СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2020 р. Справа № 917/1615/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Дучал Н.М. , суддя Ільїн О.В.,

при секретарі судового засідання Стойки В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача, не з`явився,

від відповідача, Колода Л.В., адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача за вх. № 1190 П/1 та позивача за вх.№1161 П/1 на рішення господарського суду Полтавської області від 05.03.20 у справі № 917/1615/18

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

до Комунального виробничого підприємства "Теплоенерго" м. Горішні Плавні", м.Горішні Плавні, Полтавська область,

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИЛА:

До господарського суду Полтавської області надійшов позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України", позивач) до Комунального виробничого підприємства "Теплоенерго" м.Горішні Плавні" (далі - КВП "Теплоенерго", відповідач) про стягнення 12 058 406,6 грн. за договором постачання природного газу № 3762/1617-ТЕ-24 від 29.08.2016 р., в тому числі 6 201 521,00 грн. основного боргу, 2 271 174,30 грн. пені, 913 268,68 грн. 3% річних, 2 672 445,63 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач несвоєчасно здійснював оплату за переданий природний газ.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 16.04.2019 (суддя Іванко Л.А.) у справі № 917/1615/18 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з КВП "Теплоенерго" м. Горішні Плавні на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 5 253 428,00 грн. основного боргу, 2 243 310,08 пені, 2 672 445,63 грн. інфляційних, 913 268,68 грн. 3% річних, 166 236,79 грн. витрат по сплаті судового збору.

КВП "Теплоенерго" м. Горішні Плавні з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 16.04.2019 р. у справі №917/1615/18 повністю та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.07.2019р. по справі № 917/1615/18 апеляційну скаргу КВП "Теплоенерго" м.Горішні Плавні залишено без задоволення, рішення господарського суду Полтавської області від 16.04.2019р. по справі 917/1615/18 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 12.09.2019р. по справі №917/1615/18 постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.07.2019р. та рішення господарського суду Полтавської області від 16.04.2019р. по справі 917/1615/18 скасовано в частині вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат. Справу № 917/1615/18 у скасованій частині направлено на новий розгляд до господарського суду Полтавської області .

05.03.2020 Господарським судом Полтавської області по справі № 917/1615/18 прийнято рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат задоволено частково.

Стягнуто з Комунального виробничого підприємства "Теплоенерго" м.Горішні Плавні" (вул. Молодіжна, б.8, с. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, б.6, м.Київ, 01001, ) 2 242 312,58грн. пені, 449 878,53грн. 3 % річних та 1 380 937,44грн. інфляційних втрат. В іншій частині щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат - у позові відмовлено.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 12.03.2020 р. у справі №917/1615/18 виправлено описку, допущену в п.2 резолютивної частини рішення, а саме пункт 2 резолютивної частини рішення господарського суду Полтавської області (вступна та резолютивна частини) від 05.03.2020 по справі № 917/1615/18 викладено у наступній редакції:

« 2.Стягнути з Комунального виробничого підприємства "Теплоенерго" м.Горішні Плавні" (вул. Молодіжна, б.8, с. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800, ) на користь Публічного акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, б.6, м.Київ, 01001, ) 2 242 312,58грн. пені, 449 878,53грн. 3 % річних та 1 380 937,44грн. інфляційних втрат. Видати наказ після набрання рішенням законної сили»

Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог в частині їх задоволення.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та клопотанням щодо поновлення процесуального строку на оскарження. Просить рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» про стягнення 28 861, 72 грн, 463 387,15 грн 3 % річних та 1 291 518,19 грн. інфляційних витрат задовольнити повністю.

Вважає, що рішення по справі прийнято без врахування усіх обставин справи. Зокрема посилається, що висновок суду першої інстанції про те, що наслідками укладених спільних протокольних рішень у цій справі є зміна порядку і строку проведення розрахунків не відповідає дійсності, не підтверджується обставинами справи та не узгоджується із положеннями норм законодавства та умов Договору, які узгоджені сторонами. У відповідності до пункту 6.1. Договору сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.5 Договору укладання договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, Крім того, рішенням господарського суду Полтавської області від 05.03.2020 по справі № 917/1615/18 не здійснено розподіл судових витрат.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.04.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ на рішення господарського суду Полтавської області від 05.03.20 року у справі № 917/1615/18 залишено без руху. Зобов`язано позивача усунути впродовж 10 днів з моменту отримання ухвали встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки.

