ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2020 р. Справа№ 925/726/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю «Золотоніський маслоробний комбінат»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2019

у справі № 925/726/19 (суддя Грачов В.М.)

за позовом Комунального підприємства «Міський водоканал» Золотоніської міської ради

до Товариства з додатковою відповідальністю «Золотоніський маслоробний комбінат»

про стягнення 96 487,18 грн

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Міський водоканал» Золотоніської міської ради (надалі - КП «Міський водоканал», позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Золотоніський маслоробний комбінат» (надалі - ТДВ «Золотоніський маслоробний комбінат», відповідач) про стягнення 96 487,18 грн плати за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненням, концентрації яких перевищують допустимі норми.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.12.2019 у справі № 925/726/19 позов задоволено повністю, стягнуто з ТДВ «Золотоніський маслоробний комбінат» на користь КП «Міський водоканал» 96 487,18 грн боргу та 1921,00 грн судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч приписів закону, Правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 316 від 01.12.2017 (далі - Правила), Місцевих правил прийняття стічних вод підприємств у систему каналізації м. Золотоноша, затверджених рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 73 від 21.02.2019 (далі - Місцеві правила), та положень укладеного між сторонами договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення юридичним особам № 254 від 01.12.2014 (далі - договір), відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо здійснення оплати за перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах.

При цьому, суд зазначив, що відповідач, виражаючи незгоду з результатами даних лабораторії позивача щодо якості стічних вод згідно з аналізом контрольних проб, за результатами якого зроблено висновок про наявність у стічних водах відповідача перевищень ДК забруднюючих речовин, не скористався правом на відібрання арбітражних проб одночасно з контрольними пробами, не звернувся до незалежної лабораторії, що здійснює свою діяльність у цій галузі відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» для проведення аналізу арбітражних проб.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ТДВ «Золотоніський маслоробний комбінат» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте за нез`ясування обставин, що мають значення для справи та недоведеності обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим викладені у рішенні суду висновки не відповідають встановленим обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач вказував на те, що при розгляді справи судом не було досліджено та не надано правової оцінки жодному доказу, який було надано відповідачем; при ухваленні оскаржуваного рішення судом не було взято до уваги твердження відповідача про те, що наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316 має вищу юридичну силу порівняно з рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради від № 73 від 21.02.2019; вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 28.08.2019 у справі № 920/619/18; позивачем порушено вимоги Національних стандартів та керівних нормативних документів, що регламентують порядок відбору проб, зокрема, в Актах відбору проб промислової стічної води не зазначено пункту та місця відбору, даних про обробку проби (фільтрування, відстоювання, консервування тощо), вимірювань показників складу властивостей стічних вод та відомостей про умови зберігання відібраної проби стічних вод; в жодному супровідному документі не зазначено температурного режиму, при якому здійснювалося транспортування проб; вказані порушення при відборі проб стічних вод представниками позивача не дають змоги вважати встановленим факт скиду наднормативних забруднень відповідачем; відповідач не мав інформації про здійснення забору проб, який розпочався 02.04.2019, у зв`язку з чим був позбавлений можливості скористатись своїм правом на відбір арбітражних проб; суд визнав встановленим факт належного проведення дослідження лабораторією позивача, виходячи з наявності свідоцтва про атестацію № РЯ 0010/19 від 18.03.2019, чинного до 18.03.2024, однак, позивачем не було надано суду будь-якого документу, що підтверджував би факт наявності у нього вказаного свідоцтва, у зв`язку з чим судом не було перевірено право та можливість лабораторії позивача на проведення лабораторних досліджень щодо встановлення гранично допустимої концентрації забруднюючих речовин в стічних водах.

