ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2020 справа № 914/244/20

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дарума Плюс»

про стягнення 12611,90 грн.

за участю представників:

від позивача Карасюк М.В.

від відповідача не з`явився

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дарума Плюс» про стягнення 12611,90 грн. заборгованості за договором на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення відкритого літнього майданчика №Г-131-2019(П) від 22.05.2019р.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судового засідання. Ухвалою суду від 09.06.2020р. закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 09.07.2020р.

Представник позивача в судовому 09.07.2020р. надав усні пояснення щодо предмета спору, позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві.

Відповідач явку представника в судове засідання 09.07.2020р. не забезпечив, однак ухвалою суду від 09.06.2020р., якою закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 09.07.2020р., явка сторін в судове засідання не визнавалась обов?язковою.

Належить зазначити, що 12.03.2020р., 16.04.2020р., 05.05.2020р., 21.05.2020р., 19.06.2020р. на адресу Господарського суду Львівської області повернулись поштові відправлення з ухвалами суду, які направлялись на адресу відповідача, що зазначена в ЄДР та у позовній заяві: м.Львів, вул. Наукова, буд. 7 Д, кв.72 , з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Клопотань від сторін про відкладення розгляду справи не надходило, відзив на позовну заяву відповідач не подав.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд встановив таке.

22.05.2019р. між Управлінням комунальної власності департаменту економічної розвитку Львівської міської ради (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дарума Плюс» (орендар) укладено договір на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення відкритого літнього майданчика №Г-131-2019(П), відповідно до пункту 1.1. якого предметом цього договору є надання орендодавцем орендареві права на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності для розміщення відкритого літнього майданчика (надалі - об`єкт) на умовах оренди на терміни відповідно до паспорта відкритого літнього майданчика від 26.04.2019 №131-2019.

Невід`ємною частиною цього договору є паспорт відкритого літнього майданчика від 26.04.2019 №131-2019, в якому зазначено, що відкритий літній майданчик площею 34,7 м.кв. розташований за адресою: м.Львів, пл.Ринок, 39.

Відповідно до пункту 1.2. договору, сторони домовилися, що цей договір не потребує підписання акту приймання-передачі між орендодавцем та орендарем. Орендар вступає у користування окремими конструктивними елементами благоустрою з моменту підписання цього договору.

Згідно із пунктом 2.1. договору, орендодавець зобов`язується надати у тимчасову оренду конструктивний елемент благоустрою комунальної власності площею 34,7 кв.м. (тротуар, газон, тощо) для розміщення відкритого літнього майданчика за адресою: м.Львів, пл.Ринок, 39.

Відповідно до пункту 2.2.2. договору, орендар зобов`язується своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендодавцю вартість оренди окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності за діючими на день сплати розрахунковими ставками, визначеними згідно з Положенням про оренду окремих конструктивних елементів благоустрою комунальної власності для розміщення об`єктів соціально-культурного, торговельного та іншого призначення.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що орендар сплачує орендодавцеві плату за користування об`єктом площею 34,7 кв.м. щомісячно до 25 числа поточного місяця у розмірі 2522,38 грн., в тому числі ПДВ 420,40 грн.

Відповідно до пункту 3.2. договору, орендну плату за користування об`єктом та розміри орендованої площі встановлюють сторони при укладенні цього договору. Розмір орендної плати щорічно на кожен наступний рік визначається способом коригування розміру орендної плати попереднього року на рівень інфляції за поточний рік. Індексацію орендної плати проводить орендодавець без внесення змін до договору.

Як зазначив позивач та як вбачається із довідки про заборгованість від 03.12.2019р. №4-2302-2899, орендна плата відповідачем вносилась не в повному обсязі, внаслідок чого у відповідача станом на 26.11.2019р. виникла заборгованість в розмірі 12611,90 грн. за період з 22.05.2019р. по 31.10.2019р.

Таким чином, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 12611,90 грн. за період з 22.05.2019р. по 31.10.2019р.

Відповідач проти позову не заперечив, відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав.

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до статті 287 Господарського кодексу України, орендодавцями щодо комунального майна є органи, уповноважені місцевими радами управляти майном, яке є у комунальній власності.

За умовами частини 3 статті 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції, що діяла на момент звернення до суду), орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Частинами 1 та 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, що діяла на момент звернення до суду) передбачено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Як зазначає позивач, та як вбачається із матеріалів справи, заборгованість відповідача за період з 22.05.2019р. по 31.10.2019р. становить 12611,90 грн. Докази сплати вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні, відповідач проти існування вказаної заборгованості не заперечив, відзив на позовну заяву не подав.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача 12611,90 грн. є обґрунтована, підтверджена матеріалами справи, не спростована відповідачем та підлягає задоволенню.

При поданні позовної заяви до Господарського суду Львівської області позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1 від 21.01.2020р.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. покласти на відповідача, оскільки позов у даній справі слід задовольнити повністю.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236, 237, 238, 239, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дарума Плюс» (79060, місто Львів, вулиця Наукова, будинок 7Д, квартира 72, ідентифікаційний код 38970809) на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, місто Львів, площа Галицька, будинок 15, ідентифікаційний код 25558625) заборгованість в розмірі 12611,90 грн. та судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку у строки, що визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 17.07.2020р.

Суддя М.М. Петрашко