УХВАЛА

21 липня 2020 року

м. Київ

справа № 910/10470/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Шевчик О.Ю.,

учасники справи:

позивач - комунальне підприємство "Київтранспарксервіс",

представник позивача - не з`явився,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Гром",

представник відповідача - Сабадин А.В., адвокат (ордер від 21.07.2020 № 784443, свідоцтво від 08.12.2017 № 6332/10),

розглянувши касаційну скаргу комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

на рішення господарського суду міста Києва від 19.12.2019 (головуючий суддя Демидов В.О.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 (головуючий Попікова О.В., судді: Євсіков О.О. і Корсак В.А.)

у справі № 910/10470/19

за позовом комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (далі - Підприємство)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Гром" (далі - Товариство)

про визнання договору таким, що припинився, та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства про визнання договору таким, що припинився, та зобов`язання звільнити паркувальний майданчик.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час обстеження майданчика для паркування представниками Підприємства було встановлено порушення Товариством умов договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування від 08.12.2017 №ДНП-2017-12/66 (далі - Договір), а саме: паркування автомобілів у більшій кількості, ніж визначено умовами Договору; відсутня розмітка місць для паркування; відсутні позначки місць пільгового паркування.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.12.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2020, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що Підприємством не доведено підстав, передбачених укладеним сторонами Договором, для його розірвання в односторонньому порядку.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Підприємство звернулось до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на те, що судами ухвалено оскаржувані рішення без врахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди в оскаржуваних рішеннях не врахували висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 04.06.2018 у справі № 910/20720/16 та від 03.02.2020 у справі № 910/6312/19 щодо визначення правової природи Договору у подібних правовідносинах.

Від Товариства відзив на касаційну скаргу не надходив.

Ухвалою Касаційного господарського суду від 01.07.2020 відкрито касаційне провадження у справі № 910/10470/19 за касаційною скаргою Підприємства та призначено її розгляд у судовому засіданні.

Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 20.07.2020 № 29.3-02/1266 у зв`язку з відпусткою судді Колос І.Б. призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 910/10470/19, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.

Перевіривши матеріали справи та касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність передачі справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з огляду на таке.

У даній справі № 910/10470/19 суди, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, встановили, що відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частиною першою статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною першою статті 763 ЦК України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Отже, ознаками договору найму (оренди) є: надання певного майна особою, яка уповноважена ним розпоряджатися, у володіння та користування (або тільки у користування) іншій особі без переходу до такої особи права власності; має тимчасовий характер. По закінченні строку оренди майно повертається наймодавцю; договір завжди оплатний: наймач має сплачувати наймодавцеві за користування майном.

Таким чином, суди дійшли висновку, що укладений Підприємством та Товариством Договір за своєю правовою природою є договором найму (оренди), оскільки йому притаманні усі риси такого виду договорів.

Водночас Верховний Суд у складі колегії суддів іншої палати [Стратієнко Л.В. (головуючий), Студенець В.І., Ткач І.В. та Берднік І.С. (головуючий), Міщенко І.С., Суховий В.Г. відповідно] ухвалив постанови від 04.06.2018 у справі № 910/20720/16, від 03.02.2020 у справі № 910/6312/19, якими залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій та погодився з висновком судів про те, що договори про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування є договором надання послуг, оскільки передбачає вчинення Підприємством як виконавцем певних дій (надання права на організацію та експлуатацію місць паркування транспортних засобів) за плату, відтак до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі такого договору слід, застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини надання послуг.

Відповідно до частини другої статті 302 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України ) суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Згідно з частиною першою статті 303 ГПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах щодо визначення правової природи договору про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду у складі колегії суддів інших палат (постанови від 04.06.2018 у справі № 910/20720/16, від 03.02.2020 у справі № 910/6312/19), тому справа № 910/10470/19 підлягає передачі на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 11.06.2018 у справі № 910/8413/17 колегія суддів також висловила правову позицію стосовно того, що подібний договір є договором найму майнових прав, оскільки предметом договору є передача стороною-1 за плату стороні-2 на організацію та експлуатацію місць для платного паркування транспортних засобів та спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів.

Керуючись статтями 234, 302, 303 ГПК України, Касаційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Справу № 910/10470/19 разом з касаційною скаргою комунального підприємства "Київтранспарксервіс" та доданими до неї документами передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов

Суддя В. Селіваненко