До апеляційної скарги скаржником додано клопотання про витребування у позивача доказів, а саме, документації щодо експлуатації станції по відбору проб стічних вод та копій нормативних документів, на підставі яких здійснювались такі відбори.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТДВ «Золотоніський маслоробний комбінат» на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2019 у справі № 925/726/19; встановлено, що розгляд апеляційної скарги буде здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; клопотання апелянта про витребування доказів задоволено частково; зобов`язано КП «Міський водоканал» надати суду копію належним чином посвідченого свідоцтва про атестацію лабораторії, якою здійснювався аналіз проб стічних вод №РЯ 0010/19 від 18.03.2019 з додатками; встановлено КП «Міський водоканал» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач вказував на те, що КП «Міський водоканал» в межах наданих йому повноважень та з метою контролю якості стічної води саме 03.04.2019 об 11 год. 50 хв. і повторно о 15 год. 26 хв. провело автоматичний відбір проб з колодязя підприємства відповідача з використанням станції по відбору проб; процес відбору проб зафіксовано в актах №№ 18 і 20 від 03.04.2019; Акт № 18 представник відповідача підписувати відмовився; відібрані проби доставлені в лабораторію позивача 03.04.2019 відповідно о 12 год. 25 хв. та о 16 год. 00 хв.; ініціативи від відповідача про паралельний відбір арбітражної проби для її дослідження в його лабораторії чи іншій акредитованій лабораторії не надходило; лабораторією контролю поверхневих та стічних (зворотних) вод позивача проведено вимірювання показників та властивостей проб стічних вод; лабораторія атестована, що підтверджується свідоцтвом про атестацію № РЯ 0010/19 від 18.03.2019, чинним до 18.03.2024.

Позивач наголошував на тому, що відповідач, не погоджуючись з результатами лабораторії позивача щодо якості стічних вод згідно з аналізом контрольних проб, за результатами якого зроблено висновок про наявність у стічних водах відповідача перевищень ГДК забруднюючих речовин, не скористався правом на відібрання арбітражних проб одночасно з контрольними пробами, не звернувся до незалежної лабораторії, що здійснює свою діяльність у цій галузі відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» для проведення аналізу арбітражних проб.

Крім того, на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2020 позивачем до відзиву на апеляційну скаргу додано копію сертифікату про визнання вимірювальних можливостей № РЯ 0010/19 від 18.03.2019.

Згідно з ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 01.12.2014 між КП «Міський водоканал» (у тексті договору - виконавець) та ТДВ «Золотоніський маслоробний комбінат» (у тексті договору - споживач) було укладено договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення юридичним особам № 254 (далі - договір).

Згідно з п. 1 договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з постачання холодної води і водовідведення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Якісні показники приймання стічних вод затвердженні «Правилами приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Золотоноша», що затверджені рішенням Виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 346 від 17.06.2010, а саме, гранично допустима концентрація забруднюючих речовин в стічних водах підприємств повинна бути не більше: БСК5 - 260,0 мг/л, ХСК - 450,0 мг/л, завислі речовини - 275,0 мг/л, хлориди - 300,0 мг/л, сульфати - 70,0 мг/л, азот амонійний - 16,0 мг/л, нітрити - 0,7 мг/л, нітрати - 10,0 мг/л, нафта та нафтопродукти - 0,6 мг/л, СПАР - 4,0 мг/л, фосфати - 10,0 мг/л, мінералізація - 960,0 мг/л, рН - 6,5-8,5 мг/л.

Речовини, що не передбачені вище, до скиду в систему каналізації заборонені.

Умовами пункту 14 підпункту 4, пункту 15 підпункту 3, пункту 17 підпунктів 1, 4 договору сторони погодили, що споживач зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, а виконавець вимагати їх дотримання, за їх недотримання споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором.

Пунктом 28 договору визначено, що договір укладено на 1 рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за 1 місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

З матеріалів справи вбачається, що 03.04.2019 працівниками позивача - КП «Міський водоканал» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за участю представника відповідача Палаша Л.В. об 11 год. 50 хв. знято встановлену 02.04.2019 пломбу № R23096847 та проведено процедуру відбору проб стічних вод, які скидались у систему каналізації м. Золотоноша підприємством відповідача, для їх лабораторного дослідження, про що було складено акт № 18 від 03.04.2019, який представником відповідача не підписаний, з підстав його відмови (а.с. 22).

