ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2020 року м.Дніпро Справа № 908/794/19 (905/1646/17)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецова В.О.,

суддів Чередка А.Є., Коваль Л.А.,

секретар судового засідання Крицька Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Іванченко Ірини Валеріївни на ухвалу господарського суду Запорізької області від 07.04.2020 (суддя Юлдашев О.О.) по справі

за позовом ОСОБА_2 , м. Київ

до відповідача 1 товариства з обмеженою відповідальністю "Ватсон-Телеком", м. Запоріжжя

відповідач 2 фізична особа-підприємець Іванченко Ірина Валеріївна, м. Київ

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст вимог та заяви про забезпечення позову

07.04.2020 ОСОБА_2 подано до господарського суду Запорізької області заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить суд вжити заходів по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - нежилі приміщення №№ 1, 2, 3 (групи приміщень № 3 (три), приміщення з № 1 (один) по № 27 (двадцять сім) (групи приміщень № 12 (дванадцять)), приміщення з № 1 (один) по 25 (двадцять п`ять) (групи приміщень № 3а (три «а»)), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (літера «А»), загальною площею 1694,8 кв.м., (в тому числі: офісні приміщення площею - 1239,30 кв.м., місця спільного користування: 455,50 кв.м.), що складає 67/100 частин від нежилого будинку площею 2 530,00 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №00).

Заява про забезпечення позову обґрунтована посиланням на те, що ухвалою господарського суду від 10.12.2019 у справі №908/794/19, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.03.2020, визнано кредиторські вимоги ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю "Ватсон-Телеком" у розмірі 11 397 358,00 грн основного боргу з четвертою чергою задоволення.

Предметом спору у справі №908/794/19 (905/1646/17) є визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 09.10.2015.

Позивач вважає, що укладаючи договір про відчуження нежилих приміщень від 09.10.2015 за заниженою ціною, сторони договору зловживали своїм правом, вчинили дії з метою виведення майна з власності ТОВ "Ватсон-Телеком" для уникнення розрахунку з колишнім засновником. На сьогоднішній день вказане майно може бути відчужено, а можливо й неодноразово, з метою ускладнення виконання ймовірних судових рішень.

ІІ. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.04.2020 заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено повністю. Вжито заходи забезпечення позову, а саме: накладено арешт на нерухоме майно, - нежилі приміщення №№ 1, 2, 3 (групи приміщень № 3 (три), приміщення з № 1 (один) по № 27 (двадцять сім) (групи приміщень № 12 (дванадцять)), приміщення з № 1 (один) по 25 (двадцять п`ять) (групи приміщень № 3а (три «а»)), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (літера «А»), загальною площею 1694,8 кв.м., (в тому числі: офісні приміщення площею - 1239,30 кв.м., місця спільного користування: 455,50 кв.м.), що складає 67/100 частин від нежилого будинку площею 2 530,00 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 00). Заборонено будь-яким особам вживати будь-які дії щодо відчуження (в тому числі передачі права власності, передачі в іпотеку, управління) нежилі приміщення №№ 1, 2, 3 (групи приміщень № 3 (три), приміщення з № 1 (один) по № 27 (двадцять сім) (групи приміщень № 12 (дванадцять)), приміщення з № 1 (один) по 25 (двадцять п`ять) (групи приміщень № 3а (три «а»)), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (літера «А»), загальною площею 1694,8 кв.м., (в тому числі: офісні приміщення площею - 1239,30 кв.м., місця спільного користування: 455,50 кв.м.), що складає 67/100 частин від нежилого будинку площею 2530,00 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 00). Заборонено Міністерству юстиції України, Департаменту нотаріату та державної реєстрації, управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, нотаріусам України, іншим суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам та будь-яким іншим особам здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо нерухомого майна нежилі приміщення №№ 1, 2, 3 (групи приміщень № 3 (три), приміщення з № 1 (один) по № 27 (двадцять сім) (групи приміщень № 12 (дванадцять)), приміщення з № 1 (один) по 25 (двадцять п`ять) (групи приміщень № 3а (три «а»)), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (літера «А»), загальною площею 1694,8 кв.м., (в тому числі: офісні приміщення площею - 1239,30 кв.м., місця спільного користування: 455,50 кв.м.), що складає 67/100 частин від нежилого будинку площею 2530,00 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 00) зокрема: заборонити здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів, відновлення таких записів, скасування записів про попереднє скасування записів щодо нерухомого майна, тощо.

Ухвала місцевого господарського суду вмотивована посиланням на наявність підстав вважати, що майно за договором купівлі-продажу від 09.10.2015 було відчужено з власності боржника за заниженою вартістю та з метою уникнення розрахунку з своїм колишнім засновником. У зв`язку з цим існують реальні підстави вважати, що фізична особа-підприємець Іванченко І.В. спробує вчиняти дії з відчуження спірного майна третім особам, що перешкодить визнанню договору купівлі-продажу недійсним, поверненню відчуженого майна та реальному виконанню рішення суду у разі задоволення позову. Крім того, завдасть збитки боржнику та його кредиторам.

