ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

09 липня 2020 року Справа № 923/981/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В., за участю секретаря судових засідань Бурдюг Т.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Павкович Катерини Іванівни (с. Сиваське Новотроїцького району Херсонської області),

до відповідача-1: Управління головного Каховського магістрального каналу (смт. Любимівка Каховського раойну Херсонської області)

до відповідача-2: Новотроїцького управління водного господарства (смт. Новотроїцьке Херсонської області),

до відповідача-3: Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра (м. Херсон),

про визнання недійсним договору,

за участю представників

позивача: не прибув,

відповідача -1: не прибіув,

відповідача-2: Гаврюк Ю.М, представник,

відповідача-3: Григорова Н.А., представник.

Позивач 14.11.19 звернувся до господарського суду Херсонської області з позовною заявою у якій просить визнати недійсним договір № 72075/96/02-11/214 від 27.04.2018 про надання послуг, пов`язаних з транспортуванням (перекиданням) та забором води із використанням водозабірних споруд для поливу сільськогосподарських культур. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст. 203, 215, 233 ЦК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.19, справу розподілено судді Гридасову Ю.В.

Ухвалою від 15.11.19 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, з викликом сторін, призначено на 14 годину 30 хвилин 10.12.19 р.

Розгляд справи у підготовчому засіданні відкладався протокольною ухвалою з 10.12.19 до 14.00 години 14.01.20.

У підготовчому судовому засіданні оголошувалась перерва з 14.01.20 по 15.00 годину 04.02.20, з 04.02.20 по 15.00 годину 20.02.20.

Ухвалами у справі, які занесені до протоколу підготовчого судового засідання 14.01.20, 04.02.20 та 20.02.20, продовжено строк підготовчого провадження до 17.03.20.

Ухвалою у справі, яка занесена до протоколу підготовчого судового засідання 20.02.20, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 17.03.20 о 10.00.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 17.03.20 до 10.00 години 16.04.20.

Розгляд справи по суті у судовому засіданні відкладався протокольними ухвалами з 16.04.20 до 11.30 05.05.20, з 05.05.20 до 10.00 16.06.20, з 16.06.20 до 10.00 09.07.20.

У судовому засіданні 09.07.20 проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позивач у позовній заяві та відповіді на відзив посилається на те, що в укладеному сторонами договорі № 72075/96/02-11/214 про надання послуг, пов`язаних з транспортуванням (перекиданням) та забором води із використанням водозабірних споруд для поливу сільськогосподарських культур від 27.04.2018р.: ФОП Павкович К. І. протиправно та всупереч умовам зазначеного договору зазначена замовником, що є Первинним водокористувачем, при цьому, первинний водокористувач є платником рентної плати згідно п.255.1. ст.255 ПК України, що встановлює для ФОП Павкович К.І. додаткове фінансове навантаження у виді сплати рентної плати; на виконання умов договору ФОП Павкович К.І., не отримуючи жодних послуг від Виконавця III, зобов`язана сплачувати на його рахунок 1,00 грн. за кожний спожитий для поливу кубічний метр води; умовами оспорюваного договору БУВР нижнього Дніпра взяв на себе зобов`язання надавати послуги, пов`язані з подачею (забором води із використанням водозабірних споруд), що не відповідає основним завданням цього Управління, тобто, на думку позивача, є порушенням вимог чинного законодавства; умови зазначеного договору містять безпосереднє посилання на законодавство не чинне на момент укладання договору; ФОП Павкович К.І. зазначає, що була вимушена підписати договір, на умовах що суперечать приписам чинного законодавства, оскільки інших варіантів їй не пропонувалось, а альтернативних постачальників води немає і це виключало можливість її відмови від укладення договору.

Позивач, повідомлений про час, дату і місце проведення засідання господарського суду належним чином, відповідно до ст. ст. 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, шляхом направлення ухвал суду рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку та повідомлену цією особою суду (ухвала-повідомлення вручена відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення), не скористався своїм правом на участь у вирішенні спору, про причини неявки господарський суд не повідомив.

