ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020 року м.Дніпро Справа № 908/39/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Вечірка І.О.,

при секретарі судового засідання: Колесник Д.А.

за участю представників сторін:

від ТОВ "Мотас": Дробна Олександра Миколаївна, довіреність №б/н від 10.02.2020 р., представник;

від ПАТ "Запорізький автомобілебудівний завод": Черненко Максим Олександрович, довіреність №30 від 02.08.2019 р., адвокат;

від ПАТ "Запорізький автомобілебудівний завод": Грона Денис Сергійович, довіреність №26 від 02.08.2019 р., адвокат;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МОТАС" на рішення господарського суду Запорізької області від 10.03.2020 року (повний текст складено 16.03.2020 року) у справі № 908/39/20 (суддя Смірнов О.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МОТАС" (юридична адреса: 65091, м. Одеса, вул. Середня, буд. 19; поштова адреса: 69118, м. Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 13)

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Запорізький автомобілебудівний завод" (69600, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 8)

про стягнення 303 857,44 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.03.2020 року у справі № 908/39/20 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "МОТАС" до Приватного акціонерного товариства "Запорізький автомобілебудівний завод" задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Запорізький автомобілебудівний завод", 69600, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 8, ідентифікаційний код 25480917, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МОТАС", юридична адреса: 65091, м. Одеса, вул. Середня, буд. 19, поштова адреса: 69118, м. Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 13, ідентифікаційний код 38839332, заборгованість в сумі 343 (триста сорок три) грн. 45 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 5 (п`ять) грн. 15 коп.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "МОТАС" до Приватного акціонерного товариства "Запорізький автомобілебудівний завод" про стягнення заборгованості в сумі 303 513,99 грн. відмовлено.

Рішення суду мотивовано наступними доводами:

- між ТОВ "Торговий дім "Запоріжоілгруп" ( зараз -Товариство з обмеженою відповідальністю "МОТАС") та ПРАТ "ЗАЗ" (зараз - Приватне акціонерне товариство "Запорізький автомобілебудівний завод" ) було укладено договір № ЗАЗТДЗОГ-010716 від 01.07.2015 року на поставку нафтопродуктів;

- за цим договором ТОВ "МОТАС" у жовтні - листопаді 2018 року було поставлено відповідачу нафтопродукти і за отриманий товар відповідач не провів повний розрахунок;

- з 04.12.2018 року боржник (ПРАТ "ЗАЗ") перебував в особливому правовому режимі, який регламентується нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який діяв на той час, вимоги всіх кредиторів повинні були погашатися в межах процедури банкрутства в порядку, встановленому зазначеним Законом;

- оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "МОТАС" (ТОВ "Торговий дім "Запоріжоілгруп") не звернулося у встановлений приписами ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" строк до господарського суду із письмовою заявою з вимогами до боржника про стягнення боргу за товар, поставлений за видатковими накладними №ЗОГ001566 від 15.10.2018 року, №ЗОГ001625 від 31.10.2018 року, № ЗОГ001719 від 15.11.2018 року у справу про банкрутство № 9082500/18, враховуючи закриття провадження у справі про банкрутство № 908/2500/18, вказані вимоги в силу норми ч. 4 ст. 83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", є погашеними;

Задовольняючи вимоги частково, суд також зазначив, що:

- строк оплати поставленого товару за видатковою накладною № ЗОГ001724 від 30.11.2018 року на суму 41311,55 грн. настав 14.12.2018 року, тобто після відкриття провадження у справі про банкрутство № 908/2500/18;

- позивач надав до справи рахунок на оплату № 719 від 04.12.2018 року на суму 41 311,55 грн., виписаний на підставі договору № ЗАЗТДЗОГ-010715 від 01.07.2015 року;

- в матеріалах справи міститься платіжне доручення № 43379 від 09.04.2019 року, відповідно до якого Покупець здійснив на користь Постачальника оплату в сумі 40 968,10 грн. з призначенням платежу "оплата за паливо зг рах 719 від 04.12.2018";

- оскільки ПрАТ "Запорізький автомобілебудівний завод" (платник) самостійно вказав в платіжному дорученні № 43379 від 09.04.2019 року призначення платежу як оплата згідно рахунку № 719 від 04.12.2018 року, та який був виписаний на підставі договору № ЗАЗТДЗОГ-010715 від 01.07.2015 року, вказана оплата приймається як часткова оплата за товар, поставлений за видатковою накладною № ЗОГ001724 від 30.11.2018 року;

- з урахуванням вказаної часткової оплати, заборгованість за вказаною видатковою накладною складає 343,45 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "МОТАС" подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі вважає рішення суду незаконним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права.