Крім того, Комунальне виробниче підприємство "Теплоенерго" м. Горішні Плавні, Полтавська область звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 05.03.2020 в частині стягнення пені - 2 242 312, 58 грн, 3% річних - 449 878, 53 грн, інфляційних - 1 380 937,44 грн та постановити нове рішення, яким відмовити в цій частині позову Акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального виробничого підприємства "Теплоенерго" м. Горішні Плавні по справі №917/1615/18 в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

Вважає, що суд першої інстанції погодився з невірною методикою розрахунку позивача, який здійснював нарахування пені, інфляції та три відсотка річних наростаючим підсумком, тобто без врахування юридичної відповідальності Держави у вигляді сплати субвенцій за жовтень 2016 р. вересень 2017 р. Вважають, що суд першої інстанції проігнорував той факт, що спільними протокольними рішеннями, сторони фактично змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу від № 3762/1617-ТЕ-24 від 29.08.2016 р. Наполягають, що суд не дослідив Спільні протокольні рішення, як доказ того, що їх укладанням сторони фактично змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору купівлі-продажу, тому відсутні підстави для застосування наслідків, встановлених частиною 2 ст.625 ЦК України.

Крім того, відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про призначення у справі комплексної судової економічної експертизи на вирішення якої просив поставити питання:

- яка частина оплати (визначити в грошовій сумі) за придбаний газ (із зазначенням обсягу) за Договором постачання природного газу № 3762/16170ТЕ-24 від 29.08.2018 р. була здійснена КВП «Теплоенерго» м.Горишні Плавні власними коштами, а яка шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою КМУ від 11.01.2005 р. № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій»

- чи було допущено КВП «Теплоенерго». м. Горишні Плавні прострочення виконання зобов`язань в частині оплати власними грошовими коштами вартості придбаного газу у визначений позивачем спірний період та в якому розмірі.

Статтею 99 ГПК України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною із стороною не надано висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними. Зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Судова колегія відмовила у задоволенні клопотання, оскільки для з`ясування питань по яким відповідач просить призначити експертизу не потребує спеціальних знань (ухвала Східного апеляційного господарського суду від 25.06.2020 р.)

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2020 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального виробничого підприємства "Теплоенерго" м. Горішні Плавні на рішення господарського суду Полтавської області від 05.03.2020 року у справі № 917/1615/18.

Ухвалою від 18.05.2020 розгляд апеляційної скарги Комунального виробничого підприємства "Теплоенерго" м. Горішні Плавні, призначено на 11.06.2020.

05.05.2020 до канцелярії Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ стосовно приєднання додаткових документів на усунення недоліків.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ на рішення Господарського суду Полтавської області від 05.03.2020 у справі №917/1615/18. Об`єднано апеляційну скаргу позивача та апеляційну скаргу відповідача в одне апеляційне провадження.

У судове засіданні, яке відбулося 11.06.2020 з`явилися представники позивача та відповідача, які підтримали вимоги , викладені у апеляційних скаргах. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.06.2020 оголошувалася перерва до 25.06.2020р.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.06.2020 р. у судовому засіданні оголошувалася перерва до 09.07.2020 р., яке за клопотанням відповідача ухвалено проводити в режимі відеоконференції (ухвала Східного апеляційного господарського суду від 07.07.2020 р.)

У зв`язку з відпусткою судді Гетьмана Р.А. який входив до складу колегії суддів, на підставі розпорядження Керівника апарату суду від 07.07.2020 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи за наслідками якого визначено наступний склад колегії суддів головуючий суддя Склярук О.і., суддя Дучал Н.М., суддя Ільін О.В.

Відповідно до приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. (ст.270 ГПК України)

Заслухавши доповідь головуючого по справі ( судді-доповідача), дослідивши матеріали справи, апеляційні скарги, відзиви на апеляційні скарги, заслухавши представників сторін , які з`явилися у судове засідання, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню враховуючи нижчевикладене.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

Між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (позивач, за умовами договору - постачальник) та КВП "Теплоенерго" м. Горішні Плавні" (відповідач, за умовами договору - споживач) укладено Договір постачання природного газу № 3762/1617-ТЕ-24 від 29.08.2016 р. (далі-Договір).

Згідно п.1.1 Договору позивач, як постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язався оплатити його на умовах цього договору.