За результатами проведених лабораторних досліджень лабораторією позивача було складено протокол вимірювань показників та властивостей проб стічних вод № 18 від 08.04.2019 (а.с. 25) та виявлено факт перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах відповідно до вимог Місцевих правил прийняття стічних вод підприємств у систему каналізації м. Золотоноша, затверджених рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 73 від 21.02.2019, а саме:

Сульфати - 109,9 мг/дм3, при допустимій концентрації - 70, 0;

Фосфати - 15, 5 мг/дм3, при допустимій концентрації - 8,0;

ХСК - 750 мг/дм3, при допустимій концентрації - 400,0;

БСК-5 - 288,5 мг/дм3, при допустимій концентрації - 260,0;

Завислі речовини - 373,5 мг/дм3, при допустимій концентрації - 250,0;

Сухий залишок - 1692 мг/дм3, при допустимій концентрації - 960,0;

З метою контролю стічних вод, повторно, 03.04.2019 о 15 год. 26 хв. працівниками позивача - КП «Міський водоканал» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за участю представника відповідача Палаша Л.В . проведено процедуру відбору проб стічних вод, які скидались у систему каналізації м. Золотоноша підприємством відповідача, для їх лабораторного дослідження, про що було складено акт № 20 від 03.04.2019, який підписаний представником відповідача (а.с. 23).

За результатами проведених лабораторних досліджень лабораторією позивача було складено протокол вимірювань показників та властивостей проб стічних вод № 20 від 08.04.2019 (а.с. 26) та виявлено факт перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, а саме:

Сульфати - 85,4 мг/дм3, при допустимій концентрації - 70, 0;

Фосфати - 9,05 мг/дм3, при допустимій концентрації - 8,0;

ХСК - 454,5 мг/дм3, при допустимій концентрації - 400,0;

Сухий залишок - 1207 мг/дм3, при допустимій концентрації - 960,0;

22.04.2019 позивачем складено протоколи для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрація яких перевищує допустимі норми № 298, № 301, в яких на виконання Правил нараховано плату за скид підприємством стічних вод із перевищенням ДК забруднюючих речовин за період з 02.04.2019 по 03.04.2019 на суму 91 666,59 грн. та суму 4 820,59 грн (а.с. 27, 28).

22.04.2019 позивачем направлено відповідачеві листи-повідомлення №297 та № 300 про встановлені порушення нормативів скиду забруднюючих речовин в систему комунальної каналізації м. Золотоноша та необхідність вжиття заходів по усуненню встановлених недоліків у строк до 26.04.2019 (а.с. 29, 30); листи № 299, № 302 з рахунками-фактурою № 18 від 22.04.2019 на суму 91666,59 грн та № 20 від 22.04.2019 на суму 4820,59 грн (а.с. 33); вимогу про стягнення плати за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями концентрації яких перевищують допустимі норми на суму 96 487,18 грн (а.с. 34).

Відповідач листом № 165 від 25.04.2019 повідомив позивача про невизнання результатів лабораторного дослідження позивача взятих на дослідження проб стічних вод та невизнання заявленої до сплати вимоги (а.с. 35).

03.05.2019 позивач листом № 336 повідомив про намір звернення до господарського суду Черкаської області з позовом, у разі несплати відповідачем плати за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями концентрації яких перевищують допустимі норми на суму 96 487,18 грн (а.с. 36).

Однак, у зв`язку з тим, що відповідач вказаний лист залишив без відповіді та задоволення, оплату за скид наднормативних забруднень не здійснив, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, а доводи апелянта вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання вищевказаного договору, колегія суддів зазначає, що такий за своєю правовою природою є договором надання послуг, за умовами якого, відповідно до статті 901 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 ЦК України визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

При цьому, як правильно зауважив суд першої інстанції, спірні правовідносини перебувають у сфері регулювання нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, Водного кодексу України, Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, Правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 316 від 01.12.2017, Місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Золотоноша, затверджених рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 73 від 21.02.2019, які з урахуванням предмета спору є спеціальними.

Відповідно до п. 3 ст. 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов`язані дотримуватись встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території;

Частиною 1 ст. 70 Водного кодексу України встановлено, що скидання стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 за № 936/15627, затверджені Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України.

Пунктами 1.1, 1.4 цих Правил встановлено, що вони є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод. Приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.01.2018 за № 56/31508, затверджені Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядок визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення (далі - Правила).

На підставі цих Правил виробник розробляє місцеві Правила приймання, в яких враховують місцеві особливості приймання та очищення стічних вод, а також визначають ДК забруднюючих речовин, що можуть скидати до системи централізованого водовідведення. Місцеві правила приймання затверджуються органами місцевого самоврядування та є обов`язковими для виробників та споживачів (п. 4 розділу 1 Правил).

