ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2020 р. Справа№ 6/138-12

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Дикунської С.Я.

Станіка С.Р.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 02.07.2020

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на ухвалу Господарського суду Київської області від 05.05.2020 (повний текст ухвали підписано 12.05.2020)

у справі №6/138-12 (суддя Черногуз А.Ф.)

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп"

2. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро"

2) Фізичної особи-підприємця Грищенко Олександра Миколайовича

про стягнення коштів

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.02.2013 у справі №6/138-12 позов задоволено частково. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 170565,85 грн боргу, 35571,42 грн втрат від інфляції. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 7324,44 грн 3% річних, а також 12000 грн витрат на адвокатські послуги та 4269,23 грн судового збору.

21.02.2013 на виконання рішення Господарського суду Київської області від 05.02.2013 у справі видано два накази.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.04.2020 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс на бездіяльність державного виконавця Черкаського районного Відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчих провадженнях №43496673 та №43496910 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 21.02.2013 у справі №6/138-12 задоволено повністю.

Визнано за період із 14.02.2019 по 04.03.2020 неправомірною бездіяльність державного виконавця Черкаського РВДВС Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) у виконавчих провадженнях №43496673 та №43496910 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 21.02.2013 у справі №6/138-12.

22.04.2020 через канцелярію Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" надійшла заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат до вказаної зави апелянт надав суду копії: договору про надання адвокатських послух (правової допомоги) №11-11-2019/2 від 11.11.2019, укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" з адвокатом Грищенко О.М.; акту прийому-передачі документів від 11.11.2019; акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 17.04.2020, квитанції №0.0..1 від 17.04.2020 на суму 2000 грн, дублікат чека квитанція № 0.0..1 від 15.02.2020 на суму 2500 грн.

Обґрунтовуючи вказану заяву, відповідач посилається на те, що ним були понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.05.2020 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про стягнення з Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) судових витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" 25.05.2020 звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області від 05.05.2020 у справі №6/138-12 скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу з Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що при виготовлені заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу ним було здійснено технічну помилку/описку в прохальній частині вказаної заяви, а саме: у пункті 4, яка спростовується доказами наявними у матеріалах справи та доданими до заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Крім того скаржник зазначає, що ним належним чином повідомлено суд про очікування понести судові витрати на професійну правничу допомогу, а у поданій до суду заяві про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 4500 грн, підтверджуються доданими до заяви документами відповідно ст.ст. 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі №6/138-12 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Дикунська С.Я., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 відкрите провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на ухвалу Господарського суду Київської області від 05.05.2020, справу №6/138-12 призначено до розгляду на 02.07.2020.

Відповідач не скористався своїм правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк (ст. 263 Господарського процесуального кодексу України).

У судове засідання 02.07.2020 з`явився представник апелянта.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп", Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка, Товариства з обмеженою відповідальністю "Тридента Агро", Фізичної особи-підприємця Грищенко Олександра Миколайовича не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, відповідачі та треті особи повідомлялися належним чином.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі та просив задовольнити апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду слід скасувати з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Господарського суду Київської області від 05.05.2020 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді скарги на дії державної виконавчої служби у даній справі.

Ухвала обґрунтована тим, що у вказаній заяві заявник просив суд стягнути з Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) судові витрати на правничу допомогу, хоча ухвалою від 07.04.2020, судом задоволено скаргу №17-6/03 від 17.03.2020 на бездіяльність державного виконавця Черкаського Районного Відділу Державної Виконавчої Служби Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Київ), тобто, у пункті 4 прохальної частини заяви №17-1/04 від 17.04.2020 про стягнення судових витрат заявником зазначено орган державної виконавчої служби, який не відноситься ані до задоволеної скарги №17-6/03 від 17.03.2020 на бездіяльність державного виконавця, ані до справи № 6/138-12, оскільки в межах справи №6/138-12 дії Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не оскаржувалися.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, а тому подана заява задоволенню не підлягає з огляду на дефект прохальної частини останньої.

Однак, з такими доводами судова колегія погодитися не може, оскільки, як вбачається з матеріалів справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" звернулося до Господарського суду Київської області із заявою про стягнення судових витрат на професій правничу допомогу зі змісту якої вбачається, що заявник помилково вказав Сокальський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), оскільки у реквізитах учасників справи, в пунктах 1, 2, 3 прохальної частини та у самому тексті заяви - вказано Черкаський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) і саме цього виконавчого органу оскаржувалися дії, а тому висновок суду першої інстанції, про відмову у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу, є необґрунтованим.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За приписами ч. 3 - 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Порядок розподілу судових витрат визначено статтею 129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частинами 4, 8 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки, як вказано вище, ухвалою Господарського суду Київської області від 07.04.2020 скаргу задоволено повністю та визнано за період із 14.02.2019 по 04.03.2020 неправомірною бездіяльність державного виконавця Черкаського РВДВС Центрального МРУ Міністерства Юстиції (місто Київ) у виконавчому провадженні №43496673 та №43496910 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Київської області від 21.02.2013 року у справі №6/138-12, то витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на професійну правничу допомогу необхідно покласти на Черкаський РВДВС Центрального МРУ Міністерства Юстиції (місто Київ).

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як зазначалось вище, частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Разом з тим, на переконання колегії суддів, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Північний апеляційний господарський суд, розподіляючи витрати, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на професійну правничу допомогу адвоката, зазначає, що надані копії: договору про надання адвокатських послух (правової допомоги) №11-11-2019/2 від 11.11.2019, укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" з адвокатом Грищенко О.М.; акту прийому-передачі документів від 11.11.2019; акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 17.04.2020, квитанції №0.0..1 від 17.04.2020 на суму 2000 грн, дублікат чека квитанція №0.0..1 від 15.02.2020 на суму 2500 грн в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Наведена правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на ухвалу Господарського суду Київської області від 05.05.2020 у справі №6/138-12 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 05.05.2020 у справі №6/138-12 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №6/138-12 задовольнити.

4. Стягнути з Черкаського районного відділу державної виконавчої служби Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (місто Київ) (18008, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Вернигори, буд. 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, буд. 40, офіс. 315, ) 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

5. Видачу наказу по справі №6/138-12 доручити Господарському суду Київської області.

6. Матеріали справи №6/138-12 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття на яку може бути подано касаційну скаргу в порядку, строки та у випадках передбачених ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу.

Повний текст підписано 17.07.2020

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Я. Дикунська

С.Р. Станік