В Додаткових угодах № 1 від 23.01.2017 року, № 2 від 14.02.2017 року, № 3 від 31.03.2017 року до Договору сторони погоджували: предмет договору, кількість та фізико-хімічні показники газу, права та обов`язки сторін, порядок та умови проведення розрахунків, ціну газу, умови відповідальності сторін, строк дії договору, інші умови.

Згідно з п.3.1. Договору, право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Відповідно до п.3.5 Договору споживач зобов`язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику: завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією такого акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим договором); підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

На виконання умов Договору позивач передав у власність відповідачу впродовж жовтня 2016р., листопада 2016, грудня 2016р., січня 2017р., лютого 2017р., березня 2017р., квітня 2017, травня 2017р., червня 2017р., вересня 2017р., природний газ на загальну суму 133 985 574,63 грн., що підтверджується двостороннє підписаними актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2016 року на суму 12966149,46 грн., від 30.11.2016 року на суму 18612702,73 грн., від 31.12.2016 року на суму 23604960,89 грн., від 31.01.2017 року на суму 28861341,28 грн., від 28.02.2017 року на суму 22666279,39 грн., від 31.03.2017 року на суму 15285036,68 грн., від 30.04.2017 року на суму 4315314,86 грн., від 31.05.2017 року на суму 3260308,56 грн., від 30.06.2017 року на суму 2402962,5 грн., від 30.09.2017 року на суму 2010518,28 грн.

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Під час нового розгляду судом першої інстанції було встановлено, що частина заборгованості відповідача перед позивачем за природний газ погашена шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Так, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 "Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" Головне управління державної казначейської служби України у Полтавській області (сторона №1), Департамент фінансів Полтавської облдержадміністрації (сторона № 2), КВП "Теплоенерго" м. Горішні Плавні" (сторона № 3), НАК "Нафтогаз України" (сторона остання) підписали спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання транспортування розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, а саме:

- спільне протокольне рішення "Про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання транспортування розподілу природного газу № 776 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України" від 08.02.2017р. (далі - СПР № 776 від 08.02.2017р.) на суму 5 206 224,42 грн. (а.с. 51- 53 т. 1);

- спільне протокольне рішення "Про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання транспортування розподілу природного газу № 778 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України" від 08.02.2017р. (далі - СПР №778 від 08.02.2017р.) на суму 6 053 202,66 грн. (а.с. 54-56 т. 1);

- спільне протокольне рішення "Про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання транспортування розподілу природного газу № 920 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України" від 14.02.2017р. (далі - СПР № 920 від 14.02.2017р.) на суму 13 909 024,62 грн. (а.с. 57-60 т. 1);

- спільне протокольне рішення "Про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання транспортування розподілу природного газу № 3187 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України" від 10.08.2017р. (далі - СПР № 3187 від 10.08.2017) на суму 22 339 069,83 грн. (а.с. 61-63 т. 1);

- спільне протокольне рішення "Про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання транспортування розподілу природного газу № 4145 за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України" від 07.12.2017р. (далі - СПР № 4145 від 07.12.2017р.) на суму 7 124 567,02 грн. (а.с. 64-67 т. 1).

Згідно довідки про операції по Договору № 3762/1617-ТЕ-24 по підприємству відповідача за період з 01.10.2016р. по 31.05.2018р. (а.с. 69-72 т. 1) загальна сума грошових коштів, яка надійшла в рахунок оплати за придбаний газ шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" становить 48 578 885,89 грн., у тому числі:

15.02.2017р. - 0,01грн. ;

15.02.2017р. - 5 206 224,42грн.;

28.02.2017р. - 13 909 024,62грн.;

13.09.2017р. - 22 339 069,82грн.;

20.12.2017р. - 7 124 567,02грн.

Згідно письмових пояснень позивача (вх. № 14048 від 18.12.2019р.), 15.02.2017р.на виконання СПР № 776 від 08.02.2017, в рахунок погашення заборгованості за Договором постачання природного газу № 3762/1617-ТЕ-24 надійшли кошти в розмірі 5 206 224,42 грн. Отримані кошти в розмірі 5 206 224,42 грн., у відповідності до п. 6.3. Договору постачання природного газу, направлені на погашення заборгованості Відповідача перед Позивачем за природний газ за листопад 2016 року в розмірі 2 154 396,59 грн. та грудень 2016 року в розмірі 3 051 827,83 грн.

