РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.07.2020Справа № 910/3725/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., за участю секретаря судового засідання Березовської С.В., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м.Київ, пров. Несторівський, 3-5, )

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м.Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, )

про стягнення 2 059 675,13 грн,

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Чепелюк І.В.

Від відповідача: Онищенко І.П.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Укрнафта» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення 99 119 446,60 грн основного боргу, 423 104,93 грн інфляційних втрат та 1 636 570,20 грн 3% річних за договором транспортування природного газу № від 19.09.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін; підготовче засідання призначено на 15.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України № 215 від 16.03.2020 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211» внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211. Зокрема, на виконання доручення Президента України та рішення Державної комісії з питань ТЕБ і НС Кабінет Міністрів України прийняв рішення щодо обмеження пасажирських перевезень на території України для запобігання поширенню коронавірусної інфекції.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, та на виконання розпорядження Голови Вищої ради правосуддя від 13 березня 2020 року № 11/0/2-20 "Про додаткові заходи із попередження респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19", судові засідання Господарського суду міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., призначені на 15.04.2020, знято з розгляду.

Ухвалою господарського суду від 30.03.2020 призначено підготовче засідання у даній справі на 05.05.2020.

З метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, та на виконання розпорядження Голови Вищої ради правосуддя від 13 березня 2020 року № 11/0/2-20 «Про додаткові заходи із попередження респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19», судові засідання Господарського суду міста Києва у складі судді Андреїшиної І.О., призначені на 05.05.2020, знято з розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2020 призначено підготовче засідання на 01.06.2020

09.04.2020 через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідачем частково сплачено заборгованість, а саме: 40 000 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №12371 від 30.03.2020, № 390 від 24.03.2020, №11262 від 20.03.2020 та № 13019 від 06.04.2020, у зв`язку з чим просив закрити провадження в частині оплаченої заборгованості. Також відповідач зазначив, що наразі у АТ «Укртрансгаз» наявний значний дефіцит обігових коштів, викладені обставини підтверджуються, зокрема, листом Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 02-8796/161 від 20.06.2019, протоколом засідання Експертної комісії ДСНС України з визначення рівнів та класів надзвичайних ситуацій № 93-19 від 20.06.2019, на якому викладеним обставинам відносно АТ «Укртрансгаз» підтверджено кваліфікацію надзвичайної ситуації, що пов`язана з припиненням роботи технологічного обладнання газотранспортної системи України.

16.04.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому позивач зазначає, що лист Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 02-8796/161 від 20.06.2019 та протокол засідання Експертної комісії ДСНС України з визначення рівнів та класів надзвичайних ситуацій № 93-19 від 20.06.2019, на які посилається відповідач, не є належними, допустимими та достовірними доказами на підтвердження існування форс-мажорних обставин в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України.

Також, через відділ діловодства суду 07.05.2020 та 28.05.2020 від позивача надійшли заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник позивача у судовому засіданні 01.06.2020 підтримав заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача підтримав дану заяву.

Суд на місці ухвалив прийняти заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог № 01/01/07-582 від 28.05.2020, відповідно до якої позивач просить стягнути з АТ «Укртрансгаз» 423 104, 93 грн інфляційних втрат, 3 % річних у розмірі 1 636 570, 20 грн, відомості про дану процесуальну дію занесено до протоколу судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні 01.06.2020 присутніми представниками учасників судового процесу надано усні пояснення щодо можливості закриття підготовчого провадження та про призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 закрито підготовче провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 24.06.2020.

У судовому засіданні 24.06.2019 судом на підставі ч. 2 ст. 216 ГПК України оголошено перерву на 15.07.2020.

При цьому, за змістом п. 4. Розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України (зміни набрали чинності 02.04.2020), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 34, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

15.07.2020 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оглянувши оригінали документів, копії яких долучено до матеріалів справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19.09.2018 між Публічним акціонерним товариством «Укрнафта» (далі - замовник, позивач) та Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (далі - оператор, відповідач) було укладено договір транспортування природного газу № ).

