РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.07.2020Справа № 910/18686/19
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., за участю секретаря судового засідання Бігми Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» (04201, м. Київ, вул. Кондратюка, буд. 1; ідентифікаційний код: 38261519)

до Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» (04201, м. Київ, вул. Кондратюка, буд. 1; ідентифікаційний код: 20022334)

про стягнення 780098,62 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24.12.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» про стягнення 780098,62 грн, з яких 680644,89 грн основного боргу, 86505,50 грн пені, 7765,02 грн 3% річних та 5183,21 грн інфляційних втрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору №15/001 від 15.05.2015 не у повному обсязі оплатив надані за період з січня по листопад 2019 року послуги, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 680644,89 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 86505,50 грн пені, 7765,02 грн 3% річних та 5183,21 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2019 відкрито провадження у справі №910/18686/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.01.2020, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

У підготовчому засіданні 27.01.2020 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 04.03.2020.

31.01.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав на те, що надання послуг за Договором №15/001 від 15.05.2015 припинилось з 01.03.2019. Зокрема, відповідач пояснив, що до 01.02.2019 машиномісця, які були предметом надання послуг, знаходились в користування у позивача за Договором оренди №16/05-19/10 від 01.04.2016. Однак, відповідач був змушений розірвати вказаний договір оренди та в судовому порядку (справа №910/17410/18) стягнув з позивача заборгованість. При цьому, 01.02.2019 машиномісця, які були предметом договору оренди, були повернуті відповідачу.

При цьому, 01.02.2019 відповідач надіслав позивачу повідомлення про розірвання Договору №15/001 від 15.05.2015, так як потреба у наданні таких послуг відпала.

Таким чином, як зазначає відповідач, починаючи з 01.03.2019 відповідач самостійно обслуговує власні машиномісця, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є безпідставними.

При цьому, відповідач визнає наявність у нього обов`язку оплатити за надані позивачем послуги за січень-лютий 2019 року та відшкодувати вартість спожитої електричної енергії.

10.02.2020 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що йому не надсилався відповідачем лист про розірвання Договору №15/001 від 15.05.2015

19.02.2020 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які суд долучив до матеріалів справи.

26.02.2020 позивачем подані письмові пояснення по справі.

Підготовче засідання, призначене на 04.03.2020, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Чинчин О.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2020 підготовче засідання у справі №910/18686/19 призначено на 01.04.2020.

Підготовче засідання, призначене на 01.04.2020, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Чинчин О.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2020 підготовче засідання у справі №910/18686/19 призначено на 13.05.2020.

У підготовчому засіданні 13.05.2020 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 04.06.2020.

У підготовчому засіданні 04.06.2020 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.07.2020.

Представник позивача у судове засідання 01.07.2020 не з`явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 04.06.2020 та розпискою про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.07.2020.

Представник відповідача у судове засідання 01.07.2020 не з`явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 04.06.2020 та розпискою про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 01.07.2020.

У судовому засіданні 01.07.2020 судом було закінчено розгляд справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.05.2015 між Приватним акціонерним товариством «Енергополь-Україна» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» (виконавець) укладено Договір №15/001 про надання послуг з обслуговування об`єкта, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги з обслуговування (забезпечення належної експлуатації та утримання) об`єкта з його інженерними системами життєзабезпечення відповідно до їх цільового призначення і здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання об`єкта, який належить замовнику, а замовник надає право виконавцю отримувати належну йому плату за надані споживачам послуги щодо забезпечення постійного або тимчасового паркування їхнім автотранспортних засобів або інших послуг. Перелік послуг, які виконавець надає замовнику, сторони погодили в Додатку №1 до цього договору (а.с. 8-11).

Згідно зі ст. 1 Договору №15/001 від 15.05.2015 об`єктом є другий пусковий комплекс (паркінг №1) житлово-офісного комплексу з об`єктами соціально-побутового, торговельного призначення та підземним паркінгом по вулиці Кондратюка, 1 в Оболонському районі міста Києва (1 черга будівництва), разом з прилеглими до паркінгу територіями та спорудами, що надаються для обслуговування за адресою: м. Київ, вул. Кондратюка, 7/1; споживачі - фізична чи юридична особа, що володіє або користується машиномісцем на законних підставах, та яка отримує або має намір отримати комунальну послугу або іншу послугу від виконавця.

Відповідно до п. 2.2 Договору №15/001 від 15.05.2015 сторони погодились, що замовник оплачує надані виконавцем послуги за паркомісця, які не продані або з покупцями яких не підписано акти прийому-передачі цих парко місць - щомісяця, в сумі визначеній Протоколом погодження договірної ціни на послуги з обслуговування та утримання одного парко місця, Додаток №2 до цього договору.

У разі, коли згідно з договором виконавцю доручається виконання не всіх функцій з обслуговування об`єкта, решту функцій замовник виконує самостійно. Замовник може залучати до виконання додаткових функцій виконавця, але при цьому він оплачує додатково надані виконавцем послуги за окремо узгодженими цінами чи тарифами, оформленими додатками до договору. Перелік функцій з обслуговування об`єкту, які замовник доручає виконувати виконавцю, визначено Додатком №1 до договору (п. 2.3 Договору №15/001 від 15.05.2015).

Як вбачається з п. 3.2 Договору №15/001 від 15.05.2015, виконавець зобов`язаний вживати заходів для енергозбереження на об`єкті за погодженням із замовником.

Згідно з п. 4.7 Договору №15/001 від 15.05.2015 замовник зобов`язаний про ініціювання розірвання договору письмово повідомляти виконавця не пізніше ніж за 1 місяць до запропонованої дати.

Відповідно до п. 5.9 Договору №15/001 від 15.05.2015 виконавець має право отримувати від замовника у повному обсязі відшкодування за надані послуги щодо обслуговування непроданих паркомісць та інші додаткові послуги, надані згідно з цим договором.

Відповідно до п. 7.1 Договору №15/001 від 15.05.2015 сторони погодилися, що замовник оплачує надані виконавцем послуги за паркомісця, які не продані або з покупцями яких не підписано акти прийому-передачі цих паркомісць, щомісяця в межах встановленого та затвердженого тарифу на послуги з обслуговування паркомісця, визначених Додатком №2 до договору. У разі відчуження паркомісця датою, що не співпадає з датою початку або кінця звітного періоду (календарний місяць) рахунок на відшкодування витрат за надані виконавцем послуги з обслуговування таких паркомісць виставляється замовнику за період від початку звітного періоду до дати підпису документу про відчуження парко місця новому споживачу, а за період, що залишається від цієї дати до кінця звітного періоду рахунок на відшкодування витрат виконавця виставляється новому споживачу.

Згідно з п. 7.3 Договору №15/001 від 15.05.2015 сторони погодили загальну вартість обслуговування підземного паркінгу та технічного обслуговування його інженерних систем за місяць згідно з Додатком 3. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 12.2 Договору №15/001 від 15.05.2015 датою укладення цього договору є дата початку отримання замовником від виконавця послуг з урахуванням умов п. 2.1 цього договору.

Додатком № 1 до договору сторони погодили перелік функцій з надання послуг щодо обслуговування об`єкта, які замовних доручає здійснювати виконавцю (а.с. 12).

Додатком № 2 сторони узгодили складові витрат на утримання і обслуговування одного машиномісця в підземному паркінгу та технічне обслуговування його інженерних систем (а.с. 13).

Додатком № 3 сторони погодили загальні складові витрат за місяць з утримання і обслуговування об`єкта та технічне обслуговування його інженерних систем (а.с. 14).

13.05.2015 між сторонами була укладена додаткова угода № 1 до договору, відповідно до якої сторони, у зв`язку з не повним обсягом надання послуг з обслуговування, внесли зміни в порядок розрахунку загальної вартості послуг з обслуговування підземного паркінгу та технічного обслуговування його інженерних систем за місяць, яка визначена в п. 7.3. договору шляхом викладення в новій редакції додатку № 3, який вступає в дію з 01.07.2015 (а.с. 15, 16-17).