Відповідач-1 у відзиві на позовну заяву посилається на наступні обставини:

на думку відповідача-1, позов є безпідставним та таким, що має очевидно штучний характер, і спрямований на уникнення оплати послуг які були отримані Позивачем;

зазначення в Договорі Замовника таким, що є Первинним водокористувачем не суперечить цілям та обов`язкам сторін Договору, а також не порушує істотні умови Договору про надання послуг, та не може слугувати спростуванням отриманих Замовником послуг пов`язаних з транспортуванням (перекиданням) та забором води із використанням водозабірних споруд для поливу сільськогосподарських культур;

посилання позивача в позовній заяві на те що, договір укладено з посилання на ліквідований орган, не є підставою вважати його не дійсним так як під час друкування протоколу погодження договірної ціни між Замовником та Виконавцем І на послуги з транспортування (перекидання) 1 куб.м води на полив сільгоспкультур, що є додатком № 5 до договору № 72075/96/02-11/214 від 27.04.2018р, була допущена друкарська помилка замість НКРЕКП надруковано НКРЕ, однак дана помилка ні як не впливає на зобов`язання Сторін по Договору та не порушує їх права;

позивач зазначає, що правочин нібито був вчинений під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, проте не зазначає які саме тяжкі обставини змусили її укласти Договір з Відповідачами та в чому полягали вкрай невигідні для неї умови, при цьому, як стверджує відповідач-1, позивач могла використовувати власні водозабірні пристрої для подачі води на свої поля безпосередньо з каналу використовуючи мотопомпу.

Представник відповідача-1 під час судового розгляду справи по суті (у вступному та заключному слові) заперечував проти позовних вимог та аргументів позивача, викладених у позові та відповіді на відзив.

Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву та письмових запереченнях посилається на наступні обставини:

відповідачі, як стверджує відповідач-2, в повному обсязі виконали передбачені оспорюваним Договором зобов`язання, в той час як позивач в порушення умов Договору свої зобов`язання в частині сплати коштів за отримані ним послуги, пов`язані з транспортуванням (перекиданням) та забором води із використанням водозабірних споруд для поливу сільськогосподарських культур, не виконав, відповідач-2 вважає, що даний позов є безпідставним та таким, що має очевидно штучний характер, оскільки він був поданий позивачем з метою процесуального затягування розгляду по справі № 923/606/19 за позовом Новотроїцького управління водного господарства до фізичної особи-підприємця Павкович Катерини Іванівни про стягнення 606 631,56 грн.;

на думку Новотроїцького управління водного господарства метою даного позову є явне та свідомо-умисне бажання Позивача уникнути відповідальності за невиконання ним умов Договору № 72075/96/02-11/214 від 27.04.2018 року в частині сплати заборгованості за послуги, які були надані Новотроїцьким управлінням водного господарства по забору води із використанням водозабірних споруд для поливу сільськогосподарських культур фізичній особі-підприємцю Павкович Катерині Іванівні в 2018 році;

на думку відповідача-2, позивач могла використовувати власну мотопомпу для подачі води на свої поля безпосередньо з каналу, що свідчить про відсутність під час укладання оспорюваного Договору впливу тяжкої для обставини і вкрай невигідних умов;

протягом терміну дії Договору, укладеного між позивачем та відповідачами, енергопостачальною організацією застосовувались чинні нормативно-правові акти, фактично виконані сторонами зобов`язання за Договором, є такими, що відповідають закону та виконані належним чином.

Представник відповідача-2 під час судового розгляду справи по суті (у вступному та заключному слові) заперечував проти позовних вимог та аргументів позивача, викладених у позові та відповіді на відзив.

Відповідач-3 у відзиві на позовну заяву та письмових запереченнях посилається на наступні обставини:

на момент укладення оспорюваного Договору БУВР нижнього Дніпра не вчиняв відносно позивача будь-яких протиправних або насильницьких діянь, не намагався ввести в оману, схилити до вчинення дій, які завдали би шкоди останньому, за весь час позивач жодного разу не звернувся до БУВР нижнього Дніпра, правоохоронних або інших організацій із заявою щодо порушень його законних прав, свобод та інтересів;

відповідно до ч. 4 ст. 181 ГК України за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, проте, під час укладення Договору жодних заперечень та зауважень від ФОП Павкович К.І. на адресу БУВР нижнього Дніпра не надходило, що, на думку відповідача-3, є підтвердженням того, що з умовами Договору позивач погодилась;

як стверджує відповідач-3, Договір та його зміст відповідають нормам актів цивільного законодавства України, а також моральним засадам суспільства, не порушують вимог інших законодавчих актів України, указів Президента України, Постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку;