15.02.2017р. на виконання СПР № 778 від 08.02.2017, в рахунок погашення заборгованості за Договором постачання природного газу № 3762/1617-ТЕ-24 надійшли кошти в розмірі 0,01 грн. Отримані кошти в розмірі 0,01 грн., у відповідності до п. 6.3. Договору постачання природного газу, направлені на погашення заборгованості Відповідача перед Позивачем за природний газ за листопад 2016 року в розмірі 0,01 грн. При цьому, відповідно до п. 5.3. СПР № 778 від 08.02.2017 це спільне протокольне рішення є чинним лише у разі проведення відповідного фінансування.

28.02.2017р.на виконання СПР № 920 від 14.02.2017, в рахунок погашення заборгованості за Договором постачання природного газу № 3762/1617-ТЕ-24 надійшли кошти в розмірі 13 909 024,62 грн. Отримані кошти в розмірі 13 909 024,62 грн., у відповідності до п. 6.3. Договору постачання природного газу, направлені на погашення заборгованості Відповідача перед Позивачем за природний газ за грудень 2016 року в розмірі 13 909 024,62 грн.

13.09.2017 на виконання СПР № 3187 від 10.08.2017, в рахунок погашення заборгованості за Договором постачання природного газу № 3762/1617-ТЕ-24 надійшли кошти в розмірі 22 339 069,82 грн. Отримані кошти в розмірі 22 339 069,82 грн., у відповідності до п. 6.3. Договору постачання природного газу, направлені на погашення заборгованості Відповідача перед Позивачем за природний газ за лютий 2017 року в розмірі 10 470 912,34 грн. та березня 2017 року в розмірі 11 868 157,48 грн. При цьому, відповідно до п. 5.3. СПР № 3187 від 10.08.2017 це спільне протокольне рішення є чинним лише у разі проведення відповідного фінансування.

20.12.2017р. на виконання СПР № 4145 від 07.12.2017, в рахунок погашення заборгованості за Договором постачання природного газу № 3762/1617-ТЕ-24 надійшли кошти в розмірі 7 124 567,02 грн. Отримані кошти в розмірі 7 124 567,02 грн., у відповідності до п. 6.3. Договору постачання природного газу, направлені на погашення заборгованості відповідача перед позивачем за природний газ за березень 2017 року в розмірі 3 168 837,74 грн. та квітень 2017 року в розмірі 3 955 693,28 грн.

Згідно сальдо по КВП "Теплоенерго» м. Горішні Плавні та довідки про операції по Договору № 3762/1617-ТЕ-24 по підприємству відповідача за період з 01.10.2016р. по 31.05.2018р. (а.с. 69-72 т. 1) відповідач за вказаний період здійснив оплату природного газу на загальну суму 127 784 053,63грн., у тому числі 48 578 885,89 грн. шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій"

На дату звернення до суду з позовною заявою відповідач свої договірні зобов`язання по оплаті за фактично переданий природний газ виконав частково. За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за поставлений газ за Договором складає 6 201 521,00 грн.

Згідно пункту 8.2 Договору, у разі прострочення споживачем оплати відповідно до пункту 6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Позивачем нараховано відповідачу за неналежне виконання останнім умов Договору пеню у розмірі 2 271 174,3 грн., 3% річних у розмірі 913 268,68 грн. та 2 672 445,63 грн. інфляційних втрат.

Вказане вище, стало підставою для звернення позивачем до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 6 201 521, 00 грн, пені у розмірі 2 271 174,30 грн, 3% річних у розмірі 913 268,68 грн та інфляційних втрат у розмірі 2 672 445,63 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 16.04.2019р. по справі 917/1615/18 позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з КВП "Теплоенерго" м. Горішні Плавні" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 5 253 428,00 грн. основного боргу, 2 243 310,08 пені, 2 672 445,63 грн. інфляційних, 913 268,68 грн. 3% річних, 166 236,79 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.07.2019р у справі № 917/1615/18 рішення господарського суду Полтавської області залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 12.09.2019р. по справі №917/1615/18 постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.07.2019р. та рішення господарського суду Полтавської області від 16.04.2019р. по справі 917/1615/18 скасовано в частині вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат. Справу № 917/1615/18 у скасованій частині направлено на новий розгляд до господарського суду Полтавської області (а.с. 272-282 т. 1).

