РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.07.2020Справа № 910/15599/19
За первісним позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Бернацької Юлії Олександрівни, м. Київ

про стягнення 176 432,87 грн, -

За зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Бернацької Юлії Олександрівни, м. Київ

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», м. Київ

про стягнення 129 166,06 грн,

суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Губенко І.В. (адвокат за довіреністю №9-Юр від 22.01.2020 року);

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Коцар О.С. (адвокат за ордером серія ЖТ№064955 від 16.12.2019).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.11.2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами про стягнення з Фізичної особи-підприємця Бернацької Юлії Олександрівни (відповідач) суми коштів в розмірі 174 647,00 грн, суми 3% річних в розмірі 1 090,95 грн та суми інфляційних втрат в розмірі 694,92 грн, посилаючись на те, що позивач втратив інтерес до робіт за Договором №01 від 19.02.2018 року, які частково виконав відповідач, а позивач в свою чергу за це перераховував кошти.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2019 року, справу № 910/15599/19 передано на розгляд судді Морозову С.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2019 року у справі №910/15599/19 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали.

19.11.2019 року (в межах строку, визначеного судом) позивачем була подана до суду заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 25.11.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

23.12.2019 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву в якому ним зазначено, що на виконання другого етапу технічного завдання відповідачем здійснено: підключення до БД 1С; перетворення даних; створення аналітичної моделі; внесення поправок; налаштування та візуалізацію звітів відповідно до ТЗ; інсталяцію ПЗ Microsoft Power BI; створення позивачу 12 повністю робочих звітів; введення користувачів у Power BI pro; підключення права доступу та інші налаштування, що підтверджує скріншотами.

Окрім того, 23.12.2019 відповідачем подано до суду зустрічну позовну заяву до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (відповідач за зустрічним позовом) про стягнення суми в розмірі 129 166,06 грн, у зв`язку з невиконанням відповідачем за зустрічним позовом умов Договору №01 від 19.02.2018 року в частині повної оплати наданих Фізичною особою-підприємцем Бернацькою Юлією Олександрівною (позивач за зустрічним позовом) послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 прийнято зустрічний позов Фізичної особи-підприємця Бернацької Юлії Олександрівни до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" про стягнення 129 166,06 грн до спільного розгляду з первісним позовом по справі №910/15599/19 та об`єднано в одне провадження, розгляд справи №910/15599/19 постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання до 25.02.2020 року.

03.01.2020 року від позивача за первісним позовом до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідно до умов Договору, роботи, які були визначені як другий етап, мали бути виконані до 11.05.2018 року, проте відповідач за первісним позовом надає роздруківки з переписки за зовсім інший період, а саме на рік пізніше. Позивачем за первісним позовом також зазначено, що він ставить під сумнів надані відповідачем за первісним позовом електронні переписки, оскільки вони не відповідають вимогам кодексу та відсутні оригінали електронних доказів.

11.02.2020 року відповідачем за зустрічним позовом подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого роботи по Договору станом на 14.08.2019 року щодо 2-го етапу виконані не були та виклав аналогічну позицію, зазначену у відповіді на відзив на первісний позов.

В підготовчому засіданні 25.02.2020 судом було ухвалено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.04.2020 року.

В судовому засіданні 07.04.2020 року розгляд справи було відкладено до 26.05.2020 року.

В судовому засіданні 26.05.2020 року судом було оголошено розгляд справи відкласти до 07.07.2020 року.

В судовому засіданні 07.07.2020 представник позивача за первісним позовом підтримав викладені ним позовні вимоги та просив їх задовольнити, як відповідач за зустрічним позовом проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечував в повному обсязі. Представник відповідача за первісним позовом проти задоволення первісних позовних вимог заперечував, як позивач за зустрічним позов підтримав викладені ним вимоги та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні 07.07.2020 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.02.2018 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Євроінс Україна» (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Бернацькою Юлією Олександрівною (виконавець) було укладено Договір №01 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає виконавцеві, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати замовнику інформаційно-консультаційні послуги із встановлення, налаштування та модифікації ліцензійного програмного забезпечення Microsoft Power BI, та розподілення прав доступу користувачів до інформації (послуги) на умовах, встановлених цим Договором та Додатками до нього.