У відповідності до п.п. 3, 7 розділу 2 Правил виробники повинні контролювати якість, кількість і режим скидання стічних вод споживачами; у разі виявлення порушень споживачами умов скидання стічних вод, вимог цих Правил, місцевих правил приймання та умов укладеного з виробником договору, вимагати їх усунення в установлені виробником строки та вживати заходів впливу, передбачених договором, цими Правилами та місцевими правилами приймання, а споживачі повинні дотримуватися вимог до скиду стічних вод та установлених кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках споживачів, вимагати від субспоживачів виконання положень цих Правил та вимог місцевих правил приймання.

У разі визначення ДК забруднюючої речовини в стічних водах за ДК у каналізаційній мережі приймають ДК, визначені місцевими правилами приймання, а за їх відсутності - відповідно до вимог до складу та властивостей стічних вод, що скидаються до системи централізованого водовідведення (п. 2 розділу 4 Правил).

Згідно з п. 1 розділу 5 Правил виробники та споживачі є відповідальними за дотримання вимог приймання та скиду стічних вод до систем централізованого водовідведення відповідно до чинного законодавства України.

Споживачі здійснюють контроль за кількістю та якістю стічних вод, які вони скидають до системи централізованого водовідведення або безпосередньо на каналізаційні очисні споруди виробників. Перелік забруднень, на наявність яких робиться аналіз, та періодичність контролю встановлюються місцевими правилами приймання. Для визначення вмісту забруднень у стічних водах споживачів використовуються дані лабораторії виробника, у разі її відсутності - інших лабораторій, що здійснюють свою діяльність у цій галузі відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». З метою контролю якості стічних вод споживачів виробник здійснює відбір контрольних проб. Виявлені в цих пробах перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах є достатньою підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень. У разі незгоди споживача з результатами даних лабораторії виробника щодо якості стічних вод згідно з аналізом контрольної проби, за результатами якого зроблено висновок про наявність у стічних водах споживача перевищень ДК забруднюючих речовин, споживач має право звернутися до незалежної лабораторії, що здійснює свою діяльність у цій галузі відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», для проведення аналізу арбітражних проб, які відбираються одночасно з контрольною пробою і зберігаються належним чином виробником та споживачем. У місцевих правилах приймання конкретизуються питання щодо: 1) відбору проб стічних вод на аналіз; 2) оформлення процедури відбору проб, у тому числі форми супровідного документа, що складатиметься за результатом відбору проб, з фіксуванням інформації щодо відібраної проби (дата, час, місце відбору; вид, об`єм проби; тип матеріалу тари, його об`єм; процедура попередньої обробки проби; відомості про особу, яка відбирала пробу, тощо) з урахування вимог та положень ДСТУ ISO 5667-2-2003 «Якість води. Відбір проб. Частина 2. Настанови щодо методів відбирання проб», ДСТУ ISO 5667-3-2001 «Якість води. Відбір проб. Частина 3. Настанови щодо зберігання та поводження з пробами», ДСТУ ISO 5667-10-2005 «Якість води. Відбирання проб. Частина 10. Настанови щодо відбирання проб стічних вод», КНД 211.1.0.009-94 «Гідросфера. Відбір проб для визначення складу та властивостей стічних і технологічних вод», Правил користування (п. 1, 4, 6, 9, 10 розділу VI Правил).

Як встановлено місцевим господарським судом, на виконання норм і вимог нормативно-правових актів у сфері природоохорони і житлово-комунальних послуг, Правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 316 від 01.12.2017, рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 73 від 21.02.2019 затверджено Місцеві правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Золотоноша (далі - Місцеві правила).

Відповідно до п. 2 Розділу 1 Місцевих правил, їх розроблено з метою: захисту здоров`я персоналу систем збирання, відведення стічних вод та очисних споруд; запобігання псуванню обладнання систем водовідведення, очисних і суміжних з ними підприємств; гарантування безперебійної в межах регламентних норм роботи споруд очищення стічних вод та обробки осадів; гарантування, що скиди стічних вод з очисних споруд не спричинять згубного впливу на навколишнє середовище; гарантування, що осад може бути утилізований у безпечний і прийнятний для навколишнього середовища спосіб.