Також сторони домовились здійснити перерахунок вартості послуг з обслуговування підземного паркінгу за червень 2015 року виходячи з фактично наданого обсягу послуг, згідно з додатком 4 (а.с. 18-19).

01.03.2017 між сторонами була укладена додаткова угода № 2 до договору, в якій сторони погодили необхідність приведення загальних складових витрат на утримання та технічне обслуговування інженерних систем підземного паркінгу до норм діючого законодавства шляхом укладення додатку № 5 до договору (а.с. 20-21).

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору №15/001 від 15.05.2015 не у повному обсязі оплатив надані за період з січня по листопад 2019 року послуги, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 680644,89 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 86505,50 грн пені, 7765,02 грн 3% річних та 5183,21 грн інфляційних втрат.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказує на розірвання з 01.03.2019 Договору №15/001 від 15.05.2015, у зв`язку з чим послуги з березня 2019 року позивачем відповідачу не надавались.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами Договору №15/001 від 15.05.2015, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншим нормативно-правовими актами.

Цей договір укладається згідно з п. 3 ст. 205, ст.ст. 642, 643 Цивільного кодексу України строком на 5 років, якщо про інше не буде заявлено замовником у письмовій формі. Договір вважається продовженим на той самий термін, якщо за місяць до закінчення його строку жодною із сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору або необхідність його перегляду (п. 12.3 Договору №15/001 від 15.05.2015).

Відповідно до ст. 907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Згідно з п. 6.6 Договору №15/001 від 15.05.2015 замовник має право ініціювати розірвання цього договору у випадках та на умовах, що передбачені в ньому.

Відповідно до п. 12.4 Договору №15/001 від 15.05.2015 договір може бути розірваний достроково у разі:

- невиконання умов договору сторонами;

- відмови замовника від обслуговування або виконавця, у зв`язку з неможливістю для виконавця особисто здійснювати обслуговування об`єкта;

- складення негативного акта оцінки технічного стану об`єкта за результатами контролю за якістю наданих виконавцем послуг;

- відмови замовника від виконання цього договору внаслідок відчуження ним його частки у спільному майні об`єкта;

- ліквідації або реорганізації юридичної особи - виконавця, або визнання її банкрутом;

- з інших обставин, передбачених ст. 634 Цивільного кодексу України.

Отже, відповідно до умов п. 12.4 Договору №15/001 від 15.05.2015 вказаний договір може бути розірваний в односторонньому порядку виключно у 2-х випадках:

1) у зв`язку з неможливістю для виконавця особисто здійснювати обслуговування об`єкта (таку відмову може висловити як замовник, так і виконавець) та

2) внаслідок відчуження замовником його частки у спільному майні об`єкта (така відмова від договору висловлюється замовником).

Інші випадки дострокового розірвання Договору №15/001 від 15.05.2015, які наведені у п. 12.4 договору, не вказують на можливість його розірвання саме в односторонньому порядку.

Відповідачем долучено до матеріалів справи копію повідомлення про розірвання договору вих №34 від 01.02.2019, яке адресоване позивачу та в якому відповідач зазначає, що він повідомляє позивача про одностороннє розірвання Договору №15/001 від 15.05.2015 внаслідок припинення виконавцем (позивачем) з жовтня 2018 року надання послуг у повному обсязі. Комісія в складі замовника (відповідача) встановила, що машиномісця утримуються неналежним чином: відсутнє близько 30% потолочних світильників, приміщення насосної пожежогасіння відключене від подачі напруги, подача піноутворення відключена від електричної напруги, система димовидалення та спрацювання газоаналізаторів не працює, загальний стан підземного паркінгу неохайний (а.с 98).