За наслідками нового розгляду, рішенням господарського суду Полтавської області у справі № 917/1615/18 від 05.03.2020 позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат задоволено частково. Стягнуто з Комунального виробничого підприємства "Теплоенерго" м.Горішні Плавні (вул. Молодіжна, б.8, с. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800, ) на користь Публічного акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, б.6, м.Київ, 01001, ) 2 242 312,58грн. пені, 449 878,53грн. 3 % річних та 1 380 937,44грн. інфляційних втрат. В іншій частині щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат - у позові відмовлено.

Таким чином, предметом судового розгляду по цій справі під час нового розгляду є позовні вимоги в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції Верховний суд зазначив, що виходячи із предмета та підстав позову до предмета доказування у даній справі входять такі обставини:

1) яка частина оплати за придбаний газ була здійснена відповідачем власними коштами, а яка - шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій";

2) чи було допущено відповідачем прострочення виконання зобов`язання в частині оплати власними грошовими коштами вартості придбаного газу за кожним із актів приймання-передачі природного газу у визначений позивачем спірний період.

Як вбачається з матеріалаів справи, ухвалою господарського суду Полтавської області від 29.10.2019р. з урахуванням приписів постанови Верховного суду від 12.09.2019р. у даній справі було запропоновано сторонам надати письмові пояснення щодо обставин, які відповідно до вказівок Верховного Суду необхідно встановити під час нового розгляду.

18.12.2019р. від позивача на адресу суду першої інстанції надійшли письмові пояснення по справі (вх. № 14048) та розрахунок заборгованості за Договором постачання природного газу № 3762/1617-ТЕ-24 станом на 21.06.2018р., який здійснений з урахуванням висновків Верховного суду по справі № 91/1615/18, без урахування 3% річних та інфляційних на суми оплат, проведених відповідно до Постанови КМУ №20.

13.01.2020р. від відповідача надійшли письмові пояснення по справі (вх. № 356 ) , в яких, зокрема, зазначено, що позивачем здійснено розрахунок штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат без урахування висновку Верховного суду, викладеного у постанові від 12.09.2019р., оскільки розрахунок вказаних нарахувань проведено як на суму власних коштів, так і на суму субвенцій. Відповідач зауважує, що Головне управління державної казначейської служби України у Полтавській області (сторона № 1), Департамент фінансів Полтавської облдержадміністрації (сторона №2), КВП "Теплоенерго" м. Горішні Плавні" (сторона №3), НАК "Нафтогаз України" (остання сторона) підписали спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання транспортування розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України. 09.11.2017р. ці сторони уклали договір № 161/332-в про організацію взаєморозрахунків в сумі 6 201 521,00грн. для погашення заборгованості газ за 2017 рік (субвенція) згідно з договором №3762/1617-ТЕ-24 від 29.08.2016 р. Проте, як вказує відповідач, грошові кошти на проведення сторонами розрахунків за субвенцією з державного бюджету на рахунок відповідача надійшли частково, в сумі 556 293,00 грн. та 391 800,00 грн. і одразу були перераховані позивачу. Отже, невиплачена сума субвенцій з державного бюджету на рахунок відповідача становить 5 253 428,00грн., що і становить суму заборгованості відповідача перед позивачем.

Відповідач зазначає, що уклавши договір № 161/332-в про організацію взаєморозрахунків від 09.11.2017р. сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору №3762/1617-ТЕ-24 від 29.08.2016 р. А отже, на думку відповідача, сума за вказаним договором не може вважатися сумою заборгованості за поставлений природний газ і на неї не можуть нараховуватися пеня, інфляційні та 3% річних, та взагалі вживатися заходи щодо стягнення їх в примусовому порядку.

Також відповідач надав розрахунок оплати за придбаний газ за період 2016-2017 роки, розрахунок пені, інфляційних та 3% річних (вх. № 12884 від 21.11.2019р.).

З матеріалів справи вбачається, що сторонами у п. 6.1. Договору погоджено остаточний строк оплати за переданий газ, а саме: до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до приписів п.6.3 Договору, у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/ або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем: у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника пов`язані з одержанням виконання; у другу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи, у третю чергу погашається основна заборгованість.

Поставка природного газу по договору підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання - передачі природного газу.

Як зазначалося вище, згідно довідки про операції по Договору № 3762/1617-ТЕ-24 по підприємству відповідача за період з 01.10.2016р. по 31.05.2018р. (а.с. 69-72 т. 1) загальна сума грошових коштів, яка надійшла в рахунок оплати за придбаний газ шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" становить 48 578 885,89 грн., у тому числі: 15.02.2017р. - 0,01грн. ; 15.02.2017р. - 5 206 224,42грн.; 28.02.2017р. - 13 909 024,62грн.; 13.09.2017р. - 22 339 069,82грн.; 20.12.2017р. - 7 124 567,02грн.

