ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.07.2020 Справа № 905/961/20

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., при секретарі судового засідання Григор`євій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Поділляагрозахист, м.Вінниця

до відповідача: Фермерського господарства «Максімус-1», м.Сіверськ, Бахмутський район, Донецька область

про стягнення 404563,27грн.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Суть справи:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Поділляагрозахист м.Вінниця, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача Фермерського господарства Максімус-1, м.Сіверськ, Бахмутський район, Донецька область про стягнення 404563,27грн., з яких: 175888,39грн. пеня, 228674,88грн. відсотки річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несвоєчасне виконання відповідачем умов договору купівлі-продажу №19-04-17/3 ПК від 19.04.2017 в частині своєчасної оплати отриманого товару, внаслідок чого позивачем нараховані пеня та відсотки річних у заявлених сумах.

Ухвалою суду від 27.05.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №905/961/20 за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання призначено на 24.06.2020.

Ухвалою суду від 24.06.2020 судове засідання відкладено на 14.07.2020.

У судове засідання 14.07.2020 представники сторін не з`явилися, про місце, час та дату слухання справи сторони були повідомлені своєчасно та належним чином.

Відзив на позовну заяву відповідач не надав, про причини неявки та ненадання відзиву на позовну заяву суд не повідомив.

При цьому, явка представників сторін у судове засідання, призначене на 14.07.2020, судом обов`язковою не визнавалась. Разом з тим про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути справу по суті, суду не повідомлялося.

Згідно з ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи неявку представників сторін, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вважає за необхідне розглянути спір по суті за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд

ВСТАНОВИВ:

19.04.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Поділляагрозахист» (продавець, позивач) та Фермерським господарством «Максімус-1» (покупець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу №19-04-17/3 ПК, за умовами п.1.1 якого, продавець зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти та сплати вартість засобів захисту рослин, насіннєвого матеріалу, мікродобрив, іменованих у подальшому товар, відповідно до умов даного договору (додатків та специфікацій до нього).

Відповідно до п.1.6. договору, загальна сума договору складається із суми вартості товару за всіма специфікаціями та/або видатковими накладними, (якщо товар був відпущений без укладання специфікації) підписаними в рамках цього договору, які є його невід`ємною частиною, з урахуванням зміни ціни у спосіб передбачений пунктом 3.3.

Згідно п.3.1. договору, товар по даному договору продається на умовах здійснення часткової передоплати та/або товарного кредиту (відстрочення кінцевого розрахунку). Умови оплати відповідної партії товару, порядок та строки здійснення платежів зазначаються у специфікації (ях) до договору.

Відповідно до п.5.4. договору, за порушення строків оплати, встановлених договором та/або специфікаціями до нього, покупець у випадку прострочення виконання зобов`язання щодо своєчасної оплати товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день простроченого платежу. При розрахунку пені застосовується ставка НБУ, що діє в період нарахування пені.

Пунктом п.5.6. договору, визначено, що сторони прийшли до згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України і встановлюють її в 25% річних від несплаченої загальної суми вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем (відповідно до специфікації до договору) та 48% річних від несплаченої ціни товару з дати закінчення 90 календарних днів до дня повної оплати. З дня закінчення строків оплати передбачених у специфікації (ях) до договору, вважається, що продавцем пред`явлена вимога щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (минулий та майбутній) та відсотків річних. При затримці платежу продавець має право виставити рахунок по сплаті відсотків за користування чужими грошима та інфляційних нарахувань з моменту прострочення до фактичної оплати, а покупець зобов`язаний оплатити його в строк не більше 3-х банківських днів.

Згідно п.5.7. договору, нарахування штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором припиняється через 3 (три) роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконане. Строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором становить 3 (три) роки.

Договір набуває чинності з моменту підписання його обома сторонами і діє до 31 грудня 2017р., а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п.8.1. договору)

Договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

19.04.2017 сторонами підписано специфікації №2, №3, №4 та 05.05.2017 специфікацію №6 до договору купівлі-продажу №19-04-17/3 ПК від 19.04.2017, в яких сторони визначили найменування, кількість, ціну та вартість товару, що буде поставлений продавцем, строки поставки товару, умови та строки оплати товару покупцем.