Підставою для дострокового розірвання вказаного договору є невиконання позивачем умов п. 12.4 Договору №15/001 від 15.05.2015, а саме - незабезпечення належного обслуговування (експлуатації та утримання) об`єкта та надання послуг з обслуговування з порушенням встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил, що підтверджується Актом, доданим до повідомлення.

За таких обставин, відповідач повідомив позивача про те, що починаючи з 01.03.2019 відповідач не вважає себе зобов`язаним за Договором №15/001 від 15.05.2015 і буде утримувати машиномісця у підземному паркінгу власними силами.

Суд критично оцінює вказаний лист відповідача як факт розірвання Договору №15/001 від 15.05.2015 в односторонньому порядку, зважаючи на те, що доказів направлення вказаного листа на адресу позивача матеріали справи не містять, в той час як інша сторона правочину повинна бути поставлена до відома щодо розірвання договору іншою стороною, у випадку, якщо таке право передбачене умовами договору.

При цьому, позивач у відповіді на відзив заперечив факт отримання ним вказаного листа.

Більш того, як вбачається з листа відповідача вих №34 від 01.02.2019 про розірвання договору в односторонньому порядку, підставою для відмови від договору відповідач вказує - незабезпечення належного обслуговування (експлуатації та утримання) об`єкта та надання послуг з обслуговування з порушенням встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил (п. 12.4 договору).

Однак, такої підстави для дострокового розірвання договору шляхом односторонньої відмови умовами п. 12.4 Договору №15/001 від 15.05.2015 не передбачено.

Крім того, як вже зазначено судом, вказаний договір може бути розірваний в односторонньому порядку виключно у 2-х випадках:

1) у зв`язку з неможливістю для виконавця особисто здійснювати обслуговування об`єкта (таку відмову може висловити як замовник, так і виконавець) та

2) внаслідок відчуження замовником його частки у спільному майні об`єкта (така відмова від договору висловлюється замовником).

Жодної з наведених підстав (підстави для односторонньої відмови від договору) відповідачем (замовником) у листі вих №34 від 01.02.2019 не вказувалось.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає необгрунтованими та недоведеними твердження відповідача про розірвання в односторонньому порядку Договору №15/001 від 15.05.2015 з 01.03.2019 (шляхом відмови від нього).

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи копію повідомлення про розірвання договору №68 від 12.03.2019, отриманого від відповідача (а.с. 112).

У вказаному листі відповідач вказує, що він повторно повідомляє позивача про розірвання в односторонньому порядку Договору №15/001 від 15.05.2015. Після отримання попередньої пропозиції про розірвання договору від 11.12.2018 об`єкт не був повернутий замовнику, хоча виконавець (позивач) з жовтня 2018 року припинив надання послуг у повному обсязі.

Підставою для розірвання договору відповідач вказує невиконання позивачем умов договору, а саме: незабезпечення належного обслуговування (експлуатація та утримання) об`єкта та надання послуг з обслуговування з порушенням встановлених стандартів, нормативів, порядків і правил, що підтверджується актом, доданим до листа.

Відповідач зазначив, що відповідно до п. 4.7 Договору №15/001 від 15.05.2015 про ініціювання розірвання договору замовник повинен повідомити виконавця не пізніше ніж за 1 місяць до запропонованої дати. Зважаючи на те, що строк, визначений у п. 4.7 договору, сплив, відповідач вимагав негайно повернути замовнику (відповідачу) за актом приймання-передачі об`єкт в належному технічному стані та наявну технічну документацію та об`єкт.

Однак, як вже встановлено судом, такої підстави для розірвання (тим більш в односторонньому порядку) Договору №15/001 від 15.05.2015 як незабезпечення належного обслуговування (експлуатація та утримання) об`єкта та надання послуг з обслуговування з порушенням встановлених стандартів, нормативів, порядків і правил, умовами договору не визначено.

При цьому, пунктом 12.4 договору встановлена підстава для дострокового розірвання договору - у зв`язку з невиконанням його умов.

