відповідачу кредит в сумі, строки та на умовах, визначених Договором. І у першого відповідача виник обов`язок повернути Банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірі, чітко встановлені Графіком погашення кредитної заборгованості.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 13 лютого 2018 року між Банком та другим відповідачем ОСОБА_1 (поручитель) був укладений договір поруки № 011/1397/388417/П, відповідно до умов якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов`язання перед Банком відповідати перед зобов`язаннями позивальника, що виникли з кредитного договору в повному обсязі цих зобов`язань.

Відповідно до умов п. 2.1 договору поруки сторони встановили, що у випадку невиконання позивальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки.

В порушення умов кредитного договору перший відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, несплати періодичних платежів та погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, позивачем на адресу відповідачів було направлено вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором за вих..№114/5-165071 від 26.09.2019 та №114/5-165072 від 26.09.2019, надавши можливість добровільно погасити заборгованість. Проте вимоги позивача відповідачами не були виконані.

Як зазначає позивач, станом на 27.12.2019 заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором складає 149 949,74 грн., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 134 279,98 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в сумі 74 279,98 грн.; заборгованість за відсотками у розмірі 15 669,76 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками в сумі 15 463,74 грн.

Зазначене стало підставою для звернення позивача до господарського суду із даними позовними вимогами.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

Згідно статей 11, 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в статтях 173-175 Господарського кодексу України (далі - ГК України): господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини сьомої статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

У відповідності до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статей 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до приписів статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій ковкості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

У відповідності до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 530 ЦК України також встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставини, які повідомлені АТ "Райффайзен Банк Аваль" не спростував, жодних доказів повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом не надав суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення достроково солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором №011/1397/388417 від 13.02.2018. в сумі 149949,74 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 134 279,98 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в сумі 74 279,98 грн.; заборгованість за відсотками у розмірі 15 669,76 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками в сумі 15 463,74 грн. обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, оцінивши надане суду обґрунтування позовних вимог у сукупності та перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено наявність передбачених Законом умов для стягнення з відповідачів заявленої заборгованості, а відтак вважає, що позовні вимоги Банку є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 249,25 грн. покладаються на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 13, 18, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" задовольнити.

Стягнути достроково солідарно з Фізичної особи - підприємця Дирди Віктора Олександровича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) та Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитом в сумі 134 279,98 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в сумі 74 279,98 грн.; заборгованість за відсотками у розмірі 15 669,76 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками в сумі 15 463,74 грн., та судовий збір в розмірі 2249,25 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "10" липня 2020 р.

Суддя Л.В. Шарко