ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2020 р.м. ХарківСправа № 922/1100/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка", м. Запоріжжя
до Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод", м. Чугуїв
про стягнення коштів в розмірі 91386,67 грн.
за участю представників сторін:

не з`явились

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка", м. Запоріжжя, звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод", м. Чугуїв, про стягнення заборгованості за договором поставки № ПЕ 08/04-19 від 08.04.2019, в розмірі 91386,67 грн., з яких: 75343,36 грн. - основна заборгованість, 2126,82 грн. - 3% річних, 1130,15 грн. - інфляційні збитки, 12786,34 грн. - пеня, підставою нарахування якої стало порушення відповідачем умов даного договору в частині вчасної та в повному обсязі оплати за поставлений товар. Також просить суд покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.04.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19.05.2020 о 12:00 год.

Протокольними ухвалами від 19.05.2020, 10.06.2020 у судових засіданнях оголошувалась перерва, в порядку ст. 216 ГПК України.

Ухвалою господарського суду від 24.06.2020, за клопотанням представника відповідача, задля дотримання карантинного режиму та недопущення поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, у зв`язку з запровадженням карантину, з метою забезпечення прав сторін на участь в судових засіданнях та надання відповідачем до суду відзиву на позов, судом відкладено розгляд справи № 922/1100/20 по суті на 15.07.2020 об 11:00 год.

Представник позивача у судове засідання 15.07.2020 не з`явився. Ухвалою господарського суду від 03.07.2020 клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 15276) - залишено без задоволення.

Представник відповідача у судове засідання 15.07.2020 не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позов суду не надав, заборгованість не спростував. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів по справі покладено на сторони, суд, враховуючи ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, згідно ч.9 ст. 165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи, суд зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

З`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

У березні місяці 2019 року Державним підприємством «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» (ДП "ЧАРЗ", відповідач, покупець) на ЕТМ (електронно-торговий майданчик) https://smarttender.biz/ був опублікований запит на комерційну пропозицію на закупівлю продукції.

У зазначеному запиті ДП «ЧАРЗ» вказав початкову ставку, умови оплати, доставки та інші істотні умови, в тому числі в якості додатку до оголошення був опублікований проект договору.

ТОВ «Промелектроніка» (ТОВ «Промелектроніка», позивач, постачальник) приймало участь в проведені аукціону за результатами якого було визнано переможцем.

08.04.2019 між ТОВ «Промелектроніка» та ДП «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» був укладений договір № ПЕ 08/04-19, проект якого був опублікований в якості додатку до Оголошення про закупівлю.

Згідно з п.п.1.1 договору постачання товару, постачальник зобов`язується поставити покупцю товар згідно специфікації (додаток № 1), а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату, на умовах даного договору.

П. 5.1. та п. 5.2. договору постачання товару передбачено, що покупець здійснює оплату наступним чином: 5.1.1. 100% вартості Товару перераховує постачальнику після отримання товару та проходження вхідного контролю. 5.2. Розрахунки за отриманий товар здійснюються в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідно до п. 4.3. договору поставки товару, передача - приймання товару за кількістю здійснюється в пункті поставки.

Згідно з п. 4.4. договору поставки товару, приймання товару за якістю здійснюється на підприємстві покупця.

Умовами п. 7.2. договору поставки товару, у випадку виявлення дефектів в поставленому товарі, покупець має право заявити рекламацію, та надає постачальнику рекламаційний акт.

П. 8.3. договору поставки товару передбачено, що при порушенні строків оплати товару, покупець сплачує постачальнику, за вимогою останнього, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення, але не більше 1% від вартості товару.

Після укладання вказаного договору та специфікації, позивач надіслав боржнику рахунок-фактуру №СФ-0000525 від 08.04.2019 на суму 75343,36 грн. з ПДВ.

10.04.2019 на адресу відповідача, за видатковою накладною № РН-0000482 від 10.04.2019, була здійснена поставка товару на суму 70108,52 грн. з ПДВ.

18.04.2019 на адресу відповідача, за видатковою накладною № РН-0000536 від 18.04.2019, була здійснена поставка товару на суму 5234,83 грн. з ПДВ.

Вказані видаткові накладні підписані сторонами договору поставки товару, без зауважень.

На адресу позивача від відповідача не надходили претензії чи акти рекламації щодо кількості, номенклатури, якості або невідповідності стандартам України, технічним умовам, відповідним ДСТУ діючим в Україні.

Таким чином, позивач виконав взяті на себе зобов`язання за договором поставки товару від 08.04.2019 та поставив відповідачу товар, відповідно до вище зазначених видаткових накладних.

Натомість, в порушення умов укладеного між сторонами договору поставки товару від 08.04.2019, відповідач, взяті на себе зобов`язання з оплати товару не виконав та, станом на 20.03.2020, поставлений товар за рахунком за №СФ-0000525 від 08.04.2019 відповідачем не оплачений.