Детальний перелік послуг, етапи їх надання та вартість вказані в календарному плані, що відображений в Додатку №1, який є невід`ємною частиною даного договору. (п. 1.2. Договору).

Загальна вартість послуг, що мають бути надані виконавцем замовнику за цим Договором, складає 274 918,00 грн, без ПДВ, яка сплачується в три етапи: вартість першого етапу складає 105 529,00 грн без ПДВ, вартість другого етапу складає 138 236,00 грн без ПДВ, вартість третього етапу складає 31 153,00 грн без ПДВ. (п. 2.1. Договору).

Відповідно до пунктів 2.3.-2.8. Договору замовник авансовим платежем зобов`язується сплатити 100% вартості першого етапу протягом трьох банківських днів з дати укладення Договору в сумі 105 529,00 грн без ПДВ (2.3.). Замовник авансовим платежем зобов`язується сплатити 50% вартості другого етапу в сумі 69 118,00 грн без ПДВ, протягом трьох банківських днів з дня підписання сторонами актів здачі-приймання наданих послуг за результатами виконання/надання першого етапу послуг (2.4.). По закінченні виконання/надання виконавцем послуг за другим етапом, замовник зобов`язується сплатити решту 50% вартості послуг за другим етапом в сумі 69 118,00 грн без ПДВ, протягом трьох банківських днів з дня підписання сторонами актів здачі-приймання наданих послуг за результатами виконання/надання другого етапу послуг (2.5.). Замовник авансовим платежем зобов`язується сплатити 50% вартості третього етапу в сумі 15 576,50 грн без ПДВ, протягом трьох банківських днів з дня підписання сторонами актів здачі-приймання наданих послуг за результатами виконання/надання другого етапу послуг (п. 2.6.). По закінченні виконання/надання виконавцем послуг за третім етапом, замовник зобов`язується сплатити решту 50% вартості послуг за третім етапом в сумі 15 576,50 грн без ПДВ, протягом трьох банківських днів з дня підписання сторонами акту здачі-приймання наданих послуг за результатами виконання/надання третього етапу послуг (2.7.). Оплата послуг проводиться в безготівковій формі, в національній грошовій одиниці України (гривані), шляхом перерахування коштів на банківські реквізити виконавця, зазначені в Розділі 10 цього Договору (п. 2.8.).

Послуги, зазначені у п. 1.1. цього Договору, мають бути надані виконавцем замовнику протягом 55 робочих днів з дня, наступного за днем проведення оплати, зазначеної у п. 2.3. Договору, на рахунок виконавця. (п. 3.1. Договору).

Здача-приймання наданих послуг, згідно п. 3.3. Договору, оформлюється двостороннім актом здачі-приймання наданих послуг (Акт), що, зо відсутності заперечень, підписується замовником не пізніше 5 робочих днів з моменту його отримання від виконавця.

Даний Договір набуває чинності з дати його укладення та діє до 01.05.2018 року та не втрачає сили, поки зобов`язання сторін не будуть виконані в повному обсязі. (п.п. 8.1., 8.2. Договору).

Додатком №1 до Договору сторони оформили Календарний план надання послуг. Відповідно до якого термін надання послуг по першому етапу складає 20 робочих днів, по другому - 25 робочих днів, по третьому - 10 робочих днів. Загальний термін надання виконавцем послуг складає 55 робочих днів з дня, наступного за днем проведення оплати за перший етап надання послуг, за умови відсутності затримок з боку замовника з надання технічного забезпечення, налаштування місця розгортання моделі, надання доступу до даних, наданням прикладів звітів та наданням зворотного зв`язку на запити та листи виконавця. Затримка надання інформації тягне за собою збільшення терміну надання послуг.

На виконання умов Договору позивачем за первісним позовом було сплачено відповідачу за первісним позовом вартість першого етапу послуг в розмірі 105 529,00 грн згідно платіжного доручення №6766 від 22.02.2018 року.