Пунктом 3 розділу 1 Місцевих правил визначено, що ці правила поширюються на КП «Міський водоканал», що надає послуги з централізованого водовідведення (відведення та очищення стічних вод) (далі - Водоканал), на юридичних осіб незалежно від форм власності та відомчої належності, фізичних осіб - підприємців, фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність і взяті на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з Податковим кодексом України, які скидають стічні води до систем централізованого водовідведення або безпосередньо у каналізаційні очисні споруди (далі - Споживачі).

Згідно з п.п. 3 п. 1 розділу 2, п.п. 2, 5, 9 п. 2 розділу 2 Місцевих правил, контролювати якість, кількість і режим скидання стічних вод Споживачами; контролювати якість, кількість та режим скиду стічних вод Споживачів; пред`являти Споживачам у встановленому порядку рахунки за скид понаднормативних забруднень із застосуванням коефіцієнта кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень, при порушенні Місцевих правил здійснювати раптовий (у будь-яку годину доби), не погоджений із Споживачем заздалегідь відбір проб для контролю за якістю стічних вод, що скидаються; - пред`являти Споживачам претензії та позови (в установленому порядку) щодо відшкодування збитків, заподіяних системам водовідведення, а також виставляти рахунки за скид понаднормативних забруднень; на компенсацію грошових сум, що були сплачені Водоканалом з причини порушення природоохоронного законодавства, за рахунок тих Споживачів, які порушили Місцеві правила прийняття та умови договору.

Відповідно до п.п. 1 п. 3 розділу 2 Місцевих правил, споживач повинен дотримуватися вимог до скиду стічних вод та установлених кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках споживачів, вимагати від субспоживачів виконання положень та вимог Місцевих правил прийняття та договорів.

Розділом 4 Місцевих правил «Визначення ДК забруднюючих речовин у стічних водах споживачів» встановлюються для всіх споживачів, що скидають стічні води в систему централізованого водовідведення м. Золотоноша єдині гранично допустимі концентрації забруднюючих речовин (далі - ГДК), наведені в Таблиці № 1. ГДК забруднюючих речовин, які надходять з очищеними стічними водами в водний об`єкт встановлюються виходячи з технічних можливостей міської системи водовідведення та очисних споруд, на підставі затверджених лімітів скидів забруднюючих речовин, що надані у Дозволі на спецводокористування, і якісного складу води із міськводопроводу, та з урахуванням вимог чинного законодавства.

Розділом 6 Місцевих правил визначено Порядок контролю за скидом стічних вод до систем централізованого водовідведення. За змістом п.п. 1, 6, 11 якого за ініціативою Споживача, під час відбору проб Водоканалом, може здійснюватися паралельний відбір арбітражної проби для дослідження її в лабораторії Споживача. Дану пробу можна направити до іншої незалежної акредитованої лабораторії. З метою контролю якості стічних вод Споживачів Водоканал здійснює відбір контрольних проб. Виявлені в цих пробах перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах є достатньою підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень. Відбір контрольних проб стічних вод Споживачів виконує уповноважений представник Водоканала, що фіксується у спеціальному журналі або акті, який підписують як представник Водоканала, так і представник Споживача. У разі відмови представника Споживача поставити свій підпис у журналі або акті представник Водоканалу зазначає про це в журналі або акті.

Відбір проб може здійснюватись за допомогою автоматичних станцій. В цьому випадку відібрані проби стічних вод автоматично розливаються у пляшки об`ємом 2 л в кількості 6 шт. Проби зберігаються у холодильній камері, яка пломбується пломбами Водоканалу у присутності представника Споживача. Для здійснення аналізу автоматично відібраних проб, запрошується представник Споживача у присутності якого знімається пломба з холодильної камери, про що робиться відповідний запис у журналі із зазначенням інформації, а саме: дата і час відбору проб, номер пломб, прізвище, ім`я по батькові представника Споживача та представника Водоканалу, підписи сторін. За результатами відбору проб стічних вод Споживача за допомогою автоматичної станції, складається Акт про відбір проб для лабораторного дослідження стічних вод за підписом представників Сторін.

Отже, вказаною нормою передбачено участь представника підприємства у відборі проб, однак неявка останнього не може перешкоджати діяльності позивача щодо контролю за рівнем шкідливих речовин у стічних водах.