Несплата відповідачем, у передбачені договором строки, за поставлений товар, в сумі 75343,36 грн., і стала підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду Харківської області, за захистом свого порушеного права. При цьому, позивач просить суд стягнути на свою користь: 2126,82 грн. - 3% річних, 1130,15 грн. - інфляційних втрат, 12786,34 грн. - пені.

На час розгляду даного спору, матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем суми заборгованості за договором поставки від 08.04.2019, в добровільному порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Ч. 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, відповідно до наданих до матеріалів справи видаткових накладних № РН-0000482 від 10.04.2019, № РН-0000536 від 18.04.2019, позивачем була здійснена поставка товару на суму 75343,36 грн. з ПДВ. Вказані видаткові накладні підписані сторонами договору поставки товару, без зауважень.

Проте, всупереч вимогам договору поставки від 08.04.2019, свої зобов`язання щодо своєчасної оплати за отриманий товар відповідач не виконав.

Суд зазначає, що підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими ч. 1 ст. 692 ЦК України.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати товару за договором поставки від 08.04.2019.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати суму боргу за договором поставки від 08.04.2019 в сумі 75343,36 грн. та не спростував дану суму заборгованості, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за договором поставки в розмірі 75343,36 грн., належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 230, 231 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як передбачено п. 8.3. договору поставки товару, при порушенні строків оплати товару, покупець сплачує постачальнику, за вимогою останнього, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення, але не більше 1% від вартості товару.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В ч. 2 ст. 343 ГК України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки від 08.04.2019, позивач нарахував відповідачеві пеню, яка, станом на 20.03.2020, становить 12786,34 грн.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані, зокрема й щодо вини в невиконанні взятих на себе зобов`язань по сплаті грошових коштів у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про правомірність нарахування позивачем пені в розмірі 12786,34 грн. Розрахунок суми пені перевірено судом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 2126,82 грн. та 1130,15 грн. інфляційних витрат, нарахованих згідно ч.2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання, підлягають задоволенню як правомірні та обґрунтовані. Здійснений позивачем розрахунок перевірено судом.

При цьому, суд зазначає, що відповідачем в процесі розгляду справи, не надано до суду заперечень щодо розрахунку суми пені, 3% річних та інфляційних втрат, заявлених позивачем до стягнення на свою користь, також не надано контррозрахунку заявлених до стягнення зазначених сум.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, тому є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також позивачем заявлена вимога щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5100,00 грн., які підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Ст. 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

В ч. 3 ст. 126 ГПК України вказано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження факту понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката суду надані такі докази:

- договір-доручення про надання правової допомоги від 07.05.2019, укладений між позивачем (клієнтом) та адвокатським бюро "Сергія Жечева", за умовами якого адвокатське бюро зобов`язується надати клієнту правову допомогу, а клієнт зобов`язується прийняти і оплатити надану його правову допомогу.

- додаткова угода №1 до договору-доручення про надання правової допомоги від 07.05.2019, якою визначена вартість виконаної адвокатом роботи щодо надання правової допомоги клієнту;

- розрахунок суми гонорару адвоката за надану клієнту правову допомогу в розмірі 5100,00 грн.;

- акт приймання-передачі виконаних адвокатом робіт за договором від 07.05.2019, підписаний виконавцем (адвокатським бюро) та клієнтом та скріплений печатками сторін;

- ордер позивача на представництво його інтересів адвокатом Жечевим Сергієм Олександровичем;

- свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю від 27.04.2011 № 864, видане Жечеву Сергію Олександровичу ;

- платіжне доручення № 7038 від 19.03.2020 про сплату клієнтом - ТОВ "Промелектроніка" АБ "Сергія Жечева" 5100,00 грн. витрат на правову допомогу

За змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в загальній сумі 5100,00 грн.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката від відповідача не надходило. Враховуючи наведене, витрати на послуг адвоката покладаються на відповідача.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи задоволення заявлених позивачем позовних вимог у повному обсязі, судовий збір у розмірі 2102,00 грн. покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 126, 129, 165, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 247, 252, 256 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (63501, Харківська область, м. Чугуїв, мікрорайон Авіатор, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 4-А, ) суму основної заборгованості за договором поставки від 08.04.2019 в розмірі 75343,36 грн., 3% річних в розмірі 2126,82 грн., інфляційні втрати в розмірі 1130,15 грн., пеню в розмірі 12786,34 грн., судовий збір в розмірі 2102,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 5100,00 грн.

Видати наказі після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (69002, м. Запоріжжя, вул. Фортечна, 4-А, );

Відповідач - Державне підприємство "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (63501, Харківська область, м. Чугуїв, мікрорайон Авіатор, ).

Повне рішення складено 15.07.2020.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/1100/20