Згідно специфікації №2 від 19.04.2017 оплата товару вартістю 362475,60грн. (з ПДВ) здійснюється на умовах товарного кредиту та покупець зобов`язаний сплати вартість товару в наступні строки: 20% від суми вартості товару - до 24.04.2017; 80% від суми вартості товару до 15.10.2017.

Згідно специфікації №3 від 19.04.2017 оплата товару вартістю 362475,60грн. здійснюється на умовах товарного кредиту та покупець зобов`язаний сплати вартість товару в наступні строки: 20% від суми вартості товару - до 24.04.2017; 80% від суми вартості товару до 15.10.2017.

Згідно специфікації №4 від 19.04.2017 оплата товару вартістю 362475,60грн. здійснюється на умовах товарного кредиту та покупець зобов`язаний сплати вартість товару в наступні строки: 20% від суми вартості товару - до 24.04.2017; 80% від суми вартості товару до 15.10.2017.

Згідно специфікації №6 від 05.05.2017 оплата товару вартістю 578964,00грн. здійснюється на умовах товарного кредиту та покупець зобов`язаний сплати вартість товару в наступні строки: 100% суми вартості товару до 12.05.2017.

Специфікації підписані представниками сторін договору та скріплені печатками юридичних осіб.

За твердженнями позивача, за видатковими накладними №5-00351 від 19.05.2017 на суму 362475,60грн., №5-00359 від 22.05.2017 на суму 362475,60грн., №5-00360 від 22.05.2017 на суму 362475,60грн. та №5-00356 від 19.05.2017 на суму 578964,00грн. відповідачу було поставлено товар на загальну суму 1666390,80грн. та виставлено рахунки на його оплату.

В порушення умов договору купівлі-продажу від 19.04.2017 №19-04-17/3 ПК та специфікацій до нього №2, №3, №4 від 19.04.2017 та №6 від 05.05.2017 відповідач сплатив позивачу вартість отриманого товару з простроченням визначеного сторонами договору строку оплати.

Претензією №7 (вих.№57 від 07.02.2020) позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату, зокрема пені та відсотків річних, нарахованих за порушення строків оплати в тому числі за специфікаціями №2, №3, №4 та №6.

Проте вимоги претензії залишені відповідачем без задоволення.

Вказане стало підставою для звернення ТОВ «Поділляагрозахист» до суду із позовом про стягнення з відповідача пені в сумі 175888,39грн. та відсотків річних в сумі 228674,88грн.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного:

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 11, статті 629 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини, які є обов`язковими для виконання сторонами.

Згідно з статті 526 Цивільного кодексу України, вимоги якої кореспондуються зі статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом та зазначено вище п.3.1. договору визначено, що товар по даному договору продається на умовах здійснення часткової передоплати та/або товарного кредитору (відстрочення кінцевого розрахунку). Умови оплати відповідної партії товару, порядок та строки здійснення платежів зазначаються у специфікації (ях) до договору.

Оплата вартості товару, отриманого по видатковій накладній №5-00351 від 19.05.2017 згідно специфікації №2 від 19.04.2017, проведена відповідачем в сумі 72495,12грн. -04.05.2017, що підтверджується меморіальним ордером №313 від 04.05.2017 та в сумі 289980,48грн. 28.11.2017, що підтверджується меморіальним ордером №868 від 28.11.2017.

Оплата вартості товару, отриманого по видатковій накладній №5-00359 від 22.05.2017 згідно специфікації №3 від 19.04.2017, проведена відповідачем в сумі 72495,12грн. - 28.04.2017, що підтверджується меморіальним ордером №303 від 28.04.2017 та в сумі 289980,48грн. 15.03.2018, що підтверджується меморіальним ордером №239 від 15.03.2018.

Оплата вартості товару, отриманого по видатковій накладній №5-00360 від 22.05.2017 згідно специфікації №4 від 19.04.2017, проведена відповідачем в сумі 72495,12грн. 04.05.2017, що підтверджується меморіальним ордером №312 від 04.05.2017, в сумі 72495,12грн. - 15.03.2018, що підтверджується меморіальним ордером №239 від 15.03.2018, в сумі 100000,00грн. 05.09.2018, що підтверджується меморіальним ордером №726 від 15.09.2018 та в сумі 117485,36грн. 20.03.2020, що підтверджується меморіальним ордером №121 від 20.03.2020.