Апелянт зазначає, зокрема, що:

- згідно з п. 4 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі;

- в квітні 2019 року на адресу позивача від ПАТ "ЗАЗ" надійшов лист від 05.04.2019 року за вих. № 322 про те, що відповідач визнає суму заборгованості в повному обсязі, а у зв`язку фінансовими ускладненнями, на теперішній час не в змозі сплати, але заборгованість буде погашена найближчим часом;

- на підставі платіжного доручення № 43379 від 09.04.2019 року відповідач частково сплатив суму заборгованості за Договором купівлі-продажу нафтопродуктів № ЗАЗТДЗОГ-ОЮ715 від 01.07.2015 року у розмірі 40 968,10 грн.

На підставі викладеного позивач вважає, що не зважаючи на той факт, що ТОВ "МОТАС" відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" був пропущений строк, у межах, якого кредитор зобовязаний подати до господарського суду письмову заяву з вимогою до боржника, але відповідач (ПАТ "ЗАЗ") не зважаючи на це, в період санації здійснював часткове погашення, а тому, відповідно до вимог Закону, вимоги, які заявлені після закінчення строку встановленого їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу, а тому не можуть вважатися погашеними.

В якості досудового врегулювання спору позивач 29.07.2019 року направив Першому заступнику Голови правління та Заступнику голови правління з фінансів та планування претензію (вимогу на оплату) сплатити заборгованість та акт звірки станом на 19.07.2019 року у розмірі 303 857,44 грн. у 30-ти денний строк з моменту отримання претензії.

Відповідачем була отримана претензія та підписаний акт звірки взаєморозрахунків, що повністю спростовує факт погашення заборгованості за вимогами кредиторів, які не були заявлені в установлений строк.

Крім того, відповідач направив на адресу позивача лист, якому зазначено, що вимоги обґрунтовані і визнаються підприємством в повному обсязі, зазначена заборгованість буде погашена найближчим часом.

Скаржник просить суд скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 10.03.2020 року у справі № 908/39/20.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "МОТАС" задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач спростовує доводи апелянта, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим. Просить залишити скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається і сторонами не оспорюються наступні обставини:

01.07.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Запоріжоілгруп" (Постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Запорізький автомобілебудівний завод" (Покупець), був укладений договір купівлі-продажу нафтопродуктів № ЗАЗТДЗОГ-010715 (Договір) (том 1 а.с.29 -32).

На підставі рішення № 19 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Запоріжоілгруп" від 14.11.2019 року було змінено найменування юридичної особи з ТОВ "Торговий дім "Запоріжоілгруп" на ТОВ "МОТАС" (том 1 а.с.9).

26.11.2019 року проведено державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ "Торговий дім "Запоріжоілгруп", що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 11.01.2020 року (том 1 а.с.50-52).

Зі змісту витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 11.01.2020 року вбачається, що 14.11.2017 року відбулась зміна повного та скороченого найменування юридичної особи за кодом , найменування якої є Приватне акціонерне товариство "Запорізький автомобілебудівний завод" (том 1 а.с.53-59).

Встановлено, що на виконання умов Договору Постачальник поставив Покупцю нафтопродукти, що підтверджується підписаними між ними видатковими накладними:

- № ЗОГ001566 від 15.10.2018 року на суму 89 276,00 грн. (том 1 а.с.38);

- № ЗОГ001625 від 31.10.2018 року на суму 124 665,67 грн. (том 1 а.с.40);

- № ЗОГ001719 від 15.11.2018 року на суму 89 915,77 грн. (том 1 а.с.39);

- №ЗОГ001724 від 30.11.2018 року на суму 41 311,55 грн. (том 1 а.с. 37).

Висновки оскаржуваного рішення щодо заборгованості за видатковою накладною №ЗОГ001724 від 30.11.2018 року на суму 41 311,55 грн. сторонами не оскаржуються.

За іншими видатковими накладними сума заборгованості відповідача за отриманий товар складає 303 857,44 грн.

Відповідно до приписів ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього грошову суму.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні приписи містить ч.1 ст. 193 ГК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За визначенням ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Враховуючи межі апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що висновок про те, що заборгованість в розмірі 303 513,99 грн. є погашеною, зроблено судом вірно.

Так, відповідно до наданих сторонами копій рахунків на оплату нафтопродуктів вбачається, що в них відсутні підписи уповноваженої особи Покупця про їх отримання. Тому встановлений умовами п. 3.6. Договору строк для оплати товару слід визначати саме від дати оформлення видаткових накладних.

