УХВАЛА

м. Київ

13.07.2020Справа № 910/9785/20

Суддя Господарського суду міста Києва Баранов Д.О., розглянувши заяву Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс" (02081, м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 25-Б; ідентифікаційний код 31025659)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метан"

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метан" заборгованості за житлово - комунальні послуги у розмірі 11 789, 05 грн, збитки від інфляції в розмірі 4 421, 71 грн та 3 % річних у сумі 1 481, 95 грн за договором № 464-11 на оплату комунальних послуг від 01.09.2011

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метан" заборгованості за житлово - комунальні послуги у розмірі 11 789, 05 грн, збитки від інфляції в розмірі 4 421, 71 грн та 3 % річних у сумі 1 481, 95 грн за договором № 464-11 на оплату комунальних послуг від 01.09.2011.

Розглянувши подану Комунальним підприємством з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс" заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у його видачі з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи-підприємця (для фізичних осіб-підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Суд вказує, що заявник у своїй заяві про видачу судового наказу зазначив найменування та ідентифікаційний код боржника, як Товариство з обмеженою відповідальністю "Метан" та 41512179.

Проте, як вбачається із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за ідентифікаційним кодом 41512179 зареєстровано зовсім іншу юридичну особу (Товариство з обмеженою відповідальністю "БК "Лад-ХХІС"), а не Товариство з обмеженою відповідальністю "Метан".

Відтак, з огляду на викладене вище, враховуючи те, що заявник у своїй заяві не зазначив ідентифікаційний код боржника, що відповідно є порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України відмовити у видачі судового наказу.

Так, приписами пункту 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому відповідно до положення ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Разом з тим, суд зазначає, що приписами ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 150, 152, 153, 154, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс" (02081, м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 25-Б; ідентифікаційний код 31025659) у видачі судового наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 13.07.2020

Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Д.О. Баранов

Суд звертає увагу учасників судового процесу, що відповідно до п. 4 Розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).