ГОСПОДАРСЬКИЙ С У Д
Кіровоградської області
У Х В А Л А

17 липня 2020 рокуСправа № 912/1720/19

Господарський суд Кіровоградської області в складі Кабакової В.Г., розглянув у засіданні суду скаргу від 06.03.2020 Приватного підприємства "Вісмут" на дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського С.М. у справі №912/1720/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно- торговий дім-ЛС", 25006, м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, буд. 84, к. 510

до відповідача Приватного підприємства "Вісмут", 25005, м. Кропивницький, вул. Добровольського, 10А

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фермерського господарства ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про стягнення 400 т насіння соняшника, 1 690 100,00 грн штрафу

Представники

від стягувача - участі не брали;

від скаржника (боржника) - Глазков А.С. адвокат, ордер серія КР№105944 від 10.03.2020, посвідчення № 297 видане 06.08.2018;

від третьої особи - участі не брали;

Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Бершадський С.М. - участі не брав;

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно-торговий дім-ЛС" до Приватного підприємства "Вісмут" про стягнення 400 т насіння соняшника врожаю 2018 року, 1 690 100,00 грн штрафу, з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 02.10.2019 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційно- торговий дім-ЛС" задоволено повністю. Стягнуто з Приватного підприємства "Вісмут" 400 т насіння соняшника врожаю 2018 року, 1 690 100,00 грн штрафу, а також 88 999,50 грн судового збору.

27.12.2019 на виконання вищевказаного рішення видано відповідні накази.

06.03.2020 до суду надійшла скарга від 06.03.2020 Приватного підприємства "Вісмут" на дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського С.М., згідно якої скаржник просить суд:

- поновити Приватному підприємству "Вісмут" пропущений строк для подання скарги на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського Сергія Миколайовича щодо прийняття ним постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 24.01.2020. №61045781;

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського Сергія Миколайовича щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 24.01.2020р. №61045781;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського Сергія Миколайовича виключити (вилучити) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про арешт права оренди земельних ділянок перелік яких зазначено у постанові приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського Сергія Миколайовича від 24.01.2020 р. про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП №61045781.

Ухвалою від 11.03.2020 господарський суд відмовив в поновленні процесуального строку на звернення зі скаргою від 06.03.2020 Приватного підприємства "Вісмут" на дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського С.М. та залишив без розгляду скаргу від 06.03.2020 Приватного підприємства "Вісмут" на дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського С.М.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17.06.2020 у справі №912/1720/19 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Вісмут" на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 11.03.2020 за результатами розгляду скарги приватного підприємства "Вісмут" на дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської Бершадського С.М. у справі № 912/1720/19 задоволено, а ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 11.03.2020 за результатами розгляду скарги Приватного підприємства "Вісмут" на дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського С.М. у справі № 912/1720/19 скасовано, справу № 912/1720/19 направлено до Господарського суду Кіровоградської області для продовження розгляду скарги Приватного підприємства "Вісмут" на дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського С.М.

30.06.2020 матеріали справи №912/1720/19 надійшли до Господарського суду Кіровоградської області.

Ухвалою від 02.07.2020 господарським судом поновлено приватному підприємству "Вісмут" пропущений строк для подання скарги та прийнято до розгляду скаргу від 06.03.2020 Приватного підприємства "Вісмут" на дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського С.М. у справі № 912/1720/19. Скаргу призначено до розгляду в засіданні на 13.07.2020.

Приватним виконавцем та стягувачем не надано письмової позиції щодо поданої скарги.

В засіданні суду 13.07.2020 оголошено перерву на 17.07.2020. Відповідна ухвала направлена на офіційні електронні адреси стягувача та державного виконавця.

15.07.2020 ПП "Вісмут" подало суду уточнення до скарги, направлене на електронні адреси стягувача та приватного виконавця, де зазначено наступні вимоги:

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського Сергія Миколайовича щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 24.01.2020р. №61045781;

- скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського Сергія Миколайовича про опис та арешт майна (коштів) боржника від 24.01.2020р. №61045781;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського Сергія Миколайовича виключити (вилучити) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в тому числі і зі спеціального розділу та з будь-яких інших реєстрів відомості, записи про арешт права оренди (користування) та арешт нерухомого майна щодо всіх без виключення земельних ділянок сільськогосподарського призначення, орендарем яких є Приватне підприємство "Вісмут" (і.к. 31276115);

- в порядку ст. 345 ГПК України встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

В судовому засіданні 17.07.2020 представник скаржника підтримав вимоги скарги з врахуванням уточнень.

Стягувач та приватний виконавець своїм процесуальним правом на участь в засіданні суду не скористались, уповноважених представників не направили.

За положеннями частини 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Господарський суд, розглянувши у судовому засіданні 17.07.2020 подану скаргу, оцінивши подані докази, дійшов наступних висновків.

Нормами ст.ст. 42, 46 ГПК України передбачено право сторони (скаржника) подавати суду заяви та клопотання, в т.ч. заяви про зміну предмету позову (скарги).

Уточнення до скарги від 14.07.2020 ПП "Вісмут" підписано належним представником скаржника адвокатом, який діє на підставі ордера серія КР№105944 від 10.03.2020, уточнення направлено на електронні адреси стягувача, яка зазначена в ЄДР, та приватного виконавця, а відтак така заява підлягає прийняттю судом до розгляду.

Скарга мотивована тим, що при проведенні приватним виконавцем виконавчих дій накладено арешт на право оренди земельних ділянок загальною площею 132,554 га, які належать на праві власності іншим особам, що є порушенням положень ст. 93, 124, 135, 141 ЗК України.

Господарський суд зазначає наступне.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 327 ГПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (ст. 2 Закону № 1404-VIII ).

Стаття 5 Закону № 1404-VIII визначає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до статті 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (ст.48 Закону № 1404-VIII).

За статтею 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.

Втім відповідно до абзацу сьомого пункту 2 статті 4 Закону України від 01.07.2004 №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право оренди (суборенди) земельної ділянки відноситься до речових прав на нерухоме майно, похідних від права власності.

Аналіз наведених вище положень зазначених законів не дає підстав стверджувати, що майно боржника і речові права на це майно - це один об`єкт. Адже наведені вище положення статті 18 Закону № 404-VIII наділяють виконавця правом накладати арешт на земельну ділянку як нерухоме майно, але не свідчать такою ж мірою про поширення цієї норми на арешт права оренди як речового права.

Також не вбачається однозначно й право виконавця накладати арешт на майнові (речові) права (тобто на право оренди) і з приписів статті 56 Закону № 1404-VIII, оскільки вона регулює питання арешту і вилучення тільки майна (коштів) боржника і не містить застереження, яке б дозволяло поширити цю норму на майнові (речові) права, як це зроблено, наприклад, у пункті 1 частини першої статті 10 Закону № 1404-VIII, де законодавець прирівнює майно і майнові права, на що вказує словосполучення "майно (майнові права) боржника".

Водночас у чинному законодавстві встановлені також спеціальні норми, які передбачають звернення стягнення на певні майнові права та їх арешт. Так, за частиною десятою статті 56 Закону № 1404-VIII у порядку, встановленому цією статтею, виконавець, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, що набрало законної сили.

Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно, стаття 336 ГПК регламентує спеціальні умови та порядок звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником і такі умови та порядок відрізняються від загального порядку звернення стягнення на майно, передбаченого Законом № 1404-VIII.

Тож визначаючи наявність чи відсутність у приватного виконавця права накладати арешт на майнові (речові) права боржника, відповідні норми Закону №1404-VIII слід застосовувати у їх системному зв`язку зі спеціальним законодавством, яке регулює зміст відповідного права, а також порядок його виникнення, зміни та припинення.

Визначення майнового права наведено в статті 3 Закону України від 12.07.2001 №2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", згідно з якою майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

За змістом статей 177, 178 ЦК України майнові права є об`єктами цивільних прав, можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Спеціальні норми, що регулюють відносини з обігу земельних ділянок, містяться у ЗК України, за статтею 2 якого об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно із частиною першою статті 93 цього Кодексу право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Аналогічне визначення містить і стаття 1 Закону України "Про оренду землі".

З огляду на перелічені вище положення законодавства, а також приписи абзацу сьомого пункту 2 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та статті 317 ЦК України, право оренди є речовим правом на нерухоме майно, похідним від права власності та притаманним саме власнику такого майна.

Тому частиною п`ятою статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки визнано оборотоздатним об`єктом для власника такої ділянки, що слідує з положення цієї частини про те, що "право оренди земельної ділянки може відчужуватися, у тому числі продаватися на земельних торгах, а також передаватися у заставу, спадщину, вноситися до статутного капіталу власником земельної ділянки - на строк до 50 років, крім випадків, визначених законом".

Також за абзацом третім частини другої статті 135 ЗК України "продаж земельних ділянок, що перебувають у приватній власності, або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) може здійснюватися на земельних торгах виключно з ініціативи власників земельної ділянки. У такому разі земельні торги регулюються положеннями цього Кодексу, якщо інше не передбачено законом чи договором з виконавцем земельних торгів". Тож спеціальним законодавством право ініціювати та продавати серед іншого і право на оренду земельної ділянки надано саме власнику земельної ділянки.

За абзацом четвертим частини другої статті 135 ЗК України звернення стягнення на земельні ділянки або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється державним виконавцем, приватним виконавцем під час виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII.

Однак у процедурі виконання судового рішення про стягнення заборгованості щодо боржника-орендаря межі оборотоздатності права оренди земельної ділянки як об`єкта стягнення у виконавчому провадженні слід визначати залежно від змісту прав орендаря за договором оренди, а не прав власника такої земельної ділянки.

За статтею 5 цього Закону орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Повноваження щодо використання орендованої земельної ділянки чи права на неї як і виключення стосовно окремих повноважень (суборенда земельної ділянки, якщо передбачено договором або за згодою орендодавця; перехід права на оренду земельної ділянки після смерті фізичної особи-орендаря, якщо інше не передбачено договором оренди; відчуження орендарем права на оренду земельної ділянки державної або комунальної власності лише за певних умов; право на обмін права оренди на земельні ділянки, розташовані у масиві земель сільськогосподарського призначення за певних умов) врегульовано статтями 8, 8-1, 8-2, 25 Закону України "Про оренду землі".

За частиною шостою статті 93 ЗК України орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця, крім випадків, визначених законом, передаватися орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда). Однак така передача земельної ділянки у володіння та користування іншій особі не породжує самостійних договірних відносин між власником земельної ділянки та суборендарем, не змінює та не припиняє існуючий договір оренди, не породжує відчуження цього права та, відтак, не припиняє право оренди орендаря.

Наділення орендаря окремими повноваженнями щодо права на оренду земельної ділянки не дає підстав для прирівнювання цього майнового права до емфітевзису і суперфіцію, щодо яких законодавством чітко визначено самостійний правовий режим.

Умови і підстави укладення договору оренди землі, зміна умов такого договору врегульовані положеннями статей 16 та 30 Закону України "Про оренду землі", які передбачають згоду орендодавця та орендаря на укладення чи зміну умов договору, незалежно від форми власності на земельну ділянку, без будь-яких застережень. Серед підстав укладення договору оренди земельної ділянки названі цивільно-правові договори або спадкування (частина третя статті 16 цього Закону).

Натомість серед підстав укладення, зміни договору оренди земельної ділянки, що має безпосереднє відношення і до договорів на право оренди земельної ділянки, відсутня така підстава, як звернення стягнення на право оренди, при якому відбувається зміна договору оренди, обумовлена зміною його сторони.

