ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.07.2020 Справа № 904/5452/18
За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ - ПРОСТІР" на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні №59865477 щодо примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2019

у справі

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ - ПРОСТІР", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу №4К16066ЛИ від 20.08.16р. у розмірі 332 285 448,49 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

За участю секретаря судового засідання Перебийніс О.О.

Представники:

від позивача Пац Є.О.

від відповідача Кощеева А.В.

від ДВС не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Суть спору викладена в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2019, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ - ПРОСТІР" на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" 152 223 976,05 грн. - заборгованість зі сплати лізингових платежів, 123 498 995,44 грн. - заборгованість з винагороди за користування майном, 56 562 477,00 грн. - пені та 616 700,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

09.04.2019 на виконання вказаного рішення суду видано відповідний наказ.

19.06.2020 від Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ - ПРОСТІР" надійшла скарга на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні №59865477 щодо примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2019, за змістом якої скаржник просить суд:

- поновити строк оскарження постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. про арешт коштів боржника від 11.03.2020;

- визнати незаконними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. щодо накладення арешту на грошові кошти, які містяться на рахунку ТОВ "Компанія-Простір" № НОМЕР_1 в АТ "ОТП Банк" МФО 300528;

- визнати незаконними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. щодо накладення арешту на грошові кошти, які містяться на рахунку ТОВ "Компанія-Простір" № НОМЕР_2 в АТ "АКБ "Конкорд" (МФО 307350);

- зняти арешт з коштів на рахунку ТОВ "Компанія-Простір" за № НОМЕР_1 в АТ "ОТП Банк" МФО 300528, що був накладений постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. від 25.05.2020 про арешт коштів боржника у ВП №59865477.

Ухвалою суду від 24.06.2020 року (суддя Суховаров А.В.) поновлено строк на оскарження постанови про арешт коштів боржника від 11.03.2020 у виконавчому провадженні №49828512 та прийнято скаргу до розгляду.

Відповідно до розпорядження № 663 від30.06.2020 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з перебуванням судді Суховарова А.В. у відпустці справу №904/5452/18 передано на розгляд судді Ліпинському О.В. для розгляду скарги.

Ухвалою суду від 02.07.2020 скаргу прийнято до свого провадження, розгляд якої призначено в судовому засіданні.

Представник ДВС в засідання з розгляду скарги не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Позивач проти задоволення скарги заперечував посилаючись на відсутність законних підстав для скасування арешту з рахунків та позицію Верховного Суду з даного приводу.

Розглянувши подану скаргу, а також докази подані в її обґрунтування, заслухавши пояснення представників сторін суд дійшов висновку про необхідність відмови в її задоволенні з огляду на наступне.

Звертаючись із даною скаргою до суду скаржник просить визнати незаконними дії виконавця та зняти арешт з грошових коштів, що містяться на вказаних ним рахунках, накладений державним виконавцем в межах виконавчого провадження №59865477 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2019 . Необхідність зняття арешту скаржник мотивує неможливістю здійснення виплат із заробітної плати, що на думку останнього є підставою для його зняття.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст.ст. 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з приписами п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Положеннями ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлена заборона звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з положеннями ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З урахуванням викладених вище приписів закону слід дійти висновку про можливість накладення арешту державним виконавцем при виконанні рішення суду на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вимоги щодо визнання дій виконавця незаконними та зняття арешту з рахунків скаржник мотивує необхідністю здійснювати виплати із заробітної плати, при цьому, з документів наданих в обґрунтування поданої скарги неможливо дійти однозначного висновку щодо відкриття рахунків лише для здійснення вказаних витрат.

Крім того, суд зазначає, що у разі виникнення у боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

За відсутності доказів звернення скаржника до виконавця з метою зняття арешту з рахунків в межах сум, необхідних для виплати заробітної плати, подання скарги на дії виконавця суд вважає передчасним, у зв`язку з чим в її задоволенні слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 по справі № 905/361/19.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали відповідно до ст. 233 ГПК України.

Керуючись статтями 233, 234, 235, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ - ПРОСТІР" на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні №59865477 щодо примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2019 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням положень пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №540-ІХ від 30.03.2020.

Повний текст ухвали складено 13.07.2020.

Суддя О.В. Ліпинський