ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року Справа № 915/636/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

без виклику сторін

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал", 54055, м.Миколаїв, вул.Погранична, 161

до відповідача: Квартирно - експлуатаційного відділу міста Миколаєва, 54056, м.Миколаїв, пр.Миру, буд.62-А

про: стягнення 98 594,48 грн.

Міське комунальне підприємство "Миколаївводоканал" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №439/юр від 06.05.2020 в якій просить суд стягнути з Квартирно - експлуатаційного відділу міста Миколаєва заборгованості у розмірі 98 594,48 грн. з якої: 48 889,08 грн. - основний борг, 41 215,04 грн. - пеня, 3 978,53 грн. - 3% річних, 4 511,83 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору на централізоване водопостачання №Ю/583-в від 02.01.2019 в частині своєчасної оплати за надані позивачем послуги.

Позивач просить суд розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 12.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання за наявними матеріалами. Запропоновано відповідачу, в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали, надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів на адресу позивача. Запропоновано позивачу, в 5-денний строк від дня отримання відзиву на позов, надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст.166 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Запропоновано відповідачу подати до суду заперечення на відповідь на відзив, які мають відповідати вимогам ст.167 ГПК України, протягом 5 днів з дня одержання відповіді на відзив.

Відповідач у наданому до суду відзиві позовні вимоги не визнає та вказує, що Квартирно - експлуатаційний відділ міста Миколаєва не може виконати зобов`язання за 2019 рік за Договором Ю/583-в від 02.01.2019 за рахунками №Ц-В-8029/0506-11.2019/22 від 22.11.2019 на суму 24 761,09 грн. та №Ц-В-8029/0506-12.2019/20 від 20.12.2019 на суму 24 127,99 грн., оскільки вони виникли в минулому бюджетному періоді та не підлягають взяттю на облік органами казначейства в 2020 році. Вказує, що заборгованість за послуги з централізованого водопостачання виникла внаслідок несплати мешканцями гуртожитків вартості спожитих комунальних послуг. Також, у наданому відзиві відповідач просить суд зменшити розмір пені заявленої до стягнення. В обґрунтування зазначає, що відповідач є неприбутковою організацією, юридичною особою публічного права, яка створена органом державної влади з метою забезпечення безперервного постачання військовим частинам, підприємствам, установам, організаціям, військовим навчальним закладам комунальних послуг та енергоносіїв, без мети отримання прибутку; не є фактичним споживачем 100% кількості комунальних послуг, що ним закуповується, що вбачається з наданих МКП «Миколаївводоканал» рахунків до сплати, а стягнення неустойки в повному обсязі значно погіршить господарську діяльність КЕВ м. Миколаїв та поставить під загрозу зрив бойової та мобілізаційної готовності української армії.

Позивач у наданій до суду відповіді на відзив зазначає, що та обставини, що відповідач фінансується з державного бюджету та є юридичною особою, яка створена органами державної влади з метою забезпечення безперервного постачання військовим частинам, підприємствам, установам, організаціям, військовим навчальним закладам комунальних послуг без отримання прибутку не є перешкодою для виконання обов`язку відповідача за укладеним Договором на централізоване водопостачання №Ю-583-в від 02.01.2019. Недодержання відповідачем своїх обов`язків не є дією непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин, внаслідок яких відповідач може бути звільнений від відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Позивач вважає клопотання відповідача про зменшення нарахованої пені необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Вказує, що МКП "Миколаївводоканал" створено Миколаївською міською радою для задоволення потреб територіальної громади міста централізованим водопостачанням та водовідведенням. Левова частка користувачів послуг є населення м. Миколаїв, яке не в змозі у теперішніх фінансових умовах сплачувати в повному обсязі отримані послуги. Заборгованість населення перед Позивачем на початок 2020 року складає 82465 тис. гривень. Крім населення підприємство також потерпає від несвоєчасної оплати іншими споживачами - бюджетними установами, організаціями та підприємствами за отримані послуги.