За статтею 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в межах державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у межах такого партнерства/концесії)"

Тож стаття 31 Закону України "Про оренду землі", що визначає підстави припинення договору оренди землі, зокрема для орендаря, не вказує серед них на можливість припинення такого договору у разі звернення стягнення на право оренди земельної ділянки, тоді як, наприклад, відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем відноситься до таких підстав.

Частиною десятою цієї статті передбачено, що договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом, проте жодним іншим законом не передбачено випадків припинення таких договорів у разі звернення стягнення на право оренди земельної ділянки.

Отже, з аналізу статей 93 і 135 ЗК України, положень Закону України "Про оренду землі", статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" слідує, що право на оренду (право оренди) земельної ділянки, яке набуте орендарем на підставі договору оренди, є похідним від права власності майновим правом у розумінні статей 177 і 178 ЦК України, щодо якого законодавством установлено певні обмеження, які визначають рівень його оборотоздатності.

Рівень оборотоздатності права на оренду (права оренди) земельної ділянки залежно від визначеного суб`єкта права на оренду земельної ділянки, який має право його відчужувати (власник (орендодавець) земельної ділянки, заставодержатель), виду права на користування земельною ділянкою (емфітевзіс і суперфіцій, оренда у спеціально визначених випадках), форми права власності на земельну ділянку.

Положеннями абзацу четвертого частини другої статті 135 ЗК України, за яким звернення стягнення на земельні ділянки або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється державним виконавцем, приватним виконавцем під час виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII, не врегульовано порядку звернення стягнення, а робиться лише відсилання до спеціального закону.

Тож системний аналіз статті 19 Конституції України, статей 10, 18, 56 Закону № 1404-VIII, статті 3 Закону "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" вказує на те, що виконавець не наділений правом накладення арешту на право оренди земельної ділянки боржника-орендаря, яке як майнове право є за змістом наведених вище законодавчих норм відмінним від майна (коштів) об`єктом цивільних прав та має обмежену оборотоздатність для боржника-орендаря.

Застосування виконавцем такого заходу примусового виконання рішень, як звернення стягнення на право оренди земельної ділянки, можливе стосовно власника земельної ділянки (орендодавця), а також у тих випадках, коли право на таке відчуження щодо іншої, крім власника, особи, передбачено законом або договором (емфітевзіс, суперфіцій, заставодержатель права оренди земельної ділянки тощо). Адже виконавець, виконуючи рішення, не може бути наділений більшими повноваженнями щодо майнових прав, ніж має щодо цих самих майнових прав сам боржник.

Вказана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №904/968/18.

Відтак, суд доходить висновку про те, що під час виконання рішення суду арештованими можуть бути лише ті майнові права, що належать боржнику та які міг відчужити сам боржник, а кошти, виручені від їх продажу, спрямувати на погашення вимог стягувача до боржника у виконавчому провадженні, тому дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського Сергія Миколайовича при винесенні постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 24.01.2020 №61045781 вчинено неправомірно.

При розгляді даної скарги, господарський суд враховує норми ч. 2 ст. 343 ГПК України, де визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Разом з тим, з врахуванням уточнень до скарги від 14.07.2020 скаржник просить, зокрема зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського Сергія Миколайовича виключити (вилучити) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в тому числі і зі спеціального розділу та з будь-яких інших реєстрів відомості, записи про арешт права оренди (користування) та арешт нерухомого майна щодо всіх без виключення земельних ділянок сільськогосподарського призначення, орендарем яких є Приватне підприємство "Вісмут" (і.к. 31276115).

Проте, скаржником не зазначено будь-яких інших реєстрів де зазначено відомості щодо арешту права оренди (користування) Приватного підприємства "Вісмут", тому у суду відсутні підстави для задоволення скарги в цій частині.