Оплата вартості товару, отриманого по видатковій накладній №5-00356 від 19.05.2017 згідно специфікації №6 від 05.05.2017, проведена відповідачем в сумі 300000,00грн. -15.05.2017, що підтверджується меморіальним ордером №347 від 15.05.2017 та 278964,00грн. 16.05.2017, що підтверджується меморіальним ордером №350 від 15.05.2017.

Отже, враховуючи те, що сплата вартості товару за договором купівлі-продажу №19-04-17/3 ПК від 19.04.2017 була здійснена відповідачем не своєчасно та з порушенням визначених сторонами договору строків, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, та відповідачем не спростовується, позивач набув права на нарахування та стягнення з відповідача відсотків річних та пені.

За змістом статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки. Договірна неустойка встановлюється за згодою сторін, тобто її розмір та умови застосування визначаються виключно на їх власний розсуд.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України та частини першої статті 230 Господарського кодексу України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом частин четвертої і шостої статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов`язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України.

Вказане узгоджується з правою позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.05.2018 у справі №909/514/16.

Згідно п.5.4. договору, за порушення строків оплати, встановлених договором та/або специфікаціями до нього, покупець у випадку прострочення виконання зобов`язання щодо своєчасної оплати товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день простроченого платежу. При розрахунку пені застосовується ставка НБУ, що діє в період нарахування пені.

Відповідно до п.5.7. договору, сторони погодили, що нарахування штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором припиняється через 3 (три) роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконане. Строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором становить 3 (три) роки.

На підставі вказаних пунктів договору позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в загальному розмірі 175888,39грн.

Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача пені у загальному розмірі 175888,39грн., позивач надав розрахунки, з яких вбачається, що вони проведені позивачем окремо по кожному простроченому зобов`язанню із зазначенням періодів нарахування та із урахуванням здійснених відповідачем оплат за поставлений товар.

Разом з тим, перевіривши подані розрахунки та періоди нарахування пені, судом встановлено, що загальний розмір пені складає 175879,05грн.

Таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково в сумі 175879,05грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, слід вважати іншим розміром процентів.

Аналогічна правова позиція викладена у пунктах 4.1. та 4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17 грудня 2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".

Пунктом п.5.6. договору, визначено, що сторони прийшли до згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України і встановлюють її в 25% річних від несплаченої загальної суми вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем (відповідно до специфікації до договору) та 48% річних від несплаченої ціни товару з дати закінчення 90 календарних днів до дня повної оплати.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення відсотків річних в загальній сумі 228674,88грн. Вказані нарахування проведені позивачем окремо по кожному простроченому зобов`язанню із зазначенням періодів нарахування та із урахуванням здійснених відповідачем оплат за поставлений товар.

Перевіривши відповідність здійснених позивачем обчислень з урахуванням дати виникнення грошового зобов`язання та дати оплати по кожному зобов`язанню, судом встановлено, що розмір цих вимог складає 228641,54грн.

Таким чином позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково в сумі 228641,54грн.

Розрахунок пені та відсотків річних було здійснено судом за допомогою програмного забезпечення Ліга Закон.

Відповідно до статті 13Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши умови договору, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково в загальній сумі 404520,59грн. (175879,05грн.+228641,54грн.).

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 236-238, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Поділляагрозахист м.Вінниця до відповідача Фермерського господарства Максімус-1, м.Сіверськ, Бахмутський район, Донецька область про стягнення 404563,27грн., з яких: 175888,39грн. пеня, 228674,88грн. відсотків річних, задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського господарства «Максімус-1» (84522, Донецька область, Бахмутський район, м.Сіверськ, вул.Шосейна, буд.29; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділляагрозахист» (21029, Вінницька область, м.Вінниця, вул.Хмельницьке шосе, буд. 122; ) пеню в сумі 175879,05грн., відсотки річних в сумі 228641,54грн. та судовий збір в сумі 6067,80грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області.

Рішення складено та підписано 14.07.2020.

Суддя М.О. Лейба