ІІІ. Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи учасників справи

3.1 Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду Іванченко Ірина Валеріївна звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати; ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у заяві про забезпечення позову повністю.

Скаржник зауважує, що предметом розгляду даної справи є визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 09.10.2015 (немайновий спір), жодних майнових вимог, які б потребували забезпечення, в межах даної справи позивачем не заявлено. Наведене було встановлено ухвалою господарського суду Донецької області від 09.08.2018 у справі №905/1646/17 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "Ватсон-Телеком" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, якою було відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову саме з вищезазначених причин. Ухвалу не було оскаржено. Жодних нових обставин, що з`явились після 09.08.2018 (дата постановлення ухвали господарського суду Донецької області про передачу справи №905/1646/17 для розгляду за виключною підсудністю до господарського суду Запорізької області в межах справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Ватсот-Телеком") для забезпечення позову ОСОБА_2 не наведено.

Також 06.09.2018 ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно у справі №905/769/17.

На думку заявника апеляційної скарги, припущення господарського суду та ОСОБА_2 з приводу мети укладення договору є предметом розгляду даної справи і до набрання законної сили рішенням у цій справі діє презумпція правомірності правочину.

Іванченко І.В. стверджує, що з моменту покупки нерухомого майна, нею не вчинялися жодні дії, які б свідчили про намір його відчуження.

3.2 Доводи інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу господарського суду залишити без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на те, що очевидним є вплив рішення по справі №908/794/19 (905/1646/17) на наповнення конкурсної маси боржника, розподілення її між кредиторами та формування вимог кредиторів по справі про банкрутство №908/794/19.

Враховуючи набрання законної сили ухвалою господарського суду від 10.12.2019 по справі №908/794/19 та фактично встановлення реальної суми відшкодування боржника перед ОСОБА_2 і як наслідок встановлення того факту, що сторони спірного договору зловживали своїм правом і вчинили дії з метою виведення майна з власності ТОВ "Ватсое-Телеком", у позивача були підстави вважати, що Іванченко І.В. спробує вчинити дії по відчуженню спірного майна третім особам з метою унеможливлення повернення вказаного майна у власність товариства з обмеженою відповідальністю "Ватсон-Телеком" з метою наповнення конкурсної маси боржника та розподілення її між кредиторами.

Також позивач вважає, що Іванченко І.В. могла вчинити інші дії щодо унеможливлення повернення спірного майна у власність товариства з обмеженою відповідальністю "Ватсон-Телеком".

За твердженням позивача на час звернення до суду із заявою про забезпечення позову у 2018 році, ще не було проведено судову комплексну економічну та товарознавчу експертизу від 30.07.2019 у справі №905/769/17, якою встановлено відчуження спірного майна за заниженою в 10 разів ціною.

Крім того на момент розгляду заяви в 2018 році, один з відповідачів не перебував у стадії банкрутства і відповідно суд не міг бачити всі ризики, які бачить суд в 2020 році, маючи в провадженні справу про банкрутство продавця майна та підтвердження заниженої ціни при продажі.

ІV. Апеляційне провадження

4.1 Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.04.2020 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі головуючого судді Кузнецова В.О., суддів Чередка А.Є., Коваль Л.А.

Розпорядженням керівника апарату суду від 06.05.2020 №464/20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Кузнецова В.О.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 06.05.2020 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі головуючого судді Паруснікова Ю.Б., суддів Чередка А.Є., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2020 визнано поважною причину пропуску Іванченко Іриною Валеріївною процесуального строку на оскарження ухвали господарського суду Запорізької області від 07.04.2020; поновлено пропущений процесуальний строк; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

Розпорядженням керівника апарату суду від 13.05.2020 №502/20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з виходом на роботу після відпустки судді Кузнецова В.О.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.05.2020 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі головуючого судді Кузнецова В.О., суддів Чередка А.Є., Коваль Л.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.05.2020 прийнято до свого провадження справу за апеляційною скаргою Іванченко Ірини Валеріївни на ухвалу господарського суду Запорізької області від 07.04.2020; призначено справу до розгляду на 22.06.2020.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.06.2020 розгляд справи відкладено до 13.07.2020.

13.07.2020 у судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача-1, які надали відповідні пояснення.