Також, сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 28.09.2018, № 2 від 30.11.2018, № 3 від 28.12.2018 та № 4 від 01.05.2019.

Згідно п. 2.1. договору у редакції додаткової угоди № 4 від 01.05.2019 , за цим договором оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Аналогічно, згідно п. 2.1. договору у редакції, що діяла до 01.05.2019, за цим договором оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

За змістом пункту 2.2. договору (як у редакції додаткової угоди № 4 від 01.05.2019, так і у редакції, що діяла до 01.05.2019), послуги надаються на умовах, визначених у кодексі газотранспортної системи, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2493 (далі - кодекс).

Згідно з пунктом 3.1 договору (як у редакції додаткової угоди № 4 від 01.05.2019, так і у редакції, що діяла до 01.05.2019), оператор зобов`язаний здійснити у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним, виплату грошових коштів на рахунок замовника, якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів замовника протягом звітного газового місяця.

Відповідно до п. 9.1. договору (як у редакції додаткової угоди № 4 від 01.05.2019, так і у редакції, що діяла до 01.05.2019), сторони дійшли згоди, що у разі виникнення у замовника добового небалансу оператор здійснює купівлю/продаж природного газу замовника в обсягах добового небалансу. У разі виникнення у замовника негативного добового небалансу оператор здійснює продаж замовнику, а замовник купівлю в оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV кодексу.

У разі виникнення у замовника позитивного добового небалансу оператор здійснює купівлю у замовника, а замовник продаж природного газу оператору в обсягах позитивного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV кодексу (п. 9.2. договору як у редакції додаткової угоди № 4 від 01.05.2019, так і у редакції, що діяла до 01.05.2019).

За умовами пункту 9.4. договору (як у редакції додаткової угоди № 4 від 01.05.2019, так і у редакції, що діяла до 01.05.2019), у випадку, якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, повідомляє замовника про розмір грошових коштів, які підлягають виплаті замовнику (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця). Виплата грошових коштів здійснюється на рахунок замовника у термін до 5 робочих днів з дня повідомлення.

Відповідно до п. 11.4 договору (як у редакції додаткової угоди № 4 від 01.05.2019, так і у редакції, що діяла до 01.05.2019), врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).

Відповідно до п. 17.1. договору у редакції додаткової угоди № 1 від 28.09.2018, договір набирає чинності з 01 грудня 2018 року на строк до 31 грудня 2022 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше, ніж за місяць до закінчення строку його дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

На виконання умов договору сторонами були складені акти врегулювання щодобових небадансів:

- № 03-2019--05 від 31.03.2019 за газовий місяць березень 2019, згідно з яким розмір грошових коштів, які підлягають виплаті на користь замовника (позивача), становить 26 555 775, 83 грн (корегуючим актом № 03-2019--05 від 30.05.2019 встановлено відкориговані обсяги позитивних та негативних балансів, що первісно були визначені актом № 03-2019--05 від 31.03.2019 ) ;

- № 04-2019- від 30.04.2019 за газовий місяць квітень 2019, згідно з яким розмір грошових коштів, які підлягають виплаті на користь замовника (позивача), становить 23 703 403, 95 грн;

- № 05-2019- від 31.05.2019 за газовий місяць травень 2019, згідно з яким розмір грошових коштів, які підлягають виплаті на користь замовника (позивача), становить - 6 596 162, 64 грн;

- № 06-2019- від 30.06.2019 за газовий місяць червень 2019, згідно з яким розмір грошових коштів, які підлягають виплаті на користь замовника (позивача), становить 14 256 948, 31 грн;

- № 07-2019- від 31.07.2019 за газовий місяць липень 2019, згідно з яким розмір грошових коштів, які підлягають виплаті на користь замовника (позивача), становить 11 689 877, 31 грн;