Судами встановлено, що відповідачем свої зобов`язання в частині оплати за поставлений у жовтні - грудні 2016 року, січні 2017 року - червні 2017 року та вересні 2017 року природний газ по Договору у строки, які визначено умовами зазначеного правочину, належним чином виконано не було, що підтверджується довідкою по операціях за Договором (а.с. 69-72 т. 1).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу за прострочення строків оплати поставленого природного газу:

913 268,68 грн. 3% річних за зобов`язаннями: жовтня 2016р. за період з 26.11.2016р. по 26.12.2016р., за зобов`язаннями листопада 2016р. за період з 27.12.2016р. по 14.02.2017р., за зобов`язаннями грудня 2016р. за період з 26.01.2017р. по 28.02.2017р.; за зобов`язаннями січня 2017р. за період з 28.02.2017р. по 21.05.2017р.; за зобов`язаннями лютого 2017р. за період з 28.03.2017р. по 12.09.2017р.; за зобов`язаннями березень 2017р. за період з 26.04.2017р. по 19.12.2017р.; за зобов`язаннями квітня 2017р. за період з 27.05.2017р. по 01.03.2018р.; за зобов`язаннями травня 2017р. за період з 27.06.2017р. по 21.06.2018р.; за зобов`язаннями червня 2017р. за період з 26.07.2017р. по 21.06.2018р.; за зобов`язаннями вересня 2017р. за період з 26.10.2017р. по 21.06.2018р.;

2 672 445,63 грн. інфляційних втрат за зобов`язаннями: листопада 2016р. за період з 27.12.2016р. по 31.01.2017р., за зобов`язаннями грудня 2016р. за період з 26.01.2017р. по 28.02.2017р.; за зобов`язаннями січня 2017р. за період з 28.02.2017р. по 30.04.2017р.; за зобов`язаннями лютого 2017р. за період з 28.03.2017р. по 31.08.2017р.; за зобов`язаннями березня 2017р. за період з 26.04.2017р. по 30.11.2017р.; за зобов`язаннями квітня 2017р. за період з 27.05.2017р. по 28.02.2018р.; за зобов`язаннями травня 2017р. за період з 27.06.2017р. по 31.05.2018р.; за зобов`язаннями червня 2017р. за період з 26.07.2017р. по 31.05.2018р.; за зобов`язаннями вересня 2017р. за період з 26.10.2017р. по 31.05.2018р..

Суд першої інстанції здійснив перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, залученого до позовної заяви та прийшов до висновку про завищення позивачем розміру вказаних нарахувань.

Після проведеного судом першої інстанції перерахунку 3% річних та інфляційних втрат, здійсненого з урахуванням приписів постанови Верховного Суду від 12.09.2019р. у даній справі, відповідно до якої сплачена сума боргу на виконання спільних протокольних рішень не входить в суму прострочення, суд дійшов до висновку, що обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, є вимоги позивача про стягнення 3% річних в сумі 449 878,53 грн. та інфляційних втрат - 1 380 937,44грн. В іншій частині вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд першої інстанції відхилив, як безпідставні.

Відповідно до пункту 8.2 Договору, у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20.

Позивач, за прострочення строків оплати поставленого природного газу, на підставі п. 8.2. Договору нарахував та просив стягнути з відповідача пеню в сумі 2 271 174,30 грн. за зобов`язаннями жовтня 2016р. за період з 26.11.2016р. по 26.12.2016р., за зобов`язаннями листопада 2016р. за період з 27.12.2016р. по 13.02.2017р., за зобов`язаннями грудня 2016р. за період з 26.01.2017р. по 28.02.2017р.; за зобов`язаннями січня 2017р. за період з 28.02.2017р. по 21.05.2017р.; за зобов`язаннями лютого 2017р. за період з 28.03.2017р. по 11.09.2017р.; за зобов`язаннями березень 2017р. за період з 26.04.2017р. по 28.11.2017р.; за зобов`язаннями квітня 2017р. за період з 27.05.2017р. по 26.11.2018р.; за зобов`язаннями травня 2017р. за період з 27.06.2017р. по 26.12.2017р.; за зобов`язаннями червня 2017р. за період з 26.07.2017р. по 25.01.2018р.; за зобов`язаннями вересня 2017р. за період з 26.10.2017р. по 25.05.2018р.