В подальшому відповідачем за первісним позовом було виконано перший етап робіт (надання послуг) в результаті чого сторонами було підписано Акт №1-04-18 від 03.04.2018 року, з якого вбачається, що виконавець передав, а замовник прийняв наступні послуги: аналіз джерел даних, архітектури та структури даних; аналіз вимог до звітів, формування технічного завдання; розгортання безкоштовної версії ПЗ Microsoft Power BI Desktop. Загальна вартість послуг по даному етапу 105 529,00 грн.

06 квітня 2018 року позивачем за первісним позовом було сплачено на користь відповідача за первісним позовом 50% вартості другого етапу надання послуг в розмірі 69 118,00 грн згідно платіжного доручення №7934.

Проте, як зазначає позивач за первісним позовом, послуги по другому та третьому етапам відповідачем за первісним позовом надані так і не були, у зв`язку з чим 03.06.2019 року ПАТ «СК «Євроінс Україна» було направлено на адресу ФО-П Бернацька Ю.О. претензію №436-ЮР, якою від останньої вимагалось повернути сплачені по Договору кошти в розмірі 174 647,00 грн.

У відповідь ФО-П Бернацькою Ю.О. направлено ПАТ «СК «Євроінс Україна» зустрічну претензію б/н б/д, якою позивач за зустрічним позовом вимагала відповідача за зустрічним позовом оплати повну вартість послуг по трьом етапам Договору.

15.08.2019 року ПАТ «СК «Євроінс Україна» було направлено на адресу ФО-П Бернацької Ю.О. претензію №579-юр від 14.08.2019 року, якою повідомило останню про відмову від виконання зобов`язань за Договором, розірвання Договору шляхом односторонньої відмови від нього та вимагало повернення сплачених за Договором сум в розмірі 174 647,00 грн.

Заперечуючи проти таких вимог та звертаючи до суду із зустрічними позовними вимогами ФО-П Бернацька Ю.О. зазначає, що по другому етапу надання послуг по Договору позивачем за зустрічним позовом здійснено: підключення до БД 1С; перетворення даних; створення аналітичної моделі; внесення поправок; налаштування та візуалізацію звітів відповідно до ТЗ; інсталяцію ПЗ Microsoft Power BI; створення позивачу 12 повністю робочих звітів; введення користувачів у Power BI pro; підключення права доступу та інші налаштування, що ФО-П Бернацька Ю.О. підтверджує скріншотами. З огляду на фактичне надання позивачем за зустрічним позовом послуг за Договором є підстава стягнути з відповідача за зустрічним позовом вартість таких послуг, а саме в розмірі 50% вартості другого етапу та 100% вартості третього етапу, на загальну суму в розмірі 129 166,06 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або пр-ипинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статей 11, 509, 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1); якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2).

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору №01 від 19.02.2018 року, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. (ст. 901 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено вище, сторонами підписано Договір, за умовами якого замовник доручає виконавцеві, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати замовнику інформаційно-консультаційні послуги із встановлення, налаштування та модифікації ліцензійного програмного забезпечення Microsoft Power BI, та розподілення прав доступу користувачів до інформації (послуги) на умовах, встановлених цим Договором та Додатками до нього.

Пунктами 2.3.-2.8. Договору, як зазначалось вище, сторони узгодили порядок здійснення платежів по кожному з трьох етапів Договору.

Так, позивачем за первісним позовом було сплачено відповідачу за первісним позовом вартість першого етапу послуг на суму в розмірі 105 529,00 грн згідно платіжного доручення №6766 від 22.02.2018 року.

В підтвердження надання послуг за першим етапом сторонами було підписано Акт №1-04-18 від 03.04.2018 року, з якого вбачається, що виконавець передав, а замовник прийняв наступні послуги: аналіз джерел даних, архітектури та структури даних; аналіз вимог до звітів, формування технічного завдання; розгортання безкоштовної версії ПЗ Microsoft Power BI Desktop. Загальна вартість послуг по даному етапу 105 529,00 грн.

На виконання п. 2.4. Договору 06 квітня 2018 року позивачем за первісним позовом було сплачено на користь відповідача за первісним позовом 50% вартості другого етапу в розмірі 69 118,00 грн згідно платіжного доручення №7934.

Проте, як вбачається з матеріалів справи в підтвердження надання послуг по другому та третьому етапам відповідних актів на виконання вимог п. 3.3. Договору сторонами складено та підписано не було.

У зв`язку з невиконанням відповідачем за первісним позовом зобов`язань за Договором 03.06.2019 року ПАТ «СК «Євроінс Україна» було направлено на адресу ФО-П Бернацька Ю.О. претензію №436-ЮР, якою від останньої вимагалось повернути сплачені по Договору кошти в розмірі 174 647,00 грн.

У відповідь ФО-П Бернацькою Ю.О. направлено ПАТ «СК «Євроінс Україна» зустрічну претензію б/н б/д, якою позивач за зустрічним позовом вимагала відповідача за зустрічним позовом оплати повну вартість послуг по трьом етапам Договору.

15.08.2019 року ПАТ «СК «Євроінс Україна» було направлено на адресу ФО-П Бернацької Ю.О. претензію №579-юр від 14.08.2019 року, якою повідомило останню про відмову від виконання зобов`язань за Договором, розірвання Договору шляхом односторонньої відмови від нього та вимагало повернення сплачених за Договором сум в розмірі 174 647,00 грн.

Відповідно до пунктів 8.1. та 8.2. Договору він набуває чинності з дати його укладення та діє до 01.05.2018 року та не втрачає сили, поки зобов`язання сторін не будуть виконані в повному обсязі.

Строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. (ст. 905 Цивільного кодексу України).

Таким чином, сторони встановили, що строк дії Договору до 01.05.2018 року, проте він не втрачає сили, поки зобов`язання сторін не будуть виконані в повному обсязі.

В той же час, послуги, зазначені у п. 1.1. цього Договору, мають бути надані виконавцем замовнику протягом 55 робочих днів з дня, наступного за днем проведення оплати, зазначеної у п. 2.3. Договору, на рахунок виконавця. (п. 3.1. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи послуги виконавцем замовнику протягом 55 робочих днів з дня, наступного за днем проведення оплати (оплата проведена 22.02.2018 року, тому 55-й день від цієї дати це - 14.05.2018 року, з урахуванням вихідних святкових днів) надані не були, у зв`язку з чим позивач за первісним позовом надіслав відповідачу за первісним позовом претензію №579-юр від 14.08.2019 року про розірвання Договору в односторонньому порядку.

Договір про надання послуг є складним зобов`язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов`язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Таким чином, надіславши на адресу ФО-П Бернацька Ю.О. претензію про розірвання Договору ПАТ «СК «Євроінс Україна» фактично, в односторонньому порядку, припинила дію Договору, у зв`язку з порушенням виконавцем прийнятих на себе зобов`язань, що в свою чергу узгоджується з положеннями вказаних статей.

Заперечую проти первісних вимог та звертаючись до суду із зустрічними вимогами ФО-П Бернацька Ю.О., виступаючи як виконавець по Договору, зазначила, що послуги надавались, що підтверджується кріншотами переписки, проте позивач за первісним позовом не надавав доступ відповідачу за первісним позовом до серверів (до місць встановлення ПО), у зв`язку з чим виникали затримки в строках.

Так ФО-П Бернацька Ю.О. вказує, що на адресу ПАТ «СК «Євроінс Україна» направлялись електронні листи, повідомлення про некоректну роботу сервера, про нестачу даних в його базах, затримки або відсутність відповідей перешкоджали якісному та своєчасному наданню послуг та в решті призвело до неможливості виконання Договору з вини замовника.

Дослідивши подані відповідачем за первісним позовом скріншоти переписок, судом встановлено, що вони датовані квітнем-травнем 2019 року, в той час як строк виконання Договору, передбачений п. 3.1., встановлено до 14.05.2018 року.