- № 08-2019- від 31.08.2019 за газовий місяць серпень 2019, згідно з яким розмір грошових коштів, які підлягають виплаті на користь замовника (позивача), становить 9 469 850, 82 грн;

- № 09-2019- від 30.09.2019 за газовий місяць вересень 2019, згідно з яким розмір грошових коштів, які підлягають виплаті на користь замовника (позивача), становить 5 517 636, 90 грн;

- № 10-2019- від 31.10.2019 за газовий місяць жовтень 2019, згідно з яким розмір грошових коштів, які підлягають виплаті на користь замовника (позивача), становить 3 536 967, 88 грн;

- № 11-2019- від 30.11.2019 за газовий місяць листопад 2019, згідно з яким розмір грошових коштів, які підлягають виплаті на користь замовника (позивача), становить 4 775 297, 10 грн;

- № 12-2019- від 31.12.2019 за газовий місяць грудень 2019, згідно з яким розмір грошових коштів, які підлягають виплаті на користь замовника (позивача), становить 6 817 547, 29 грн.

Отже, загальний розмір грошових коштів, які підлягають виплаті відповідачем на користь позивача у зв`язку з виникненням позитивного небалансу, за спірний період становить 99 119 446, 60 грн (26 555 775, 83 + 23 703 403, 95 + 14 256 948, 31 + 11 689 877, 31 + 9 469 850, 82 + 5 517 636, 90 + 3 536 967, 88 + 4 775 297, 10 + 6 817 547, 29 - 6 596 162, 64).

Пізніше, позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначає, що відповідач частково виконав свої зобов`язання зі сплати позивачеві заявленої до стягнення заборгованості за договором транспортування природного газу № від 19.09.2018 зі сплати за добові небаланси на 90 000 000, 00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 11262 від 30.03.2020 на суму 10 000 000, 00 грн, № 390 від 24.03.2020 на суму 10 000 000, 00 грн, № 12371 від 30.03.2020 на суму 10 000 000, 00 грн; № 13019 від 06.04.2020 на суму 10 000 000, 00 грн, № 13127 від 08.04.2020 на суму 10 000 000, 00 грн, № 13176 від 09.0.2020 на суму 10 000 000, 00 грн, № 13211 від 10.04.2020 на суму 10 000 000, 00 грн, № 13253 від 15.04.2020 на суму 10 000 000, 00 грн, № 13312 від 15.04.2020 на суму 10 000 000, 00 грн.

Крім того, 12.05.2020 сторонами укладено угоду про залік взаємних однорідних вимог.

Керуючись приписами ст. 601 Цивільного кодексу України, сторони дійшли згоди припинити взаємні зустрічні однорідні вимоги за зобов`язаннями, вказаними в п.1 та п. 2 цієї угоди в розмірі 9 119 446, 66 грн (у т.ч. ПДВ - 1 519 907, 78 грн) шляхом зарахування (п.6 угоди про залік взаємних однорідних вимог).

Відповідно до п.7.1 угоди зобов`язання Акціонерного товариства "Укртрансгаз", вказане в п.1 угоди, є припиненим в розмірі 9 119 446, 66 грн (у т.ч. ПДВ - 1 519 907, 78 грн). Заборгованість Акціонерного товариства "Укртрансгаз" перед Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" за договором 1 та актами наданих послуг № 11-2019- від 30.11.2019 та № 12-2019- від 31.12.2019 по оплаті позитивних небалансів на підставі цих актів наданих послуг-відсутня.

Даний спір виник внаслідок неналежного виконання відповідачем його обов`язку своєчасно та в повному обсязі сплатити на користь позивача грошові кошти, які підлягають виплаті у зв`язку з виникненням позитивного небалансу.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність вимог позивача та обґрунтованість заперечень відповідача суд керувався таким.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до п. 5 гл. 1 р. І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2493 від 30.09.2015 (далі - Кодекс ГТС), договір транспортування - це договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги).

Пунктом 5 гл. 1 р. І Кодексу ГТС також визначено, що небаланс - це різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації.