Інші учасники справи не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що неявка інших учасників справи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

13.07.2020 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

4.2 Стислий виклад обставин справи, встановлених судами

ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Ватсон-Телеком" та фізичної особи-підприємця Іванченко Ірини Валеріївни про визнання недійсними договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 09 жовтня 2015 року серія та номер: 1103, укладений між ТОВ "Ватсон-Телеком" та фізичною особою Іванченко Іриною Валеріївною , яким відчужено нежитлові приміщення №№ 1, 2, 3 (групи приміщень № 3 (три), приміщення з № 1 (один) по № 27 (двадцять сім) (групи приміщень № 12 (дванадцять)), приміщення з № 1 (один) по 25 (двадцять п`ять) (групи приміщень № 3а (три «а»)), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (літера «А»), загальною площею 1694,8 кв.м., (в тому числі: офісні приміщення площею - 1239,30 кв.м., місця спільного користування: 455,50 кв.м.), що складає 67/100 частин від нежилого будинку площею 2530,00 кв.м.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду в межах справи № 908/794/19 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Ватсон-Телеком".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладаючи договір про відчуження нежилих приміщень від 09 жовтня 2015 року серія та номер: 1103, сторони договору зловживали своїм правом, вчинили дії з метою виведення майна з власності ТОВ «Ватсон-Телеком». Метою виведення майна було уникнення розрахунку з своїм колишнім засновником, тож ТОВ «Ватсон-Телеком» і організувало відчуження майна за заниженою ціною.

Позивач вважає, що спірний договір купівлі-продажу нежилих приміщень має також і ознаки фіктивного правочину, оскільки крім того, що укладення спірного договору мало на меті ухилення від виконання зобов`язання ТОВ «Ватсон-Телеком» перед ОСОБА_2 , також договір купівлі-продажу не мав мети створення правових наслідків, які обумовлювались цим правочином.

ОСОБА_2 звернувся до господарського суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів по забезпеченню позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - нежилі приміщення №№ 1, 2,3 (групи приміщень № 3 (три), приміщення з № 1 (один) по № 27 (двадцять сім) (групи приміщень № 12 (дванадцять)), приміщення з № 1 (один) по 25 (двадцять п`ять) (групи приміщень № 3а (три «а»)), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (літера "А"), загальною площею 1 694, 8 кв.м., (в тому числі: офісні приміщення площею - 1239,30 кв.м., місця спільного користування: 455,50 кв.м.), що складає 67/100 частин від нежилого будинку площею 2 530,00 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 00).

4.3 Позиція апеляційного господарського суду у справі

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення у судовому засіданні присутніх учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та наданих заперечень, дослідивши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, враховуючи таке.

Положенням статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Згідно до вимог частини першої статі 137 Господарського процесуального кодексу позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, аналіз положень статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, вказує на те, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Враховуючи положення частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд насамперед повинен з`ясувати зміст позовних вимог, а також правові підстави позову, оскільки суд, який не вирішує спір по суті, у будь-якому випадку не може застосувати такий захід забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справах № 906/824/17 (ухвала від 07.08.2018) та № 902/483/18 (постанова від 21.01.2019).

Оскільки у цій справі позивач звернувся до суду з позовною вимогою немайнового характеру (визнання недійсними договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 09.10.2015), судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову заявником не зазначено яким чином невжиття заходів забезпечення позову у цій справі унеможливить чи істотно ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що доводи ОСОБА_2 , з якими безпідставно погодився суд першої інстанції, ґрунтуються виключно на припущеннях та не мають жодних об`єктивних підстав вважати, що у майбутньому Іванченко І.В. має намір здійснити відчуження спірного нерухомого майна, вчиняє дії з реалізації майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Приймаючи до уваги недоведення позивачем наявності обставин, що свідчать про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду або ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, з урахуванням предмету позову - визнання недійсним договору, колегія суддів приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позову із зазначених в ній мотивів та визначеними заходами до забезпечення позову є необґрунтованою, а тому місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку про задоволення цієї заяви.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи позивача щодо мети укладеного договору купівлі-продажу та продажу спірного нерухомого майна за заниженою ціною, оскільки ці доводи є тотожними із підставами заявлених позовних вимог.

Водночас на стадії вирішення питання про наявність або відсутність підстав для забезпечення позову, судом не оцінюється правомірність та обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції вийшов за межі вимог, викладених у заяві про забезпечення позов, оскільки в заяві про забезпечення позову не було заявлено такої вимоги, як заборона будь-яким особам вживати будь-які дії щодо відчуження спірного нерухомого майна та заборона Міністерству юстиції України, Департаменту нотаріату та державної реєстрації, управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, нотаріусам України, іншим суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам та будь-яким іншим особам здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або обтяжень щодо цього майна.

4.4 Висновки апеляційного господарського суду за результатами апеляційного перегляду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду є такою, що не відповідає нормам процесуального права, постановлена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала господарського суду - скасуванню.

Керуючись ст.ст.269,275,277,281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Іванченко Ірини Валеріївни задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 07.04.2020 по справі №908/794/19 (905/1646/17) скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постанова складена у повному обсязі 16.07.2020

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді А.Є.Чередко

Л.А.Коваль