Однак, як вбачається з п. 12.4 Договору №15/001 від 15.05.2015 невиконання умов договору сторонами не є підставою для його розірвання водносторонньому порядку (шляхом односторонньої відмови).

За таких обставин, суд не приймає лист відповідача вих. №68 від 12.03.2019 у якості доказу розірвання Договору №15/001 від 15.05.2015 саме в односторонньому порядку.

Таким чином, оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів дострокового розірвання Договору №15/001 від 15.05.2015, суд дійшов висновку, що вказаний договір був чинним у спірний період (з січня по листопад 2019 року).

Що стосується доводів відповідача стосовно того, що у зв`язку з поверненням позивачем паркінгу відповідачу (на підставі Акту повернення машиномісць з оренди від 31.01.2019 - а.с. 95-97) припинилось фактичне надання позивачем послуг та відповідач самостійно утримує паркінг, суд вважає їх необгрунтованими з огляду на те, що фактичне припинення правовідносин оренди паркомісць не може безумовно бути підставою для припинення надання послуг з утримання паркінгу, враховуючи характер послуг, які надаються позивачем відповідно до умов договору - прибирання території, технічне обслуговування внутрішньо паркінгових інженерних мереж, поливання території, клумб, газонів, освітлення місць загального користування, тощо.

При цьому, зазначаючи про те, що він самостійно утримував паркінг у спірному періоді, відповідач не надає суду жодних доказів, які б свідчили про це - зокрема, здійснення витрат за електричну енергію, доказів укладення договорів з надавачами послуг дератизації, технічного обслуговування систем вентиляції, тощо.

В той час як позивачем відповідні докази долучено до матеріалів справи.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами надання позивачем у період з січня по листопад 2019 року послуг відповідно до умов Договору №15/001 від 15.05.2015.

Позивачем долучено до матеріалів справи копії актів надання послуг за період з січня 2019 року по листопад 2019 року на загальну суму 698292,93 грн, а саме: акту №98 від 31.01.2019 на суму 72773,90 грн, акту №557 від 28.02.2019 на суму 68775,45 грн, акту №662 від 31.03.2019 на суму 65646,32 грн, акту №795 від 30.04.2019 на суму 67307,58 грн, акту №879 від 31.05.2019 на суму 63477,63 грн, акту №973 від 30.06.2019 на суму 62329,77 грн, акту №1055 від 31.07.2019 на суму 61737,75 грн, акту №1145 від 31.08.2019 на суму 59998,95 грн, акту №1239 від 30.09.2019 на суму 60632,72 грн, акту №189 від 31.10.2019 на суму 58235,80 грн, акту №276 від 30.11.2019 на суму 57377,06 грн (а.с. 25-56).

Судом встановлено, що акт надання послуг №98 від 31.01.2019 на суму 72773,90 грн та акт надання послуг №557 від 28.02.2019 на суму 68775,45 грн підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» та Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна».

Водночас, інші акти за період з березня по листопад 2019 року відповідачем не підписані.

Втім, як вбачається з матеріалів позовної заяви, акти надання послуг за період з березня по листопад 2019 року разом з відповідними рахунками на оплату, звітами про використану електроенергію та переліком непроданих паркомісць передавались позивачем та були отримані відповідачем, що підтверджується відповідними вхідними реєстраційними штампами Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» на супровідних листах.

У п. 6.2 Договору №15/001 від 15.05.2015 зазначено, що замовник має право подавати у письмовій формі претензії (у разі їх виникнення) протягом 10-ти робочих днів від дати виникнення, а також одержувати від виконавця повну та достовірну інформацію про обслуговування об`єкта.

Згідно з п. 11.1 Договору №15/001 від 15.05.2015 замовник має право висунути претензії до низької якості послуги внаслідок вчинення непрофесійних або недбалих дій (бездіяльності) виконавця, що оформлюються у вигляді письмового звернення замовника або за підписом понад 50% споживачів об`єкта.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів висловлення відповідачем претензій щодо обсягу/якості наданих позивачем у період з березня по листопад 2019 року послуг.