Більше того, постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 24.01.2020 №61045781 накладено арешт на майно боржника, а саме права оренди (користування) наступних земельних ділянок:

№:02:000:1030, №:02:000:0189, №:02:000:0060, №:02:000:0077, №:02:000:5009, №:02:000:0210, №:02:000:7033, №:02:000:7039, №:02:000:0028, №:02:000:2102, №:02:000:0371, №:02:000:0085, №:02:000:0086, №:02:000:1084, №:02:000:0203, №:02:000:0114, №:02:000:5004, №:02:000:5003, №:02:000:5022, №:02:000:0139, №:02:000:0140, №:02:000:0138, №:02:000:0370, №:02:000:0092,

тому підстави для задоволення скарги в частині зобов`язання приватного виконавця виключити (вилучити) записи про арешт нерухомого майна щодо всіх без виключення земельних ділянок сільськогосподарського призначення, орендарем яких є Приватне підприємство "Вісмут" (і.к. 31276115) відсутні.

З підстав викладеного, скарга від 06.03.2020 Приватного підприємства "Вісмут" на дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського С.М. у справі № 912/1720/19 підлягає частковому задоволенню. Суд вважає за необхідне визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського Сергія Миколайовича щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 24.01.2020р. №61045781. Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського Сергія Миколайовича про опис та арешт майна (коштів) боржника від 24.01.2020р. №61045781. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського Сергія Миколайовича виключити (вилучити) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в тому числі і зі спеціального розділу відомості, записи про арешт права оренди (користування) наступних земельних ділянок:

№:02:000:1030, №:02:000:0189, №:02:000:0060, №:02:000:0077, №:02:000:5009, №:02:000:0210, №:02:000:7033, №:02:000:7039, №:02:000:0028, №:02:000:2102, №:02:000:0371, №:02:000:0085, №:02:000:0086, №:02:000:1084, №:02:000:0203, №:02:000:0114, №:02:000:5004, №:02:000:5003, №:02:000:5022, №:02:000:0139, №:02:000:0140, №:02:000:0138, №:02:000:0370, №:02:000:0092 ,

на які накладено арешт постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського Сергія Миколайовича від 24.01.2020 №61045781 про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно ст. 345 ГПК України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись ст.ст. 232-235, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти до розгляду уточнення до скарги від 14.07.2020 Приватного підприємства "Вісмут" на дії та бездіяльність приватного виконавця та подальший розгляд скарги здійснювати із їх урахуванням.

2. Скаргу від 06.03.2020 Приватного підприємства "Вісмут" на дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського С.М. у справі № 912/1720/19 задовольнити частково.

3. Визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського Сергія Миколайовича щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 24.01.2020р. №61045781.

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського Сергія Миколайовича про опис та арешт майна (коштів) боржника від 24.01.2020 №61045781.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського Сергія Миколайовича виключити (вилучити) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в тому числі і зі спеціального розділу відомості, записи про арешт права оренди (користування) наступних земельних ділянок:

№:02:000:1030, №:02:000:0189, №:02:000:0060, №:02:000:0077, №:02:000:5009, №:02:000:0210, №:02:000:7033, №:02:000:7039, №:02:000:0028, №:02:000:2102, №:02:000:0371, №:02:000:0085, №:02:000:0086, №:02:000:1084, №:02:000:0203, №:02:000:0114, №:02:000:5004, №:02:000:5003, №:02:000:5022, №:02:000:0139, №:02:000:0140, №:02:000:0138, №:02:000:0370, №:02:000:0092 ,

на право оренди яких накладено арешт постановою приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Бершадського Сергія Миколайовича від 24.01.2020 №61045781 про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, приватному виконавцю виконавчого округу Кіровоградської області Бершадському С.М. повідомити суд і скаржника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

4. Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку.

5. Примірники ухвали надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю "Інформаційно-торговий дім-ЛС" на електронну адресу та (25006, м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, буд. 84, к. 510), Приватному підприємству "Вісмут" (25005, м. Кропивницький, вул. Добровольського, 10А), Фермерському господарству ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), приватному виконавцю виконавчого округу Кіровоградської області Бершадському С.М. на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 та на поштову адресу АДРЕСА_3.

Повний текст ухвали складено 21.07.2020.

Суддя В.Г. Кабакова

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.