Серед бюджетних організацій, які є споживачами послуг та несвоєчасно сплачують кошти також є КЕВ м. Миколаїв. Заборгованість цього споживача стягувалась у судовому порядку. У зв`язку з відсутністю коштів позивач порушує терміни виконання грошових зобов`язань за договорами укладеними з постачальником електричної енергії та газопостачальними організаціями. Енергопостачальні організації подають позови до суду по яких стягуються крім заборгованості штрафні санкції, 3% річних та інфляційні втрати. Одночасно кожного місяця, у зв`язку з відсутністю коштів на несвоєчасну оплату електричної енергії та газопостачання, позивач сплачує штрафні санкції нараховані за виставленими рахунками цими організаціями. Відтак заявлені до стягнення штрафні санкції не слугують джерелом отримання додаткових та невиправданих прибутків для позивача, оскільки нараховані відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням погоджених обома сторонами умов договору та використовуються першочергово для стимулювання боржника до виконання грошових зобов`язань.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

02 січня 2019 року між Міським комунальним підприємством "Миколаївводоканал" (далі - виробник, позивач) та Квартирно - експлуатаційним відділом міста Миколаєва (далі - споживач, відповідач) було укладено Договір №Ю/583-в на централізоване водопостачання (далі - Договір), у відповідності до умов якого виробник зобов`язується надавати споживачу послуги з централізованого водопостачання в точках розподілу 1 432 809,00 грн. ДК 021:20-7 розподіл води, а споживач зобов`язується здійснювати своєчасну оплату послуг на умовах цього Договору, дотримуватися Правил користування системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.08 №190, Тимчасових правил користування системи комунального водопостачання та водовідведення в місті Миколаєві, затверджених Миколаївської міської ради від 22.04.10 №45/10, Правилами приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення м.Миколаєва, затверджених рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.10.2018 №1050 та цим Договором, а також дотримуватися норм, визначених іншими нормативними актами, що регулюють правовідносини, які виникають за цим Договором. Сторони з усіх питань, що виникають з цього Договору, зобов`язалися керуватися Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Правилами користування, Тимчасовими правилами, Правилами приймання, Місцевими правилами приймання та іншими нормативними актами, на підставі яких здійснюється централізоване водопостачання (п.1.1 Договору).

У відповідності до п.1.2 Договору, характеристика об`єктів споживача на яких надаються послуги та характеристики засобів обліку води зазначається в Дислокації об`єктів (Додаток №2 до цього Договору).

Згідно п.2.1 Договору, тарифи на послуги становлять: з централізованого водопостачання 10,26 грн. за 1 куб.м. (З ПДВ). Сума договору (вартість предмета закупівлі) становить 1 432 809,00 грн. разом з ПДВ. У разі зміни тарифів послуги надаються в межах суми Договору або за ініціативою споживача сума Договору переглядається з оформленням відповідної додаткової угоди (п.2.2 Договору).

Відповідно до п.3.2 Договору, оплата послуг здійснюється споживачем у порядку та строки передбачені Порядком розрахунків (Додаток №6 до Договору).

Пунктом 4.2 Договору визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений Договором строк.

Згідно п.8.1 Договору, цей Договір набирає чинності з дня його укладення і діє з 01.01.2019 по 31.12.2019.