При цьому, як вбачається з Акту обстеження стану інженерних систем підземного паркінгу, який складено представником відповідача та в якому зазначені недоліки стану інженерних систем (копія долучена відповідачем до матеріалів справи - а.с. 113), він складений 01.03.2019, тобто до періоду, в якому відповідач не підписував акти надання послуг.

В той час як акти надання послуг за січень-лютий 2019 року (тобто, до дати складення акту обстеження) відповідачем підписано без зауважень та відповідач у заявах по суті справи визнає обсяги послуг, які вказані в них.

За таких обставин, так як матеріали справи не містять доказів щодо висловлення відповідачем зауважень щодо обсягу та вартості послуг, які були надані позивачем у період з березня по листопад 2019 року, після отримання від позивача відповідних актів надання послуг, та беручи до уваги, що акти надання послуг за січень та лютий 2019 року відповідачем підписано, суд дійшов висновку, що за період з січня по листопад 2019 року позивачем відповідно до умов Договору №15/001 від 15.05.2015 були надані відповідачу послуги на загальну суму 698292,93 грн.

При цьому, на підтвердження факту надання послуг за Договором №15/001 від 15.05.2015 позивачем долучено до матеріалів справи копії платіжних доручень про здійснення оплат за спожиту електричну енергію (умовами договору передбачено, що відповідач відшкодовує позивачу вартість спожитої електричної енергії), копію Договору №271 про надання послуг з дератизації від 01.02.2018, укладеного з ТОВ «Дезінфекція Плюс», копію Додаткової угоди до Договору про постачання електричної енергії від 22.01.2019, укладеної 22.01.2019 з ТОВ «Київські енергетичні послуги», копію Договору №16.6.15-ТОПП від 01.06.2015, укладеного з ТОВ «Техком-Сервіс» (предмет договору - надання послуг з технічного обслуговування установки автоматичного пінного пожежогасіння), копію Договору №15/6/15-ТОПС від 01.06.2015, укладеного з ТОВ «Техсервіс-Інженірінг» (предмет договору - надання послуг на технічне обслуговування системи автоматичної пожежної сигналізації), копію Договору №16/6/15-ТО від 01.06.2015, укладеного з ТОВ «Техсервіс-Інженірінг» (предмет договору - надання послуг з технічного обслуговування системи автоматизації контролю концентрації газу), копію Договору №15.6.15-ТОСПЗ від 01.06.2015, укладеного з ТОВ «Техком-Сервіс» (предмет договору - надання послуг з технічного обслуговування системи проти димного захисту при пожежі), копію Договору №1506/15-ТОВС від 01.06.2015 (предмет договору - надання послуг з технічного обслуговування системи автоматизації венсистем), копію Договору №2 про надання послуг оператора інженерних систем паркінгу від 01.06.2015, укладеного з ПП «Охоронна компанія «Осіріс», копію Договору №14993/5-05-Т на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі від 01.03.2016, а також платіжні доручення про здійснення позивачем оплат за вказані послуги (також за послуги дератизаціїна користь їх постачальників у спірному періоді (а.с. 126-177; 184-225).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 8.1 Договору №15/001 від 15.05.2015 оплата послуг за кожен розрахунковий період здійснюється (платежі вносяться) не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним.

Таким чином, відповідач повинен був оплачувати послуги, надані позивачем у спірному періоді, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним.

Судом встановлено, що 01.04.2019 відповідач сплатив на користь позивача грошові кошти у розмірі 17648,04 грн, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача; призначення платежу - оплата компенсації за спожиту електричну енергію згідно з рахунком №167 від 28.02.2019 (а.с. 28).

Таким чином, зважаючи на те, що за період з січня по листопад 2019 року позивачем були надані послуги на суму 698292,93 грн, тоді як відповідачем було сплачено на користь позивача грошову суму у розмірі 17648,04грн, суд дійшов висновку, що у відповідача виникла заборгованість у розмірі 680644,89 грн.