Окрім того, судом надано правову оцінку положенню Календарного плану надання послуг, яким визначено, що загальний термін надання виконавцем послуг складає 55 робочих днів з дня, наступного за днем проведення оплати за перший етап надання послуг, за умови відсутності затримок з боку замовника з надання технічного забезпечення, налаштування місця розгортання моделі, надання доступу до даних, наданням прикладів звітів та наданням зворотного зв`язку на запити та листи виконавця. Затримка надання інформації тягне за собою збільшення терміну надання послуг.

Вказаним сторони фактично змінили строк надання послуг у зв`язку з можливими затримками зі сторони замовника.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Проте, матеріали справи не містять доказів на підтвердження фактичного недопуску ФО-П Бернацької Ю.О. в період з травня 2018 року по квітень 2019 року до серверів ПАТ «СК «Євроінс Україна» (місць встановлення ПО) та як наслідок фактичної неможливості виконання свого обов`язку за Договором, що в свою чергу спростовує факт вчинення відповідачем за первісним позовом дій із надання передбачених Договором послуг по другому та третьому етапах у визначені строки.

Для виконавця за договором про надання послуг, який здійснює підприємницьку діяльність законодавцем встановлена відповідальність за порушення договору, передбачена статтею 906 ЦК України: збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 906 ЦК України).

Враховуючи, що сторонами встановлено порядок приймання наданих за Договором послуг, а саме за відповідним актом по кожному з етапів, проте станом на дату прийняття рішення в справі відповідачем за первісним позовом так і не складено відповідного акту по другому та третьому етапам, що свідчить про недотримання вимог Договору, беручи до уваги право позивача за первісним позовом на одностороннє розірвання Договору у зв`язку з порушення відповідачем за первісним позовом виконання свого зобов`язання, яке ним було реалізовано шляхом направлення претензії №579-юр від 14.08.2019 року, вимоги позивача за первісним позовом про повернення йому 50% оплаченої вартості другого етапу в розмірі 69 118,00 грн, у зв`язку з фактичним не підтвердженням надання таких послуг, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача за первісним позовом стосовно стягнення з ФО-П Бернацька Ю.О. вартості послуг по першому етапу в розмірі 105 529,00 грн, суд зазначає наступне.

Як вже неодноразово зазначалось, Договором передбачено надання послуг трьома етапами по завершенню яких складається та підписується відповідний акт наданих послуг.

Тобто, сторони у Договорі визначили акт приймання-передачі виконаних робіт як суттєвий елемент встановлених між ними правовідносин, а тому згідно зі ст.ст. 6, 11 ЦК договір як джерело матеріального права при вирішенні спору підлягає застосуванню у повному обсязі.

Фактично послуги по першому етапу Договору на суму 105 529,00 грн відповідачем за первісним позовом надані та позивачем за первісним позовом прийняті без скарг, заперечень та оплачені.

Основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, що в даному випадку відбулось на стадії приймання наданих послуг по першому етапу.

Підстав для визнання наданих по першому етапу послуг неякісними у суду відсутні, а тому застосування реституції в даному випадку неможливе з огляду на фактичну реальність настання та неможливість повернення таких послуг відповідачу за первісним позовом з огляду на їх прийняття замовником, у зв`язку з чим вимога позивача за первісним позовом щодо стягнення з відповідача за первісним позовом суми вартості першого етапу в розмірі 105 529,00 грн є безарґументованою.

Позивачем за первісним позовом також заявлено до стягнення з відповідача за первісним позовом суму 3% річних в розмірі 1 090,95 грн та суму інфляційних втрат в розмірі 694,92 грн, нараховані за період з 14.08.2019 року по 28.10.2019 року.

Судом встановлено, що відповідач за первісним позовом у встановлений строк свого обов`язку по наданню послуг не виконав, у зв`язку з чим з моменту отримання вимоги про розірвання Договору та повернення коштів мав вчинити дії щодо повернення суми в розмірі 69 118,00 грн, оскільки саме з моменту отримання такої вимоги у відповідача за первісним позовом виникло грошове зобов`язання, якого не було за умовами Договору, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В пункті 1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" визначено, що з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Перевіривши наведений позивачем розрахунок вказаних сум, судом встановлено, що в частині визначеного періоду нарахування, вони не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вимога про розірвання Договору та повернення коштів відповідачем за первісним позовом була отримана 03.09.2019 року (копія зворотного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №165 наявна в справі), тому прострочення з повернення зазначеної суми почало свій відлік з 04.09.2019 року.