Між позивачем та відповідачем був підписаний Додаток №6 «Порядок розрахунків» до Договору, відповідно до п.1 якого, розрахунковим вважається період з 23-го числа попереднього календарного місяця до такого ж числа поточного календарного місяця. Закінченням розрахункового періоду вважається місяць, у якому споживач зобов`язаний надати виробнику дані про обсяг спожитих послуг. Назва розрахункового періоду співпадає з назвою місяця, у якому цей період закінчується. Покази засобів обліку відповідно до переліку об`єктів споживача і точок обліку фіксуються споживачем на останній день кожного розрахункового періоду та оформлюються споживачем письмовим Звітом про обсяги фактично спожитих послуг (Додаток №7 до цього Договору) із зазначенням обсягу послуг, спожитих кожним із субспоживачів окремо (за наявності). Звіт Субспоживача про обсяги фактично спожитих послуг узгоджується з основним споживачем. Цей звіт надається споживачем виробнику в останній день звітного розрахункового періоду і є підставою для здійснення остаточних розрахунків за звітний розрахунковий період. У випадку співпадання дати надання Звіту з вихідним чи святковим днями, споживач надає цей звіт у найближчий банківський (операційний) день, що передує вихідному чи святковому дню.

Пунктом 2 Додатку №6 визначено, що в день надання Звіту про обсяги фактично спожитих послуг споживач зобов`язаний отримати рахунки за фактично спожиті послуги за звітний (поточний) розрахунковий період.

Відповідно до п.4 Додатку №6, рахунки за фактично спожиті послуги мають бути оплаченими споживачем на поточний рахунок виробника протягом 5-ти банківських (операційних) днів з дня їх отримання.

Так, на виконання вимог Договору та Додатків до нього позивач надав відповідачу послуги з централізованого водопостачання у період листопад - грудень 2019 року, що підтвердженого відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Позивачем на виконання умов Договору були виставлені відповідачу рахунки №Ц-В-8029/0506-11.2019/22 на суму 24 761,09 грн. та №Ц-В-8029/0506-12.2019/20 на суму 24 127,99 грн., які були отримані відповідачем 22.11.2019 та 20.12.2019 відповідно, про що свідчать «Докази отримання рахунків» наданих позивачем.

Відповідач всупереч умовам договору та Додатків до нього вказані рахунки в частині оплати вартості отриманих послуг з централізованого водопостачання в загальній сумі 48 889,08 грн. не сплатив, що також підтверджено відповідачем у відзиві.

Позивач з метою отримання коштів за надані послуги направив на адресу відповідача претензію №550/36 від 18.03.2020 з вимогою погасити заборгованість у сумі 48 889,08 грн. та сплатити нараховані штрафні санкції.

Відповідач у наданій відповіді на претензію казав, що не може сплатити в добровільному порядку заборгованість за Договором №Ю/583-в від 02.01.2019 в сумі 48 889,08 грн., оскільки вказані зобов`язання виникли в 2019 році, тобто в минулому бюджетному періоді, та не підлягають взяттю на облік органами казначейства в 2020 році, а отже в КЕВ м.Миколаїв немає можливості добровільно сплатити кошти в зазначеній сумі в поточному бюджетному році.

У зв`язку з неоплатою відповідачем рахунків №Ц-В-8029/0506-11.2019/22 на суму 24 761,09 грн. та №Ц-В-8029/0506-12.2019/20 на суму 24 127,99 грн., позивач звернутись до суду з вимогами про стягнення заборгованості.

За змістом ст.901 Цивільного Кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, задоволенню інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 48 889,08 грн. є обґрунтованими відповідно до вимог Закону та Договору та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 3.10 Договору визначено, що за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі, встановленому цим Договором.

У відповідності до п.4.2 Договору, споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню в установленому цим Договором розмірі.

Відповідно до п.6 Додатку №6, у разі несвоєчасного виконання споживачем своїх грошових зобов`язань, обумовлених цим Договором, виробник проводить споживачу нарахування за весь час прострочення:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який здійснюється нарахування, на суму простроченого грошового зобов`язання;

- 3% річних на суму простроченого грошового зобов`язання;

При цьому сума простроченого грошового зобов`язання за послуги повинна бути сплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Пеню, 3% річних та інфляційні нарахування споживач зобов`язаний сплатити на поточний рахунок виробника протягом 5 банківських (операційних) днів з дня отримання рахунків.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню у загальному розмірі 41 215,04 грн. нараховану:

- по зобов`язанням січня 2019 року на суму заборгованості 82 305,72 грн.

за період з 05.02.2019 по 13.02.2019 в розмірі 730,60 грн.; на суму заборгованості 22 910,58 грн. за період з 05.02.2019 по 20.03.2019 в розмірі 994,25 грн.;

- по зобов`язанням лютого 2019 року на суму заборгованості 22 879,80 грн.

за період з 28.02.2019 по 07.04.2019 в розмірі 880,09 грн.;

- по зобов`язанням березня 2019 року на суму заборгованості 72 495,54 грн.

за період з 29.03.2019 по 25.04.2019 в розмірі 2002,07 грн.; на суму заборгованості 23 112,65 грн. за період з 29.03.2019 по 12.05.2019 в розмірі 1015,05 грн.;

- по зобов`язанням квітня 2019 року на суму заборгованості 80 510,76 грн.

за період з 04.05.2019 по 12.05.2019 в розмірі 694,82 грн.; на суму заборгованості 23 372,71 грн. за період з 05.05.2019 по 06.06.2019 в розмірі 739,60 грн.;

- по зобов`язанням травня 2019 року на суму заборгованості 81 686,88 грн.

за період з 31.05.2019 по 07.07.2019 в розмірі 2976,54 грн.; на суму заборгованості 21 555,07 грн. за період з 31.05.2019 по 10.07.2019 в розмірі 847,44 грн.;

- по зобов`язанням червня 2019 року на суму заборгованості 77 046,55 грн.

за період з 28.06.2019 по 30.10.2019 в розмірі 8874,07 грн.; на суму заборгованості 23 661,40 грн. за період з 11.07.2019 по 07.08.2019 в розмірі 622,33 грн.;

- по зобов`язанням липня 2019 року на суму заборгованості 77 591,84 грн. за

період з 31.07.2019 по 07.08.2019 в розмірі 578,22 грн.; на суму заборгованості 21 533,69 грн. за період з 30.07.2019 по 12.09.2019 в розмірі 898,52 грн.;

- по зобов`язанням серпня 2019 року на суму заборгованості 70 823,81 грн.

за період з 30.08.2019 по 21.11.2019 в розмірі 5 283,65 грн.; на суму заборгованості 20 592,79 грн. за період з 12.09.2019 по 29.09.2019 в розмірі 335,13 грн.;

- по зобов`язанням вересня 2019 року на суму заборгованості 91 385,39 грн.

за період з 09.10.2019 по 28.11.2019 в розмірі 4038,48 грн.; на суму заборгованості 23 169,56 грн. за період з 04.10.2019 по 12.11.2019 в розмірі 813,79 грн.;

- по зобов`язанням жовтня 2019 року на суму заборгованості 6040,99 грн. за

період з 31.10.2019 по 11.12.2019 в розмірі 215,49 грн.; на суму заборгованості 19 459,44 грн. за період з 31.10.2019 по 11.12.2019 в розмірі 694,15 грн.; на суму заборгованості 18 137,03 грн. за період з 01.11.2019 по 25.12.2019 в розмірі 821,38 грн.; на суму заборгованості 62 254,45 грн. за період з 01.11.2019 по 11.12.2019 в розмірі 2 167,82 грн.;

- по зобов`язанням листопада 2019 року на суму заборгованості 1 172,40 грн. за період з 29.11.2019 по 15.12.2019 в розмірі 16,54 грн.; на суму заборгованості 87 273,46 грн. за період з 29.11.2019 по 25.12.2019 в розмірі 1876,98 грн.; на суму заборгованості 24 761,09 грн. за період з 30.11.2019 по 16.03.2020 в розмірі 1848,63 грн.;

- по зобов`язанням грудня 2019 року на суму заборгованості 24 127,99 грн.

за період з 29.12.2019 по 16.03.2020 в розмірі 1249,39 грн., розмір яких є обґрунтованим.

Відповідач у наданому до суду відзиві просить суд зменшити розмір пені.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного Кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з приписами ст.233 Господарського Кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту ст. 233 Господарського Кодексу України, ч.3 ст.551 Цивільного Кодексу України випливає, що вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінюючи надані сторонами докази та обставини справи і їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 ЦК України) та засадах господарського судочинства, визначених ст.2 ГПК України.

Аналогічний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 27.03.2019 р. у справі №912/1703/18.

Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення пені, і дане питання вирішується господарським судом згідно зі ст.86 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (частина шоста статті 3 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Так, зменшення розміру пені є правом суду, розмір такого зменшення грунтується на обставинах справи, встановлених судом при дослідженні поданих сторонами доказів, тому саме суд на власний розсуд вирішує питання про наявність в даному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 15.03.2019 року у справі №910/3652/18 зазначив, що вирішення питання зменшення належних до сплати штрафних санкцій перебуває в межах дискреційних повноважень господарських судів.

Керуючись вказаними нормами права, господарський суд здійснив оцінку ступеня вини відповідача в простроченні виконання зобов`язання за Договором, взявши до уваги що відповідач є стратегічно важливим та соціально значущим об`єктом, неприбутковою організацією та оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем значних негативних наслідків внаслідок порушення відповідачем свого зобов`язання з оплати заборгованості по Договору, а також враховуючи інтереси обох сторін, суд вважає за можливе зменшити розмір стягуваної пені на 70% (41 215,04 грн. - 70%) до 12 364,51 грн.

Також, на думку суду застосоване судом зменшення не суперечить принципу юридичної рівності учасників спору і не свідчить про явне заниження суми неустойки.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Статтею 625 Цивільного Кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування - це збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобов`язання з причини девальвації грошової одиниці України протягом місяця і визначається державою як середньомісячний індекс, який розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; сума, що внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання може мати місце як збільшення суми основного боргу (інфляція), так і зменшення суми основного боргу (дефляція) і для застосування до боржника судом цього виду виключної відповідальності, встановленої законом в зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання, необхідні умови існування у боржника простроченого грошового зобов`язання протягом місяця. Причому саме визначена сума боргу повинна не змінюватись протягом місяця. Якщо відповідачем здійснювались часткові оплати боргу, то застосовується відповідальність у вигляді інфляційних тільки до тієї суми боргу, що не була сплачена та існувала певний час протягом місяця.

За своєю правовою природою 3% річних є мірою виключної відповідальності за прострочку виконання грошового зобов`язання у вигляді плати боржника за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання ним грошового зобов`язання перед кредитором. 3 % річних не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних у загальному розмірі 3 978,53 грн. нараховані:

- по зобов`язанням січня 2019 року на суму заборгованості 82 305,72 грн.

за період з 05.02.2019 по 13.02.2019 в розмірі 60,88 грн.; на суму заборгованості 22 910,58 грн. за період з 05.02.2019 по 20.03.2019 в розмірі 82,85 грн.;

- по зобов`язанням лютого 2019 року на суму заборгованості 22 879,80 грн.

за період з 28.02.2019 по 07.04.2019 в розмірі 73,34 грн.;

- по зобов`язанням березня 2019 року на суму заборгованості 72 495,54 грн.

за період з 29.03.2019 по 25.04.2019 в розмірі 166,84 грн.; на суму заборгованості 23 112,65 грн. за період з 29.03.2019 по 12.05.2019 в розмірі 85,49 грн.;

- по зобов`язанням квітня 2019 року на суму заборгованості 80 510,76 грн.

за період з 04.05.2019 по 12.05.2019 в розмірі 59,56 грн.; на суму заборгованості 23 372,71 грн. за період з 05.05.2019 по 06.06.2019 в розмірі 63,39 грн.;

- по зобов`язанням травня 2019 року на суму заборгованості 81 686,88 грн.

за період з 31.05.2019 по 07.07.2019 в розмірі 255,13 грн.; на суму заборгованості 21 555,07 грн. за період з 31.05.2019 по 10.07.2019 в розмірі 72,64 грн.;

- по зобов`язанням червня 2019 року на суму заборгованості 77 046,55 грн.

за період з 28.06.2019 по 30.10.2019 в розмірі 791,57 грн.; на суму заборгованості 23 661,40 грн. за період з 11.07.2019 по 07.08.2019 в розмірі 54,45 грн.;

- по зобов`язанням липня 2019 року на суму заборгованості 77 591,84 грн. за

період з 31.07.2019 по 07.08.2019 в розмірі 51,02 грн.; на суму заборгованості 21 533,69 грн. за період з 30.07.2019 по 12.09.2019 в розмірі 79,65 грн.;

- по зобов`язанням серпня 2019 року на суму заборгованості 70 823,81 грн.

за період з 30.08.2019 по 21.11.2019 в розмірі 488,98 грн.; на суму заборгованості 20 592,79 грн. за період з 12.09.2019 по 29.09.2019 в розмірі 30,47 грн.;

- по зобов`язанням вересня 2019 року на суму заборгованості 91 385,39 грн.

за період з 09.10.2019 по 28.11.2019 в розмірі 383,07 грн.; на суму заборгованості 23 169,56 грн. за період з 04.10.2019 по 12.11.2019 в розмірі 76,17 грн.;

- по зобов`язанням жовтня 2019 року на суму заборгованості 6040,99 грн. за

період з 31.10.2019 по 11.12.2019 в розмірі 20,85 грн.; на суму заборгованості 19 459,44 грн. за період з 31.10.2019 по 11.12.2019 в розмірі 67,18 грн.; на суму заборгованості 18 137,03 грн. за період з 01.11.2019 по 25.12.2019 в розмірі 81,99 грн.; на суму заборгованості 62 254,45 грн. за період з 01.11.2019 по 11.12.2019 в розмірі 209,79 грн.;

- по зобов`язанням листопада 2019 року на суму заборгованості 1 172,40

грн. за період з 29.11.2019 по 15.12.2019 в розмірі 1,64 грн.; на суму заборгованості 87 273,46 грн. за період з 29.11.2019 по 25.12.2019 в розмірі 193,68 грн.; на суму заборгованості 24 761,09 грн. за період з 30.11.2019 по 23.04.2020 в розмірі 296,50 грн.;

- по зобов`язанням грудня 2019 року на суму заборгованості 24 127,99 грн.

за період з 29.12.2019 по 23.04.2020 в розмірі 231,41 грн., розмір яких є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Також, позивач згідно наданого до суду розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні у загальному розмірі 4 511,83 грн. нараховані:

- по зобов`язанням січня 2019 року на суму заборгованості 22 910,58 грн.

за період з лютий - березень 2019 року в розмірі 320,75 грн.;

- по зобов`язанням лютого 2019 року на суму заборгованості 22 879,80 грн.

за березень 2019 року в розмірі 205,92 грн.;

- по зобов`язанням березня 2019 року на суму заборгованості 72 495,54грн.

за період квітень 2019 року в розмірі 724,96 грн.; на суму заборгованості 23 112,65 грн. за квітень 2019 року в розмірі 231,13 грн.;

- по зобов`язанням квітня 2019 року на суму заборгованості 23 372,71 грн.

за травень 2019 року в розмірі 163,61 грн.;

- по зобов`язанням червня 2019 року на суму заборгованості 77 046,55 грн.

за період липень-жовтень 2019 року в розмірі 385,23 грн.;

- по зобов`язанням серпня 2019 року на суму заборгованості 20 592,79 грн.

за вересень 2019 року в розмірі 144,15 грн.; на суму заборгованості 70 823,81 грн. за період вересень - листопад 2019 року в розмірі 1062,36 грн.;

- по зобов`язанням вересня 2019 року на суму заборгованості 91 385,39грн.

за період жовтень-листопад 2019 року в розмірі 731,08 грн.; на суму заборгованості 23 169,56 грн. за період жовтень 2019 року в розмірі 162,19 грн.;

- по зобов`язанням жовтня 2019 року на суму заборгованості 6040,99 грн.

за період листопад 2019 року в розмірі 6,04 грн.; на суму заборгованості 19 459,44 грн. за період листопад 2019 року в розмірі 19,46 грн.; на суму заборгованості 62 254,45 грн. за період листопад 2019 року в розмірі 62,25 грн.;

- по зобов`язанням листопада 2019 року на суму заборгованості 24 761,09 грн. за період грудень 2019 року - березень 2020 року в розмірі 123,81 грн.;

- по зобов`язанням грудня 2019 року на суму заборгованості 24 127,99 грн.

за період січень-березень 2020 року в розмірі 168,90 грн.

Судом за допомогою програми «ipLex» перевірений розрахунок інфляційних та визначено що розмір інфляційних становить 4 506,24 грн., а саме нарахованих:

- по зобов`язанням січням 2019 року на суму заборгованості 22 910,58 грн.

за період з лютий - березень 2019 року в розмірі 320,75 грн.;

- по зобов`язанням лютого 2019 року на суму заборгованості 22 879,80 грн.

за березень 2019 року в розмірі 205,92 грн.;

- по зобов`язанням березня 2019 року на суму заборгованості 72 495,54грн.

за період квітень 2019 року в розмірі 724,96 грн.; на суму заборгованості 23 112,65 грн. за квітень 2019 року в розмірі 231,13 грн.;

- по зобов`язанням квітня 2019 року на суму заборгованості 23 372,71 грн.

за травень 2019 року в розмірі 163,61 грн.;

- по зобов`язанням червня 2019 року на суму заборгованості 77 046,55 грн.

за період липень-жовтень 2019 року в розмірі 380,67 грн.;

- по зобов`язанням серпня 2019 року на суму заборгованості 20 592,79 грн.

за вересень 2019 року в розмірі 144,15 грн.; на суму заборгованості 70 823,81 грн. за період вересень - листопад 2019 року в розмірі 1062,36 грн.;

- по зобов`язанням вересня 2019 року на суму заборгованості 91 385,39грн.

за період жовтень-листопад 2019 року в розмірі 731,08 грн.; на суму заборгованості 23 169,56 грн. за період жовтень 2019 року в розмірі 162,19 грн.;

- по зобов`язанням жовтня 2019 року на суму заборгованості 6040,99 грн.

за період листопад 2019 року в розмірі 6,04 грн.; на суму заборгованості 19 459,44 грн. за період листопад 2019 року в розмірі 19,46 грн.; на суму заборгованості 62 254,45 грн. за період листопад 2019 року в розмірі 62,25 грн.;

- по зобов`язанням листопада 2019 року на суму заборгованості 24 761,09 грн. за період грудень 2019 року - березень 2020 року в розмірі 123,11 грн.;

- по зобов`язанням грудня 2019 року на суму заборгованості 24 127,99 грн.

за період січень-березень 2020 року в розмірі 168,56 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних в розмірі 5,59 грн. (4 511,83 грн. - 4 506,24 грн.) задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення ч. 1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Квартирно - експлуатаційного відділу міста Миколаєва (54056, м.Миколаїв, пр.Миру, буд.62-А, ) на користь Міського комунального підприємства "Миколаївводоканал" (54055, м.Миколаїв, вул.Погранична, 161, , п/р НОМЕР_1 в ПАТ «БАНК ВОСТОК» м.Дніпро, МФО 307123) заборгованості у розмірі 48 889,08 грн., 12 364,51 грн. - пені, 3 978,53 грн. - 3% річних, інфляційних у розмірі 4 506,24 грн. та 2 101,79 грн. судового збору

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням п.4 розділу Х "Прикінцеві положення" ГПК України та підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Н.О. Семенчук