Сторони не спростовують висновок суду про те, що строк оплати отриманого товару за видатковою накладною № ЗОГ001566 від 15.10.2018 року настав - 29.10.2018 року, за видатковою накладною № ЗОГ001625 від 31.10.2018 року настав - 14.11.2018 року, за видатковою накладною № ЗОГ001719 від 15.11.2018 року настав 29.11.2018 року, за видатковою накладною № ЗОГ001724 від 30.11.2018 року настав 14.12.2018 року.

Судом встановлено і сторонами також не спростовується, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.12.2018 року відкрито провадження у справі №908/2500/18 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Запорізькій автомобілебудівний завод", 69600, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 8, код СДРПОУ 25480917, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном Приватного акціонерного товариства "Запорізькій автомобілебудівний завод" (том 1 а.с.75-78). 04.12.2018 року на сайті Вищого господарського суду України опубліковано оголошення про порушення справи про банкрутство № 908/2500/18, номер публікації 56098 ( том 1 а.с. 79).

Станом на час винесення ухвали від 04.12.2018 року та розгляду справи про банкрутство № 908/2500/18 діяв Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 2343-ХІІ від 14.05.1992 року.

Ухвалою суду від 21.01.2019 року у справі № 908/2500/18 визначений перелік конкурсних кредиторів та затверджений реєстр кредиторів Приватного акціонерного товариства "Запорізькій автомобілебудівний завод" (том 1 а.с.80-89).

При цьому, у вказаній ухвалі зазначено, що особи, вимоги яких заявлені після закінчення строк), встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.07,2019 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" затверджено схвалену комітетом кредиторів боржника мирову угоду, укладену між боржником - Приватним акціонерним товариством "Запорізькій автомобілебудівний завод" та кредиторами у справі № 908/2500/18, припинено дію мораторію, введеного ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.12.2018 року, закрито провадження у справі № 908/2500/18 про банкрутство (том 1 а.с.90-100).

В ухвалі (пункт 4) зазначено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню (том 1 а.с.100 зворот).

Даний пункт ухвали в повній мірі відповідає п. 4 ст. 83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", згідно якого, у випадках затвердження мирової угоди, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.09.2019 року ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.07.2019 року у справі № 908/2500/18 залишено без змін (том 1 а.с.101-115).

Отже, є вірним висновок суду про те, що з 04.12.2018 року боржник (ПРАТ "ЗАЗ") перебував в особливому правовому режимі, який регламентується нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який діяв на той час, а вимоги всіх кредиторів повинні були погашатися в межах процедури банкрутства в порядку, встановленому зазначеним Законом.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" який діяв на час розгляду справи про банкрутство, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі пре банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на пред`явлення грошових вимог кредиторів до боржника починається дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Всі кредитори у місячний строк мали право звернутися зі своїми вимогами до боржника. Позивачем цього здійснено не було.

Колегія суддів наголошує, що провадження у справі про банкрутство № 908/2500/18 було закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" за ухвалою суду від 17.07.2019 року у зв`язку із затвердженням мирової угоди.

Нормою 4 ст. 83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що у випадках, передбачених пунктами 4-7 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

В пункті 2.8. тексту затвердженої мирової угоди в рамках справи № 908/2500/18 зазначено, що на дату підписання даної мирової угоди до боржника відсутні вимоги першої, другої, третьої, п`ятої, шостої черг.

Оскільки мирова угода в процедурі банкрутства є саме судовою процедурою, то відповідно до статті 82 Закону учасники провадження у справі про банкрутство, а також інші особи, права і законні інтереси яких порушені або можуть бути порушені мировою угодою, мають право оскаржити ухвалу про закриття провадження у справі у зв`язку із затвердженням мирової угоди.

Встановлено, що позивач у даній справі ухвалу суду про затвердження мирової угоди не оскаржував.

Щодо посилання апелянта на акт звірки та листування сторін, то ці доводи колегія суддів не вважає належними доказами існування заборгованості, оскільки належним чином завірені копії вказаних в апеляційній скарзі листів, суду не надано, а акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій.

В даному випадку визначальним при вирішенні спору є той факт, що певний період часу відповідач перебував у процедурі банкрутства. Завершення цієї процедури саме прийняттям ухвали про затвердження мирової угоди має наслідком те, що навіть документально підтверджена заборгованість вважається погашеною ( у даному випадку стосовно частини заборгованості відповідача за договором № ЗАЗТДЗОГ-010715 від 01.07.2015 року.

Отже, суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення у відповідності до норм матеріального та процесуального права. Висновки суду апелянт не спростував. Скарга не доведена і задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

З підстав наведеного та керуючись ст. ст. 269, 270, 276, 287 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 10.03.2020 року у справі № 908/39/20 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Підписано в повному обсязі 13.07.2020 року.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: І.О. Вечірко