ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1736/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА", м. Київ
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-гарант", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 14932,24 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА", м. Київ, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-гарант", м. Харків, про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 14932,24 грн., завданої в порядку ДТП, в порядку суброгації. Також позивач просить суд покласти на відповідача понесені ним судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 09.06.2020 прийнято позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА", м. Київ, до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи № 922/1736/20 призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

30.06.2020 представником відповідача, через канцелярію суду надано заяву про визнання позову, в якій визнав позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА", м. Київ, в розмірі 14932,24 грн. та просив суд, у відповідності до приписів ст. 130 ГПК України, вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Згідно ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно ст. 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Згідно із ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

З`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА", м. Київ (позивач) та ТОВ «Порше Лізинг Україна» (далі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 245001/4098/0002936 від 12.02.2018 (далі - договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом «Volkswagen Golf Sportwagen» д/н НОМЕР_1 , його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

13.08.2019 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «Volkswagen Golf Sportwagen» д/н НОМЕР_1 та «Toyota Highlander» д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СК «Мега-Гарант», м. Харків (відповідач), згідно полісу АО1510383.

У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "УНІКА", транспортний засіб «Volkswagen Golf Sportwagen», який належить страхувальнику на праві приватної власності.

Загальна вартість запчастин та ремонтних робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля «Volkswagen Golf Sportwagen», в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку СТО склала 19528,20 грн.

За страховим випадком позивачем складено страховий акт № 00313469/1 та було визначено суму страхового відшкодування на підставі розрахунку страхового відшкодування в розмірі 16932,24 грн., виплата якої підтверджується платіжним дорученням № 107243 від 09.09.2019.

Таким чином Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов договору.

Відповідно до постанови П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05.09.2019 по справі № 190/1272/19 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до умов полісу ОСЦПВ АО 1510383 розмір франшизи становить 2000,00 грн.

Отже, сума зобов`язання, що має бути сплачена відповідачем становить 14932,24 грн.

24.09.2019 позивачем на адресу відповідача направлено заяву про виплату страхового відшкодування за вих. № 25903, яка залишилась з боку відповідача без відповідного реагування, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Статті 979 ЦК України та 16 Закону України "Про страхування" визначають, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Свої зобов`язання за договором майнового страхування позивач виконав у повному обсязі, виплативши, на виконання умов договору страхування страхове відшкодування в розмірі 16932,24 грн. (платіжне доручення № 107243 від 09.09.2019), відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування за страховим актом № 00313469/1.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає (постанова Верховного Суду України від 22 січня 2013 у справі № 3-72 гс 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, позивач, після виплати страхового відшкодування, отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки настає у особи, винної у заподіянні збитків (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи, відповідно до постанови П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 05.09.2019 по справі № 190/1272/19 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СК «Мега-Гарант», м. Харків, згідно полісу АО1510383.

Оскільки вина застрахованої у відповідача за полісом АО1510383 особи встановлена, то ДТП, що сталася 13.08.2019, відповідно до ст. 6 Закону, є страховим випадком, внаслідок якого у відповідача настає обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування.

Приписами ст. 990 ЦК України та ст. 25 Закону України "Про страхування" встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до полісу № АО1510383 встановлено ліміт за шкоду майну 100000,00 грн., франшиза у розмірі 2000,00 грн.

Відповідно до ст. 9 Закону України „Про страхування" та ст. 12 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, крім випадків відшкодування шкоди, завданої життю та/або здоров`ю потерпілих.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що обґрунтований розмір страхового відшкодування становить 14932,24 грн. (100000,00 грн. (ліміт за шкоду майну відповідно до полісу) - 2 000,00 грн. (франшиза за полісом).

Згідно зі ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Таким чином, на підставі вищезазначеного, до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 14932,24 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідач у встановлений законом строк, суму страхового відшкодування позивачу не виплатив.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з виплати позивачеві страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 191 ГПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем, суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд зазначає, що подана Акціонерним товариством "Страхова компанія "Мега-Гарант" заява про визнання позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст.ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також позивачем заявлена вимога щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., які підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Ст. 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

В ч. 3 ст. 126 ГПК України вказано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження факту понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката суду надані такі докази:

- договір про надання професійної правничої допомоги від 11.12.2019 № 1/19ю, укладений між позивачем (клієнтом) та АБ "Адвокатським бюро Олександра Лисова "Еквіт" (бюро), за умовами якого бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

- розрахунок витрат на правову допомогу, з якого вбачається надання бюро робіт (послуг) на правову допомогу, загальною вартістю 5000,00 грн.

- акт наданих послуг № 34 від 22.05.2020 на суму 5000,00 грн., підписаний представниками клієнта та бюро.

- платіжне доручення № 111280 від 22.05.2020 про сплату ПрАТ "СК "УНІКА" 5000,00 грн. АБ "АБ Олександра Лисова "Еквіт", відповідно до договору " 1/19ю.

- ордер ПрАТ "СК "УНІКА", виданий Лисову О.О.

За змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в загальній сумі 5000,00 грн.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката від відповідача не надходило.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи наведене, понесені позивачем витрати на правничу допомогу покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи викладене, на відповідача покладається судовий збір в розмірі 50% сплаченого позивачем судового збору, який стягується на користь позивача та роз`яснює позивачу можливість повернення 50% сплаченого судового збору з держбюджету України, за ухвалою суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 124, 129-1 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 126, 129, 130, 191, 236-238 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (04070, м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А, ) суму страхового відшкодування в розмірі 14932,24 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., судовий збір в розмірі 1051,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено 13.07.2020.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/1736/20