на дату подання позовної заяви позивач сплатив за надані послуги БУВР нижнього Дніпра, таким чином, БУВР нижнього Дніпра та ФОП Павкович К.І. свої зобов`язання за Договором виконали у повному обсязі;

послуги, пов`язані з подачею (забором) води на полив, надавались відповідно до Положення про Херсонське обласне управління водних ресурсів, затвердженого наказом Держводагентства від 19.02.2018 №79, Положення про БУВР нижнього Дніпра, затверджене Держводагентством від 03.08.2018 № 573 та згідно з Переліком платних послуг, які надаються бюджетними установами, що належать до сфери управління Державного агентства водних ресурсів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 110;

вартість послуг пов`язаних із подачею (забором) води із використанням водозабірних споруд визначається відповідно до Порядку визначення вартості та надання платних послуг бюджетними установами, що належать до сфери управління Державного агентства водних ресурсів України, затвердженого спільним наказом Мінекології, Мінекономіки та Мінфіну від 25 грудня 2013 року № 544/1561/1130. Вартість послуг на 2018 рік визначена на підставі економічно обґрунтованих витрат, пов`язаних з наданням (виконанням) відповідної платної послуги та становить 0,01грн. (з ПДВ), а не 1,00 грн за кожний спожитий для зрошення кубічний метр води, як зазначає позивач;

БУВР нижнього Дніпра є бюджетною неприбутковою організацією. Відповідно до п.п.2.1., 2.4. Порядку визначення вартості та надання платних послуг бюджетними установами, що належать до сфери управління Державного агентства водних ресурсів України, затвердженого спільним наказом Мінекології, Мінекономіки та Мінфіну від 25 грудня 2013 року № 544/1561/1130 надання платних послуг бюджетними установами, що належать до сфери управління Державного агентства водних ресурсів України, спрямовано на підвищення дієвості та ефективності водогосподарської діяльності, кошти, отримані за надання платних послуг, спрямовуються до спеціального фонду Державного бюджету України і використовуються згідно із затвердженим Держводагентством України кошторисом водогосподарської організації;

п. 3.2.1. Договору додатково врегульований договірними відносинами Новотроїцького УВГ та енергопостачальною організацією (договір про постачання електричної енергії від 03.04.2019 № 1505), згідно з якими енергопостачальною організацією застосовувались Методика обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії, затверджена Міністерством енергетики та вугільної промисловості України наказом від 06.02.2018 № 87 та Методичні рекомендації визначення технологічних витрат електричної енергії в трансформаторах і лініях електропередавання, затверджені Міністерством енергетики та вугільної промисловості України від 21.06.2013 №399;

протягом терміну дії Договору, укладеного між Позивачем та відповідачами, енергопостачальною організацією застосовувались чинні нормативно-правові акти, фактично виконані сторонами зобов`язання за Договором, є такими, що відповідають закону та виконані належним чином.

Представник відповідача-3 під час судового розгляду справи по суті (у вступному та заключному слові) заперечував проти позовних вимог та аргументів позивача, викладених у позові та відповіді на відзив.

Позивачем під час судового розгляду справи подані наступні заяви (по суті справи та з процесуальних питань):

14.11.19 - позов;

09.12.19 - письмове клопотання про відкладення розгляду справи;

24.01.20 - відповідь на відзив відповідача-1;

24.01.20 - відповідь на відзив відповідача-2;

24.01.20 - відповідь на відзив відповідача-3;

05.05.20 - письмове клопотання про про відкладення розгляду справи;

15.06.20 - письмове клопотання про про відкладення розгляду справи.

Відповідачем-1 під час судового розгляду справи подані наступні заяви (по суті справи та з процесуальних питань):

06.12.19 - відзив;

10.12.19 - письмове клопотання про про відкладення розгляду справи.

Відповідачем-2 під час судового розгляду справи подані наступні заяви (по суті справи та з процесуальних питань):

09.12.19 - відзив;

20.02.20 - заперечення;

04.05.20 - письмове клопотання про про відкладення розгляду справи;

05.05.20 - письмове клопотання про про відкладення розгляду справи;

15.06.20 - письмове клопотання про про відкладення розгляду справи.

Відповідачем-3 під час судового розгляду справи подані наступні заяви (по суті справи та з процесуальних питань):

04.12.19 - відзив;

09.12.19 - письмове клопотання про відкладення підготовчого судового засідання;

20.02.20 - заперечення;

08.04.20 - письмове клопотання про про відкладення розгляду справи;

15.04.20 - письмове клопотання про про відкладення розгляду справи.