Відповідно до п.п. 12, 13 розділу 8 Правил, якщо Водоканалом встановлено факт одночасного скиду до системи централізованого водовідведення кількох забруднень у концентраціях, що перевищують ДК, коефіцієнт кратності Kk визначають за вказаною у Правилах формулою.

Плата за скид Споживачем стічних вод із перевищенням ДК забруднюючих речовин, що встановлено аналізом контрольної проби та підтверджено актом, стягується за період від попереднього відбору контрольної проби, проведеного Водоканалом, до дати зафіксованого порушення, але не більше дев`яноста днів. Підвищена плата стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих Споживачем за цей період з певного об`єкта.

З укладеного сторонами договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення юридичним особам № 254 від 01.12.2014, вбачається, що його дія пролонгована і він був чинний на період виникнення спірних правовідносин. За умовами договору якісні показники стічних вод затверджуються Місцевими правилами приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Золотоноша.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, на період спірних правовідносин діяли Місцеві правила, затверджені рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 73 від 21.02.2019.

У відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі відповідач наголошує на тому, що вказані Місцеві правила не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки з результатів порівняльного аналізу розмірів гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах відповідача, які застосував позивач у позовній заяві та передбачені Місцевими правилами №73, з гранично допустимими концентраціями аналогічних забруднюючих речовин, визначених Правилами № 316, вбачається, що гранично допустимі концентрації забруднюючих речовин, що передбачені Правилами № 316 і вважаються безпечними для скиду у водні об`єкти, є значно більшими, ніж гранично допустимі концентрації забруднюючих речовин, що можуть міститись у стічних водах відповідача, які можуть скидатись до систем каналізації відповідно до Місцевих правил.

Разом з тим, твердження апелянта про необхідність застосування розмірів гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, визначених Правилами, затвердженими Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316, який має вищу юридичну силу порівняно з рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради, колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з того, що саме у місцевих правилах установлюються допустимі концентрації для кожної забруднюючої речовини, що може скидатися підприємствами в систему каналізації, а також відображаються місцеві особливості приймання стічних вод підприємств у міську каналізацію.

Так, за приписами п. 2 розділу 4 Правил № 316 встановлено, що у разі визначення ДК забруднюючої речовини в стічних водах за ДК у каналізаційній мережі приймають ДК, визначені місцевими правилами приймання.

При цьому, з пункту 1.1 Місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Золотоноша, затверджених рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 73 від 21.02.2019, вбачається, що такі розроблено відповідно до законів України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, населення», «Про благоустрій населених пунктів», «Про місцеве самоврядування», Водного кодексу України, Податкового кодексу України, Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.1999 № 465, Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України наказом № 316 від 01.12.2018.

Вказані Місцеві правила затверджені рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 73 від 21.02.2019 в межах повноважень, наданих Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 28.08.2019 у справі № 920/619/18 колегія судів відхиляє з огляду на те, що обставини вказаної справи відрізняються від обставин даної справи.

Зокрема, у справі №920/619/18 судами було встановлено, що Правила приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми (місцеві правила приймання стічних вод) були затверджені рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 06.09.2011 № 539, незаконність прийняття якого встановлено ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 у справі № 591/1519/15-а.

Водночас, станом на час розгляду даної справи відсутні судові рішення, якими було б визнано незаконність рішення виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 73 від 21.02.2019, якими затверджено Місцеві правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Золотоноша, або ж невідповідність їх положень нормативним актам, що мають вищу юридичну силу.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про наявність порушень представниками позивача при відборі проб стічних вод Національних стандартів та керівних нормативних документів, що регламентують порядок відбору таких проб, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в межах своїх повноважень, з метою контролю якості стічної води, 03.04.2019 об 11 год. 50 хв. і повторно о 15 год. 26 хв. проведено автоматичний відбір проб з колодязя підприємства відповідача з використанням станції по відбору проб, що зафіксовано в актах №№ 18 і 20 від 03.04.2019. Відібрані проби доставлені в лабораторію позивача 03.04.2019 відповідно о 12 год. 25 хв. і о 16 год. 00 хв.

За твердженням позивача, не спростованим відповідачем, ініціативи від останнього про паралельний відбір арбітражної проби для її дослідження в його лабораторії чи іншій акредитованій лабораторії не надходило.