Таким чином, судом здійснено власний розрахунок зазначених сум, з врахуванням визначеного вище початку періоду прострочення, а також враховуючи кінцеву дату нарахування інфляційних втрат та 3% річних, зазначену позивачем за первісним позовом у своїх розрахунках, а саме 28.10.2019 року, а тому до стягнення з ФО-П Бернацька Ю.О. підлягає сума 3% річних в розмірі 307,00 грн та сума інфляційних втрат в розмірі 694,92 грн, у зв`язку з чим вимоги в даній частині підлягають частковому задоволенню на зазначені суми.

Щодо зустрічних позовних вимог про стягнення з ПАТ «СК «Євроінс Україна» 50% вартості другого етапу та 100% вартості третього етапу по Договору на суму в розмірі 129 166,06 грн, суд зазначає наступне.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як зазначено у ч. 4 п. 1 інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар і строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України (аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 21.04.2011 у справі №9/252-10).

При цьому слід зазначити, що вимоги Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні щодо правильності оформлення первинних документів передбачають наявність в документах такого реквізиту, як інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції лише альтернативно такому обов`язковому реквізиту, як особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 19.04.2016 у справі №21-4985а15.

В той же час, як вже встановлено судом, в матеріалах справи відсутній первинний доказ в підтвердження фактично наданих позивачем за зустрічним позовом послуг по другому та третьому етапу, згідно погоджених сторонами умов Договору.

Окрім того, в судовому засіданні 07.07.2020 року, представник позивача за зустрічним позовом вкотре наголосила на тому, що зобов`язання за Договором в повному обсязі не виконані, що також викладено на третій сторінці зустрічної позовної заяви, де зазначено, що затримки з боку замовника призвели до неможливості виконання Договору.

Обґрунтування позивача за зустрічним позовом щодо того, що невиконання зобов`язання по Договору відбулось з вини замовника, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не знайшли свого відображення в матеріалах справи та є фактично недоведеними.

Отже зустрічна вимога ФО-П Бернацька Ю.О. про стягнення коштів за фактично невиконані зобов`язання є недоведеною, з урахуванням, що Договір є розірваним, у зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст. 74 Господарського кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" підлягають частковому задоволенню на суму основного боргу в розмірі 69 118,00 грн, суму 3% річних в розмірі 307,00 грн та суму інфляційних втрат в розмірі 694,92 грн, а зустрічні позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Бернацької Юлії Олександрівни задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Судові витрати позивача за первісним позовом, з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, пропорційно розміру задоволених первісних позовних вимог, в розмірі 1 051,80 грн покладаються на відповідача за первісним позовом.

Судові витрати позивача за зустрічним позовом в розмірі 1 937,49 грн, з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з відмовою в задоволенні зустрічних позовних вимог, залишаються за позивачем за зустрічним позовом.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бернацької Юлії Олександрівни (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «Євроінс Україна» (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102) суму коштів в розмірі 69 118,00 грн (шістдесят дев`ять тисяч сто вісімнадцять гривень 00 копійок), суму 3% річних в розмірі 307,00 грн (триста сім гривень 00 копійок), суму інфляційних втрат в розмірі 694,92 грн (шістсот дев`яносто чотири гривни 92 копійки) та суму судового збору в розмірі 1 051,80 грн (одна тисяча п`ятдесят одну гривню 80 копійок).

3. Залишити за Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Євроінс Україна" судовий збір, сплачений до державного бюджету, в сумі 1 594,70 грн.

4. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

5. Залишити за Фізичною особою-підприємцем Бернацькою Юлією Олександрівною судовий збір, сплачений до державного бюджету, в сумі 1 937,49 грн.

6. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 16.07.2020 року.

Суддя С.М. Морозов