Доказів сплати грошових коштів у сумі 680644,89 грн станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості відповідача за Договором №15/001 від 15.05.2015 у сумі 680644,89 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» суми основного боргу у розмірі 680644,89 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 86505,50 грн, а саме: 19349,88 грн пені за період з 21.02.2019 по 01.12.2019 за прострочення оплати послуг за січень 2019 року; 12373,78 грн пені за період з 21.03.2019 по 01.12.2019 за прострочення оплати послуг за лютий 2019 року; 13634,66 грн пені за період з 21.04.2019 по 01.12.2019 за прострочення оплати послуг за березень 2019 року; 12034,23 грн пені за період з 21.05.2019 по 01.12.2019 за прострочення оплати послуг за квітень 2019 року; 9462,50 грн пені за період з 21.06.2019 по 01.12.2019 за прострочення оплати послуг за травень 2019 року; 7501,77 грн пені за період з 21.07.2019 по 01.12.2019 за прострочення оплати послуг за червень 2019 року; 5647,74 грн пені за період з 21.08.2019 по 01.12.2019 за прострочення оплати послуг за липень 2019 року; 3780,75 грн пені за період з 21.09.2019 по 01.12.2019 за прострочення оплати послуг за серпень 2019 року; 2176,13 грн пені за період з 21.10.2019 по 01.12.2019 за прострочення оплати послуг за вересень 2019 року; 544,06 грн пені за період з 21.11.2019 по 01.12.2019 за прострочення оплати послуг за жовтень 2019 року.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 8.3 Договору №15/001 від 15.05.2015 замовник, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати послуг, на вимогу виконавця зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у цей період, від простроченої суми за кожен день прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлене законом.

Перевіривши розрахунок пені, долучений позивачем до позовної заяви, суд дійшов висновку щодо його необґрунтованості в частині нарахування пені за січень-квітень 2019 року, оскільки нарахування пені за вказані місяці позивачем здійснено з перевищенням шестимісячного періоду нарахування, встановленого у ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

При цьому, умовами Договору №15/001 від 15.05.2015 не встановлено іншого періоду нарахування пені, ніж той, що визначений у ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Таким чином, суд здійснив власний розрахунок пені за вказані періоди в межах шестимісячного періоду нарахування та дійшов висновку, що обґрунтованим розміром пені за січень 2019 року є 12760,36 грн, за лютий 2019 року - 9198,29 грн, за березень 2019 року - 11337,94 грн, за квітень 2019 року - 11462,58 грн.

Розрахунки пені за травень-жовтень 2019 року, здійснені позивачем, визнаються судом обґрунтованими.

Отже, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» пені у розмірі 86505,50 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 73872,12 грн

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 7765,02 грн за період з 21.02.2019 по 01.12.2019 та інфляційні втрати у розмірі 5183,21 грн за період з березня по жовтень 2019 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Такі висновки суду підтверджуються висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку щодо їх обґрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» 3% річних у сумі 7765,02 грн та інфляційних втрат у сумі 5183,21 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» до Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» про стягнення 780098,62 грн - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» (04201, м. Київ, вул. Кондратюка, буд. 1; ідентифікаційний код: 20022334) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» (04201, м. Київ, вул. Кондратюка, буд. 1; ідентифікаційний код: 38261519) суму основного боргу у розмірі 680644 (шістсот вісімдесят тисяч шістсот сорок чотири) грн 89 коп, пеню у розмірі 73872 (сімдесят три тисячі вісімсот сімдесят дві) грн 12 коп, 3% річних у розмірі 7765 (сім тисяч сімсот шістдесят п`ять) грн 02 коп., інфляційні втрати у розмірі 5183 (п`ять тисяч сто вісімдесят три) грн 21 коп. та судовий збір у розмірі 11511 (одинадцять тисяч п`ятсот одинадцять) грн 98 коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 10 липня 2020 року.

Суддя О.В. Чинчин