Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"16" липня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/823/20

Господарський суд Житомирської області у складі судді Сікорської Н.А.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергодар-Сервіс"

про видачу судового наказу на суму 156911 грн.53 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергодар-Сервіс" подано заяву про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства "Укрпалетсистем" попередньої оплати за договором купівлі-продажу нафтопродуктів № 194/02/17 від 16.02.2017 в розмірі 156911,53грн.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та подані заявником докази, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Відповідно до ч.1 ст.148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Згідно з п.3 ч.3 статті 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Суд зазначає, що за загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України).

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги.

Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності/порушення його права, в тому числі щодо наявності прострочення виконання зобов`язання боржником .

Однак, такі повноваження суду в межах наказного провадження є обмеженими, враховуючи функціональне призначення інституту наказного провадження та принцип пропорційності господарського судочинства (ст. 15 ГПК України).

Для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Зі змісту заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергодар-Сервіс" про видачу судового наказу убачається, що останній просить стягнути з Приватного підприємства "Укрпалетсистем" попередню оплату, здійснену на виконання п. п. 4.3, 4.5, 4.6 договору, в розмірі 156911,53 грн.

Суд встановив, що 16.02.2018 між Приватним підприємством "Укрпалетсистем" та ТОВ "Енергодар-Сервіс" укладено договір № 194/02/17 купівлі-продажу нафтопродуктів.

За умовами п. 4.3 договору покупець здійснює 100% попередню оплату товару.

Пунктом 2.1.1 договору визначено, що продавець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі поставити покупцю товар протягом строків погоджених сторонами, зазначених в заявках на відвантаження товару.

Згідно п. 3.1 договору, товар поставляється покупцю відповідно до погоджених заявок та виставлених рахунків-фактур. Заявки подаються Покупцем у письмовій або усній формі, у тому числі, засобами електронного зв`язку.

Заявник вказує, що боржник свого обов`язку щодо продажу та поставки товару не виконав, здійснену покупцем (заявником) попередню оплату в розмірі 156911,53грн. не повернув

Суд зазначає, що повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як зобов`язання за договором купівлі-продажу нафтопродуктів № 194/02/17 від 16.02.2017.

Повернення попередньої оплати є наслідком невиконання боржником своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу нафтопродуктів № 194/02/17 від 16.02.2017 щодо поставки нафтопродуктів.

До заяви про видачу судового наказу додано договір № 194/02/17 купівлі-продажу нафтопродуктів від 16.02.2018, платіжне доручення № 153 від 16.02.2018 про здійснення оплати в сумі 156911,53грн, банківську виписку, витяг з ЄДР, рахунок № 1745 від 16.02.2018 на оплату дизельного пального в сумі 156911,53грн.

Однак до заяви про видачу судового наказу не додано доказів на підтвердження виникнення у заявника права щодо стягнення з боржника попередньої оплати в сумі 156911,53 грн.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, а також безспірність заявленої вимоги, що виключає розгляд справи в наказному провадженні, тобто заявник звернувся із вимогою, яка не відповідає загальним принципам такої форми господарського судочинства як наказне провадження.

З огляду на викладене, суд відмовляє у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства "Укрпалетсистем" попередньої оплати за договором купівлі-продажу нафтопродуктів № 194/02/17 від 16.02.2017 в розмірі 156911,53грн.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст.152 ГПК України).

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч.2 ст. 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частин першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно ч 2 ст. 151 ГПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 2 ст. 12, ст.ст. 147, 148, 150 -154, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у Товариству з обмеженою відповідальністю "Енергодар-Сервіс" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Приватного підприємства "Укрпалетсистем" попередньої оплати за договором купівлі-продажу нафтопродуктів № 194/02/17 від 16.02.2017 в розмірі 156911,53 рн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у строки, передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя Сікорська Н.А.

Друк

1- у справу

2- заявнику (рек.)