Суд першої інстанції, перевірив розрахунок позивача в частині вимог про стягнення пені та встановив, що він здійснений з порушенням вимог п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Так, відповідно до доданого до позову розрахунку заборгованості, позивачем нарахування пені за зобов`язаннями за березень 2017 р. та за вересень 2017 р. здійснено більше ніж за півроку, а тому судом здійснено перерахунок пені відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України. При цьому суд першої інстанції прийняв до уваги наявність підписаних спільних протокольних рішень і не враховував їх при обрахуванні пені.

Після проведення перевірки нарахування пені судом першої інстанції встановлено, що її розмір становить 2 242 312,58 грн., а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В іншій частині (28 861,72 грн.) у позові щодо нарахування пені суд відмовив

Судова колегія зазначає, що наданий відповідачем розрахунку оплати за придбаний газ у період з 2016-2017рік власними коштами та шляхом проведення взаєморозрахунків через процедуру на підставі постанови КМУ № 20 від 22.01.2005р. (а.с. 7-16 т. 1), виконаний у вигляді таблиці, не містить посилань на договір на виконання якого здійснювалось перерахування грошових коштів, доказів їх перерахування (банківські виписки), що дійсно унеможливлює визначення підстав та дослідження доказів перерахування коштів.

Стаття 13 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч.1 ст.73 ГПК України)

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання заявника апеляційної скарги (позивача по справі), що висновок суду першої інстанції про те, що наслідками укладених спільних протокольних рішень у цій справі є зміна порядку і строку проведення розрахунків не відповідає дійсності, не підтверджується обставинами справи та не узгоджується із положеннями норм законодавства та умов Договору, які узгоджені сторонами, оскільки у відповідності до пункту 6.1. Договору сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.5 Договору укладання договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, судовою колегією до уваги не приймаються враховуючи з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 653 Цивільного кодексу України унормовано, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Статтею 12 Господарського кодексу України передбачено, що держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Як убачається зі змісту Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, держава взяла на себе бюджетне зобов`язання із відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто держава офіційно визнає неспроможність підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (залежно від рівня наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Тобто правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулятивного впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій.

Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти, до яких належить і Порядок від 11.01.2005 № 20.

Незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного), застосування, чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Отже, підписавши спільні протокольні рішення, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що був передбачений у договорі) порядок розрахунків (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.05.2019 у справі №924/296/18).

Що стосується посилання заявника апеляційної скарги (позивача по справі) , що рішенням господарського суду Полтавської області від 05.03.2020 по справі №917/1615/18 не здійснено розподіл судових витрат, то зазначена обставина не є підставою для скасування судового рішення по справі.

Відповідно до приписів ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Частина 2 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Таким чином, позивач, як і відповідач не позбавлені права звернутися до суду першої інстанції з заявою щодо прийняття додаткового рішення по справі в частині розподілу судових витрат.

Твердження заявника апеляційної скарги (відповідача по справі), про не дослідження судом першої інстанції спільних протокольних рішень, як доказів того, що їх укладанням сторони фактично змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору купівлі-продажу, тому відсутні підстави для застосування наслідків, встановлених частиною 2 ст.625 ЦК України, спростовується текстом рішення в якому суд аналізує , зокрема, і протокольні рішення на які посилався відповідач.

Відповідачем також не доведено, що розрахунок три відсотка річних, інфляційних нарахувань було здійснено судом першої інстанції без врахування приписів постанови Верховного Суду від 12.09.2019р. у даній справі.

Відповідно до частин 1 - 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (рішення у справі "Мала проти України" від 03.07.2014 за № 4436/07).

Стаття 275 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. (ст.276 ГПК України)

В даному випадку судова колегія приходить до висновку, що рішення по справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права у зв`язку з чим апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а рішення по справі залишається без змін.

Судові витрати покладаються на заявників апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, ст.ст. 281- 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційні скарги Комунального виробничого підприємства "Теплоенерго" м.Горішні Плавні", м.Горішні Плавні, Полтавська область, та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, на рішення господарського суду Полтавської області від 05.03.20 у справі № 917/1615/18 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду Полтавської області від 05.03.20 у справі № 917/1615/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.07.2020

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Н.М. Дучал

Суддя О.В. Ільїн