У період з 03.04.2019 по 08.04.2019 відповідно до актів відбору проб №№18, 20 від 03.03.2019 лабораторією контролю поверхневих та стічних (зворотних) позивача - КП «Міський водоканал» проведено вимірювання показників та властивостей проб стічних вод.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, лабораторія позивача атестована, про що свідчить сертифікат № РЯ 0010/19 від 18.03.2019, чинний до 18.03.2024.

Процес і результати вимірювань викладені в протоколах №№ 18 і 20 від 08.04.2019, в яких зазначено, що відбір проб проведено відповідно до чинних нормативних документів (НД), перелік яких наведений в актах відбору проб.

За результатами вимірювання в пробах, відібраних 03.04.2019 об 11 год. 50 хв., виявлено перевищення нормативних значень ГДК забруднюючих речовин у стічних водах за показниками сульфатів, фосфатів, ХСК, БСК5, завислих речовин і сухих залишків.

За результатами вимірювання в пробах, відібраних повторно 03.04.2019 15 год. 26 хв., виявлено перевищення нормативних значень ГДК забруднюючих речовин у стічних водах за показниками сульфатів, фосфатів, ХСК і сухих залишків.

У зв`язку з виявленим перевищення нормативних значень ГДК забруднюючих речовин у стічних водах за кількома показниками, позивачем у відповідності до вимог Правил та Місцевих правил проведено розрахунок розміру плати і направлено відповідачеві рахунки №№ 18, 20 від 22.04.2019 за скид стічних вод з перевищенням ДК забруднюючих речовин та копії підтверджуючих документів.

Як вбачається з матеріалів справи, результати розрахунків розміру плати за скид стічних вод з перевищенням ДК забруднюючих речовин оформлені протоколами №№ 298, 301 від 22.04.2019.

Так, за розрахунком позивача, не спростованим відповідачем, розмір плати склав за період з 02.04.2019 по 03.04.2019 (дата попереднього відбору проб 02.04.2019 о 10:00) на суму 91 666,59 грн, за період з 03.04.2019 по 03.04.2019 (дата попереднього відбору проб 03.04.2019 о 11:50) на суму 4 820,59 грн, а разом 96 487,18 грн.

Проте, як правильно встановлено місцевим господарським судом, всупереч вищенаведених приписів законодавства, Правил та Місцевих правил приймання стічних вод, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо здійснення оплати за перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах.

За умовами договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення № 254 від 01.12.2014 сторони визначили їх права, обов`язки і умови відповідальності, за змістом яких споживач зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, виконавець вимагати їх дотримання, за їх недотримання споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором.

Нормами Правил і Місцевих правил встановлено, що з метою контролю якості стічних вод Споживачів Водоканал здійснює відбір контрольних проб. Виявлені в цих пробах перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах є достатньою підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень. Споживач під час відбору проб Водоканалом, може здійснюватися паралельний відбір арбітражної проби для дослідження її в лабораторії Споживача. Дану пробу можна направити до іншої незалежної акредитованої лабораторії.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач, висловлюючи незгоду з результатами даних лабораторії позивача щодо якості стічних вод згідно з аналізом контрольних проб, за результатами якого зроблено висновок про наявність у стічних водах відповідача перевищень ДК забруднюючих речовин, не скористався правом на відібрання арбітражних проб одночасно з контрольними пробами, не звернувся до незалежної лабораторії, що здійснює свою діяльність у цій галузі відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» для проведення аналізу арбітражних проб.

За таких обставин місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що оспорювані дії позивача, що передували зверненню з цим позовом до суду, вчинені ним з дотриманням норм Правил і Місцевих правил прийняття стічних вод до системи водовідведення м. Золотоноша.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

З огляду на встановлені обставини справи, вимоги законодавства та умови укладеного між сторонами договору, враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи та не спростований відповідачем, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з ТДВ «Золотоніський маслоробний комбінат» на користь КП «Міський водоканал» 96 487,18 грн боргу.

За приписами ч.ч. 1, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2019 у справі №925/726/19 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга ТДВ «Золотоніський маслоробний комбінат» має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарський процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Золотоніський маслоробний комбінат» на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2019 у справі №925/726/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2019 у справі № 925/726/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/726/19 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз