ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" липня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1568/20

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянувши у підготовчому засіданні

заяву Закритого акціонерного товариства «Київгума», м. Сімферополь Автономна Республіка Крим

до 1) ОСОБА_1 , м. Київ

2) ОСОБА_2 , м. Київ

3) ОСОБА_3 , м. Київ

4) ОСОБА_3 , м. Київ

5) ОСОБА_4 , м. Київ

про визнання недійсним правочинів

За участю:

представника позивача: Рівний Є.О. (посвідчення адвоката №6201/10 від 06.10.2017, довіреність б/н від 01.01.2020);

відповідач-1: ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_4 від 12.12.1997);

відповідач-2: не з`явився;

відповідач-3: ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_1 від 01.11.2001);

відповідач-4: ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_2 від 25.01.2002);

відповідач-5: ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_3 від 12.12.1997);

представник відповідачів-3,4: Іванченко О.П. (посвідчення адвоката КВ3057 від 30.01.2017, довіреність б/н від 13.07.2020, довіреність б/н від 13.017.2020)

ВСТАНОВИВ:

28.05.2020 до Господарського суду Київської області звернулось Закрите акціонерне товариство «Київгума» (далі - ЗАТ «Київгума», позивач) із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій просить суд: визнати недійсним інвестиційний договір №ІД-1-CD20/АБ від 18.10.2005, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрінформсервіс» (далі - ТОВ «Укрінформсервіс») та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; визнати недійсним інвестиційний договір №ІД-1-CD21/АТ від 18.10.2005, укладений між ТОВ «Укрінформсервіс» та ОСОБА_3 ОСОБА_3 ; визнати недійсним інвестиційний договір №ИД-16С від 09.12.2008, укладений між ТОВ «Укрінформсервіс» та ОСОБА_4 .

Водночас, разом із позовною заявою позивачем подані клопотання:

про витребування від відповідачів відповідних доказів від 27.05.2020 (вх. №10436/20 від 28.05.2020);

про призначення у справі технічну експертизу відповідних документів від 27.05.2020 (вх. №10437/20 від 28.05.2020).

Крім того, 15.06.2020 через канцелярію суду ОСОБА_1 подано заяву від 11.06.2020 (вх. №11717/18 від 15.06.2020) про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Ухвалою суду від 19.06.2020, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, останню прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.07.2020.

26.06.2020 через канцелярію суду Бондарем О.О. подано заяву від 25.06.2020 (вх. №12945/20) про залишення позовної заяви ЗАТ «Київгума» без руху.

13.07.2020 у підготовче засідання ОСОБА_2 не з`явилась, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце засідання була повідомлена належним чином та своєчасно. Явка обов`язковою судом не визнавалась, а тому ураховуючи положення ст. 42 ГПК України, суд визнав за можливе провести підготовче засідання без участі зазначеного відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Ураховуючи зазначене, суд вважає за необхідне першочергово розглянути у підготовчому засіданні заяву ОСОБА_1 про залишення позовної заяви без руху.

Так, у своїй заяві відповідач як підстави для залишення позовної заяви без руху зазначає про: наявність у судах загальної юрисдикції судових справ за позовом ЗАТ «Київгума» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кудляка Є.В. до тих самих позивачів з тим самим предметом; відсутні належні докази повноважень ліквідатора ЗАТ «Київгума» на звернення до господарського суду із відповідним позовом.

Відповідно до ч. 11 ст. 176 ГПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Згідно ч. 2 ст. 162 ГПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Із змісту позовної заяви вбачається, що остання підписана представником ЗАТ «Київгума» адвокатом Рівний Є.О. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №6201/10 від 06.10.2017).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 60 ГПК України встановлено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (ч. 3 ст. 60 ГПК України).

На підтвердження наявності повноважень у адвоката Рівного Є.О. захищати у суді права та інтереси ЗАТ «Київгума» суду надано довіреність б/н від 01.01.2020, яка видана ЗАТ «Київгума» в особі ліквідатора Кудляка Є.В.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на: 28.05.2020 (дата звернення ЗАТ «Київгума до суду), 19.06.2020 (дата відкриття провадження у справі), 13.07.2020 (дата підготовчого засідання) у розділі «Прізвище, ім`я, по батькові, дата обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи» зазначено: «Кудляк Євген Васильович - керівник, Кудляк Євген Васильович - голова комісії з припинення або ліквідатор».

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - витяг) - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Частиною 1 ст. 10 названого Закону встановлено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Ураховуючи зазначене та те, що відомості щодо ЗАТ «Київгума» в частині керівника були актуальними станом на день звернення останнього до суду (відкриття провадження у справі та дату підготовчого засідання), суд дійшов висновку про відсутність підстав (ч. 2 ст. 162 ГПК України) для залишення вказаної позовної заяви без руху.

Щодо посилання відповідача-1 на наявність іншого позову до тих самих позивачів з тим самим предметом, то суд зазначає що відповідно до ст.ст. 162, 164, 172 ГПК України зазначене не є підставою для залишення позовної заяви без руху, а є підставою для залишення її без розгляду, як це передбачено п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Водночас, під час підготовчого засідання суд із власної ініціативи поставив на обговорення учасників справи питання щодо юрисдикції даного спору.

Представник позивача зазначив, що ЗАТ «Київгума» є боржником, відповідно до постанови Господарського суду Автономної Республіки Крим від 08.11.2013 у справі №5002-19/5719.2-2010 та стороною у даній справі, а тому зважаючи на положення ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - Кодекс) та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вказаний позов підсудний саме Господарському суду Київської області. Аналогічна позиція позивача щодо підсудності вказаного спору зазначена ним у своєму позові.

У свою чергу, відповідачі зазначили, що ліквідатором порушено правила підсудності даного спору, оскільки договори, які він просить визнати недійсними не укладались із боржником, а відтак, на спірні правовідносини, станом на день їх виникнення, не розповсюджується приписи ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Заслухавши учасників справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

У свою чергу, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ч. 1 ст. 125 Конституції України).

За змістом ст.ст. 5, 7 і 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Судова юрисдикція це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певну справу належить розглядати за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі №920/40/19).

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що 21.10.2019 набирав чинності Кодекс України з процедур банкрутства № 2597-VIII від 18.10.2018, відповідно до п. 4 Перехідних положень якого, установлено що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство.

З дня введення в дію цього Кодексу визнається таким, що втратив чинність Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (абз. 2 п. 2 Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства).

Отже, питання щодо підвідомчості даного спору саме вирішується із урахуванням чинного Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 Кодексу спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених ч. 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання недійсними правочинів підлягають розгляду в межах справи про банкрутство у випадках, коли їх стороною є безпосередньо боржник, та результат розгляду відповідних вимог вливатиме на обсяг ліквідаційної маси боржника (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/420/16, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.06.2020 №910/17925/14).

У свою чергу, ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, ЗАТ «Київгума» звернулось до суду із позовом, предметом якого є визнання недійсними відповідних інвестиційних договорів, укладених між відповідачами та ТОВ «Укрінформсервіс». Отже, ЗАТ «Київгума» не є стороною оскаржуваних ним правочинів. До того ж, під час підготовчого засідання позивачем не наведено обставини, які б вказували на те, що результат вирішення даного спору сприятиме адекватному наповненню ліквідаційної маси та скорочення різниці між розміром ліквідаційної маси і загальним розміром кредиторських вимог.

Таким чином, зважаючи на те, що вимоги ЗАТ «Київгума» не підлягають вартісній оцінці та є немайновими, а результати їх розгляду не вплинуть на обсяг ліквідаційної маси цього товариства, то у суду відсутні підстави стверджувати, що на позовні вимоги ЗАТ «Київгума» поширюються положення ч. 2 ст. 7 Кодексу та п. 8 ст. 20 ГПК України щодо належності спорів з майновими вимогами до боржника, у тому числі спорів про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, до юрисдикції господарських судів.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі, як правило, є фізична особа). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.01.2020 у справі №922/810/19.

Ураховуючи те, що сторонами у даному спорі є фізичні особи, суд дійшов висновку, що даній спір повинен розглядатись у порядку цивільного судочинства відповідним місцевим загальним судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі, а відтак, клопотання позивача про витребування доказів та про призначення технічної експертизи від 27.05.2020 (вх. №№10436/20; №10437/20 від 28.05.2020), а також заява ОСОБА_1 від 11.06.2020 (вх. №11717/18 від 15.06.2020) залишаються судом без розгляду.

Керуючись ст.ст. 12, 20, 42, 174, 182-183, 185, 231, 234-235 ГПК України, ст.ст.2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про залишення позову без руху від 25.06.2020 (вх. 12945/20 від 26.06.2020) - залишити без задоволення.

2. Закрити провадження у справі №911/1568/20 за позовною заявою Закритого акціонерного товариства «Київгума» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України, ухвала набрала законної сили 13.07.2020 та згідно ст. 255 ГПК України може бути оскаржена протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст.ст. 256-257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 21.07.2020.