Плата за добовий небаланс - це сума коштів, яку замовник послуг транспортування сплачує або отримує відповідно до розміру добового небалансу.

За правилами п. 6 гл. 6 р. ХІV Кодексу ГТС плата за добовий небаланс застосовується таким чином:

- якщо обсяг добового небалансу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є позитивним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, продав оператору газотранспортної системи природний газ в обсязі добового небалансу і, відповідно, має право на отримання грошових коштів від оператора газотранспортної системи у розмірі плати за добовий небаланс;

- якщо добовий небаланс замовника послуг транспортування природного газу за газову добу є негативним, то вважається, що замовник послуг транспортування природного газу на підставі попередньої згоди, наданої на умовах договору на транспортування природного газу, придбав природний газ в оператора газотранспортної системи в обсязі добового небалансу та повинен сплатити оператору газотранспортної системи плату за добовий небаланс.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Пунктом 20 гл. 6 р. ХІV Кодексу ГТС встановлено, що у випадку якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор газотранспортної системи до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, повідомляє замовника послуг транспортування природного газу про розмір грошових коштів, які підлягають виплаті замовнику (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця). Виплата грошових коштів здійснюється на рахунок замовника послуг транспортування природного газу у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним.

У зв`язку із порушенням відповідачем пункту 3.1. договору транспортування природного газу № від 19.09.2018 року, пункту 20 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС та простроченням відповідачем грошового зобов`язання, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" заборгованості у сумі 99 119 446,60 грн, 3 % річних в розмірі 1 636 570,20 грн та інфляційних втрат в сумі 423 104,93 грн.

За період розгляду справи відповідач частково виконав свої зобов`язання зі сплати позивачеві заявленої до стягнення заборгованості за договором транспортування природного газу № від 19.09.2018 зі сплати за добові небаланси на загальну суму 90 000 000, 00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями:

- № 11262 від 30.03.2020 на суму 10 000 000, 00 грн;

- № 390 від 24.03.2020 на суму 10 000 000, 00 грн;

- № 12371 від 30.03.2020 на суму 10 000 000, 00 грн;

- № 13019 від 06.04.2020 на суму 10 000 000, 00 грн;

- № 13127 від 08.04.2020 на суму 10 000 000, 00 грн;

- № 13176 від 09.0.2020 на суму 10 000 000, 00 грн;

- № 13211 від 10.04.2020 на суму 10 000 000, 00 грн;

- № 13253 від 15.04.2020 на суму 10 000 000, 00 грн;

- № 13312 від 15.04.2020 на суму 10 000 000, 00 грн.

Судом встановлено, що 12.05.2020 сторонами укладено угоду про залік взаємних однорідних вимог.

Керуючись приписами ст. 601 Цивільного кодексу України, сторони дійшли згоди припинити взаємні зустрічні однорідні вимоги за зобов`язаннями, вказаними в п.1 та п. 2 цієї угоди в розмірі 9 119 446, 66 грн (у т.ч. ПДВ - 1 519 907, 78 грн) шляхом зарахування (п.6 угоди про залік взаємних однорідних вимог).

Відповідно до п.7.1 угоди зобов`язання Акціонерного товариства "Укртрансгаз", вказане в п.1 угоди, є припиненим в розмірі 9 119 446, 66 грн (у т.ч. ПДВ - 1 519 907, 78 грн). Заборгованість Акціонерного товариства "Укртрансгаз" перед Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" за договором 1 та актами наданих послуг № 11-2019- від 30.11.2019 та № 12-2019- від 31.12.2019 по оплаті позитивних небалансів на підставі цих актів наданих послуг-відсутня.

Під час розгляду справи позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, якою позивач фактично змінив предмет позову і заявив до стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 1 636 570,20 грн та інфляційних втрат в сумі 423 104,93 грн.

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 3.1. договору транспортування природного газу № від 19.09.2018 сторони погодили, що оператор зобов`язаний, зокрема здійснити у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним, виплату грошових коштів на рахунок Замовника, якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів Замовника протягом звітного газового місяця.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджено прострочення відповідачем зобов`язання зі сплати вартості позитивних небалансів згідно з актами №03-2019--05 від 31.03.2019 за березень 2019 року, №04-2019- від 30.04.2019 за квітень 2019 року, №05-2019- від 31.05.2019 за травень 2019 року, №06-2019- від 30.06.2019 за червень 2019 року та №07-2019- від 31.07.2019 за липень 2019 року, № 08-2019- від 31.08.2019 за серпень 2019 року, № 09-2019- від 30.09.2019 за вересень 2019 року, № 10-2019- від 31.10.2019 за жовтень 2019 року, 11-2019- від 30.11.2019 за листопад 2019 року, № 12-2019- від 31.12.2019 за грудень 2019 року, на загальну суму 99 119 446, 60 грн.

Оскільки відповідачем допущено прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, то позивачем здійснено нарахування 3 % річних в розмірі 1 636 570,20 грн та інфляційних втрат в сумі 423 104,93 грн (у редакції заяви про зменшення позовних вимог).

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат,

суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 1 636 570,20 грн та інфляційних втрат в сумі 423 104,93 грн, у зв`язку з чим вказані вимоги задовольняються судом.

Разом з тим, щодо заперечень відповідача проти позову з посиланням на відсутність вини у простроченні виконання зобов`язання з огляду на надзвичайну ситуацію, пов`язану з припиненням роботи технологічного обладнання газотранспортної системи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до розділу XIV Договору від 19.09.2018 року сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо таке невиконання є наслідком обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) та якщо в момент взяття на себе зобов`язань за цим Договором така Сторона не могла ані передбачити, ані попередити їх настання.

Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього договору. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин.

На підтвердження існування форс-мажорних обставин відповідач посилається на Лист державної служби з надзвичайних ситуацій №02-8796/161 від 20.06.2019 та Протокол засідання Експертної комісії ДСНС України з визначення рівнів та класів надзвичайних ситуацій №93-19 від 20.06.2019, яким підтверджено протокольне рішення засідання комісії з питань надзвичайних ситуацій АТ "Укратрансгаз" стосовно класифікації ситуації, що пов`язана з можливим припиненням роботи технологічного обладнання об`єктів магістрального трубопровідного транспорту газотранспортної системи України, як надзвичайної ситуації техногенного характеру.

Утім відповідачем не додано до матеріалів справи вказаних доказів.

В той же час, суд зазначає, що навіть за наявності в матеріалах справи вказаних доказів, Лист державної служби з надзвичайних ситуацій від 20.06.2019 року не є належним, допустимим доказом, в розумінні ст.ст.76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України, на підтвердження існування форс-мажорних обставин.

Водночас, позивач є суб`єктом господарювання, який здійснює, зокрема оптову торгівлю твердим, рідким, газоподобним паливом і подібними продуктами, метою діяльності позивача як учасника господарських відносин є досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до частини другої статті 3 ГК України.

Частиною першою статті 96 ЦК України передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідно до статті 526 ЦК України і статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

З огляду на викладене, заперечення відповідача, викладені у поданих до суду заявах по суті спору визнаються судом безпідставними та необґрунтованими.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача інфляційної складової боргу в розмірі 423 104,93 грн та 3% річних в розмірі 1 636 570,20 грн.

Згідно з приписами статей 78-79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Надаючи оцінку доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Відповідно до частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний код 30019801) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м.Київ, пров. Несторівський, 3-5, ) 1 636 570 (один мільйон шістсот тридцять шість тисяч п`ятсот сімдесят) грн 20 коп. трьох відсотків річних, 423 104 (чотириста двадцять три тисячі сто чотири) грн 93 коп. інфляційних втрат та 30 895 (тридцять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн 13 коп. витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 16.07.2020

Суддя І.О. Андреїшина