ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06" липня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1113/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінова С.В.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

за участю представників:

від позивача - Панасюк О.М. довіреність

від відповідача - Шевчук А.В. довіреність

розглянувши у судовому засіданні справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України; (Русанівський бульвар, 8, Київ, 02154) до відповідача: Військова академія (м.Одеса) (вул. Фонтанська дорога, 10, Одеса, Одеська область, 65009) про стягнення 14122,33 грн.;

ВСТАНОВИВ:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Військової академії про стягнення 14122,33 грн., з яких: 13172,33 грн. понесених витрат та 950 грн. витрат на послуги аварійного комісара.

Позовні вимоги МТСБУ обґрунтовані тим, що ним на підставі ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було здійснено виплату за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 13172,33 грн., а також понесено витрати на аварійного комісара, яким було здійснено збір документів, огляд транспортного засобу та проведення експертизи на суму 950 грн., у зв`язку з чим позивач отримав право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи №916/1113/20 у порядку спрощеного позовного провадження.

04.06.2020р. відповідач надав суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві.

09.06.2020р. від позивача надійшла відповідь на відзив в якій позивач не погоджується з підставами викладеними у відзиві та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:

31.08.2018р. у м. Одесі мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участі

автомобіля марки «ГАЗ - 2705» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія

ОСОБА_1 та автомобіля марки «Хюндай Елантра» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 Внаслідок вказаної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

У відповідності до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля марки «Хюндай Елантра» державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_2 . Цивільно правова відповідальність водія вказаного автомобіля забезпечена полісом серії АМ № 1443719.

31.08.2018 р. був складений протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 296121 який, згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2018 був предмете судового розгляду.

У відповідності до технічного талону транспортного засобу серії НОМЕР_5 , автомобіль марки «ГАЗ - 2705» державний номерний знак НОМЕР_1 належить Військовій академії (м. Одеса).

За відомостями, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД № 296121 від 31.08.2018 та письмових поясненнях ОСОБА_1 від 31.08.2018, останній є працівником (інструктором) Військової академії (м. Одеса), а отже на момент ДТП, яка мала місце 31.08.2018. виконував службове завдання.

Як вказує позивач, згідно витягу з централізованої бази даних МТСБУ. на дату даної ДТП автомобіль марки «ГАЗ - 2705» державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить Військовій академії (м. Одеса) та яким керував працівник вказаної установи ОСОБА_1 , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до звіту № 7314 від 16.10.2018 оцінки вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля марки «Хюндай Елантра» державний номерний знак НОМЕР_7 . виконаного ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит», сума збитку складає з урахуванням ПДВ на запчастини 13 612.46 грн.. а без врахування ПДВ на запчастини 13 172,33грн.

Потерпілим ОСОБА_2 04.09.2018 подано до МТСБУ повідомлення про ДТП та 17.12.2018 заяву щодо здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП.

У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі ОСОБА_2 в розмірі 13 172,33 грн. згідно платіжного доручення № 498200 від 21.01.2019 року.

Окрім того, згідно рахунку № 1720 від 23.10.2018р,. акту виконаних робіт № 3.1-05/52631, платіжного доручення № 1013774 від 12.11.2018. МТСБУ сплатило за послуги аварійного комісара (експерта) та врегулювання страхового випадку по справі № 52631 грошові кошти у сумі 950,00 грн.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2018 у справі №522/16353/18 (провадження №3/522/8545/18) провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності ст. 124 КУпАП-закрити у зв`язку із закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП, на підставі п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП..

13.10.2015 спеціалістом авто товарознавцем ОСОБА_3 виконано оцінку та 22.10.2015 складений звіт №119/10-15 про незалежне, авто товарознавче дослідження вартості матеріального збитку, заподіяного власникові колісного транспортного засобу - автомобіля, ВАЗ 2114 реєстраційний номер НОМЕР_8 , яким визначено вартість матеріального збитку в результаті пошкодження при ДТП у розмірі 40581,18 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду із позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до підпункту "а" пункту 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з пунктом 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої, частини третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Частиною першою статті 1172 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Пунктом 1.6 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Згідно з ч.1 ст. 137 ГК України правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши наявні у справі докази та заслухавши представників сторін, господарський суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість заявлених позовних вимог МТСБУ про стягнення з відповідача в порядку зворотної вимоги (регресу) виплаченого позивачем потерпілій особі відшкодування за шкоду, заподіяну працівником відповідача в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 13172,33 грн., а також понесених витрат на послуги аварійного комісара у розмірі 950 грн.

Заперечення відповідача викладені у відзиві суд до уваги не приймає з огляду на наступне.

Обгрунтовуючи свій відзив відповідач посилається на те, що вину водія ОСОБА_1 у вчинені ДТП, яка мала місце 31.08.2018 у м. Одесі, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2018 не встановлено. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито на підставі ст. 38 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Дане твердження відповідача є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства та є необгрунтованим.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити усі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Підстава для закриття провадження в справі на підставі ст. 38 КпАП України не е такою, що реабілітує особу, а тому таке закриття можливе лише в разі вчинення особою протиправного, винного (умисного або необережного) дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закриття провадження в справі на підставі ст. 38 КпАП України щодо особи, в діях якої відсутній склад адміністративного правопорушення, є порушенням прав такої особи та є недопустимим.

Тобто, обов`язковою умовою закриття провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності з нереабілітуючих підстав є вчинення особою адміністративного правопорушення. Отже, при вирішені питання про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення суд повинен переконатись, що діяння яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад адміністративного правопорушення і особа винувата в його вчиненні.

Таким чином, закриття провадження у справі на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності не свідчить про відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити повністю.

2.Стягнути з Військова академія (м.Одеса) (вул. Фонтанська дорога, 10, Одеса, Одеська область, 65009, ) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, ) 13 172 /тринадцять тисяч сто сімдесят дві/ грн. 33 коп. сплаченого відшкодування, 950 /дев`ятсот п`ятдесят/ грн. витрат на послуги аварійного комісара та 2102 /дві тисячі сто дві/ грн. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст складено 13 липня 2020 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов