РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.07.2020Справа № 910/21682/15

За позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Державного підприємства "Конярство України" (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, буд. 1)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України

про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку

В межах справи № 910/21682/15

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ"

до Державного підприємства "Конярство України"

про банкрутство

суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін:

Позивач Єременко І.М.

Від відповідача не з`явились

Від третьої особи Кандиба М.В. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/21682/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ" про банкрутство Державного підприємства "Конярство України" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.10.2015.

25.10.2019 до Господарського суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державного підприємства "Конярство України" про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У поданій позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.11.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства "Конярство України" про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку залишено без руху та встановлено позивачу ОСОБА_1 п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліку шляхом здійснення оплати судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп. та надання відповідного підтвердження до суду.

06.12.2019 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.12.2019 прийнято позов ОСОБА_1 до Державного підприємства "Конярство України" про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку до розгляду в межах справи № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства "Конярство України", підготовче засідання призначено на 13.01.2020.

08.01.2020 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про залучення до участі у справі третьою особою на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.01.2020 задоволено клопотання Міністерств розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та відкладено розгляд справи на 16.03.2020.

Судове засідання 16.03.2020 не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Чеберяка П.П. на лікарняному.

28.04.2020 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання позивача про проведення судового засідання без його участі.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.05.2020 розгляд справи призначено на 27.05.2020.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 06.07.2020.

У судовому засіданні 06.07.2020 позивач надав пояснення по суті заявлених позовних вимог з урахуванням заяви про збільшення та уточнення позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України щодо задоволення позовних вимог заперечив.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Наведена норма кореспондується з положеннями п. 8 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України згідно якого господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства "Конярство України", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.10.2017 заяву ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення не виплаченої заробітної плати задоволено частково; скасовано наказ філії "Запорізький кінний завод № 86" ДП "Конярство України" №163-к від 12.05.2016 про звільнення ОСОБА_1 з посади юрисконсульта філії «Запорізькій кінний завод №86» Державного підприємства «Конярство України»; поновлено ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта філії «Запорізькій кінний завод №86» Державного підприємства «Конярство України»; допущено негайне виконання рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта філії «Запорізькій кінний завод № 86» Державного підприємства «Конярство України»; визнано ОСОБА_1 кредитором у справі № 910/21682/15 по відношенню до боржника з грошовими вимогами у розмірі 53 217,35 грн. з яких: 50 217, 35 грн. - перша черга задоволення вимог кредиторів; 3000,00 грн. - друга черга задоволення вимог кредиторів.

Як вбачається з даної ухвали, сума заборгованості відповідача перед позивачем складається з недоплаченої заробітної плати в розмірі 1 530 грн. 00 коп., середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в розмірі 46 792 грн. 96 коп., витрат на проїзд у зв`язку із участю в судових засіданнях в розмірі 1 422 грн. 25 коп., витрат на листування в розмірі 472 грн. 14 коп. та моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що наказом від 11.10.2017 № 257-к позивача було поновлено на роботі на посаді юрисконсульта на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 11.10.2017 у справі № 910/21682/15.

Наказом від 17.10.2017 № 259-к позивача було звільнено за угодую сторін на підставі п.1 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, та виплачено компенсацію за невикористану щорічну відпустку 43 календарних дні, та внесено відповідні зміни до трудової книжки.

Зважаючи на те, що в порушення приписів ст. 116 Кодексу законів про працю України з позивачем не було проведено розрахунку при звільненні, останній звернувся до суду з позовною заявою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку в якій, з урахуванням заяви про збільшення та уточнення позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.08.2019 по 06.07.2020 в розмірі 46 831 грн. 12 коп., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Статтею 47 Кодексу законів про працю України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

За змістом ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов`язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку та на яку не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 14.11.2012 у справі № 6-139цс12.

Як роз`яснено п. 20 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на встановлені обставини та наведені норми, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовної заяви ОСОБА_1 тому вважає за доцільне задовольнити її в повному обсязі та стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.08.2019 по 06.07.2020 в розмірі 46 831 грн. 12 коп.

Крім того, керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства , ст. 73-74, 129, 234 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Конярство України» (01001, м. Київ, вул. Грінченка, 1; ідентифікаційний код 37404165) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.08.2019 по 06.07.2020 в розмірі 46 831 (сорок шість тисяч вісімсот тридцять одна) грн. 12 коп. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

3. Видати наказ.

4. Копію ухвали направити сторонам та розпоряднику майна боржника.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 15.07.2020.

Суддя П.П. Чеберяк