Заслухавши вступне та заключне слово представників учасників справи, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши у судовому засіданні докази, якими вони обґрунтовуються, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.04.2018 року між Замовником, що за умовами договору є Первинним водокористувачем: ФОП Павкович Катериною Іванівною (надалі за текстом рішення - Позивач, Замовник), що діє на підставі свідоцтва з однієї сторони, Виконавцем-1: Управлінням Головного Каховського магістрального каналу (надалі за текстом рішення - Відповідач-1, Виконавець-1), в особі начальника Литвина Сергія Михайловича, що діє на підставі Положення про управління, Виконавцем 2: Новотроїцьким управлінням водного господарства (надалі за текстом рішення - Відповідач-2, Виконавець-2), в особі начальника Жукова Антона Валерійовича, що діє на підставі Положення про управління, Виконавцем III: Херсонським обласним управлінням водних ресурсів, в особі начальника управління Андрієнка Ігоря Олеговича, що діє на підставі Положення про облводресурсів, яке на момент подання позову перейменоване у Басейнове управління водних ресурсів нижнього Дніпра (надалі за текстом рішення - Відповідач-3, Виконавець-3), з другої сторони, укладено договір № 72075/96/02-11/214 про надання послуг, пов`язаних з транспортуванням (перекиданням) та забором води із використанням водозабірних споруд для поливу сільськогосподарських культур (надалі за текстом рішення - Договір).

У преамбулі Договору ФОП Павкович К.І. зазначена, Замовником, що є «Первинним водокористувачем».

ФОП Павкович К.І. оспорює даний договір повністю з тих підстав, що зміст договору суперечить актам цивільного законодавства, при цьому, як стверджує позивач, волевиявлення позивача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, у разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

При цьому невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства. Саме по собі відступлення сторонами від положення законодавства, регулювання їх іншим чином не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа вчиняє їх добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі.

За змістом ст. 233 ЦК для визнання правочину недійсним необхідно встановити наявність двох обставин: тяжких обставин та вкрай невигідних умов вчинення правочину, чим друга сторона правочину скористалася.

Тяжка обставина є оцінювальною категорією і має визначатися судом з урахуванням всіх обставин справи.

Тяжкими обставинами можуть бути: інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Позивач зазначає, що тяжкими обставинами, які спонукали його до укладення спірного договору, була відсутність альтернативних постачальників води і це виключало можливість її відмови від укладення договору та призвело до укладання договору на вкрай невигідних умовах.

При цьому, позивачем не представлено суду доказів направлення на адресу відповідачів протоколу розбіжностей до умов Договору, а також доказів існування переддоговірного судового спору між сторонами.

Крім того, матеріали справи містять дозволи на спеціальне водокористування № 326/ХС/49д-18 та № 749/ХС/49д-18, видані позивачу Держводагентством 18.04.2018 та 13.07.2018, відповідно (аркуші справи 134 - 137), один з яких отриманий позивачем до укладання Договору.

Вказані обставини свідчать про відсутність тяжких обставин та вкрай невигідних умов під час укладання оспорюваного Договору.

Відповідно до умов оспорюваного Договору (п. 2.1. - 2.7.) позивач не має власних водозабірних споруд і відповідного обладнання для забору води, отримує воду для здійснення підприємницької діяльності від відповідачів 1 та 2 (фактично первинних водокористувачів), які здійснюють забір води з відповідних джерел з використанням власних водозабірних споруд, а також не здійснює скидання зворотніх (стічних) вод, а тому, за умовами Договору, не може бути визнаний первинним водокористувачем.

Відповідно до частин другої, третьої, четвертої, шостої статті 42 Водного кодексу України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із законами України від 21.09.2000 №1990-III, від 07.02.2017 №1830-VIII) водокористувачі можуть бути первинними і вторинними. Первинні водокористувачі - це ті, що мають власні водозабірні споруди і відповідне обладнання для забору води. Вторинні водокористувачі (абоненти) - це ті, що не мають власних водозабірних споруд і отримують воду з водозабірних споруд первинних водокористувачів та скидають стічні води в їхні системи на підставі договору про водопостачання (поставку води) та/або про водовідведення без отримання дозволу на спеціальне водокористування. Забір та використання води із каналів, водогонів (водопроводів) міжбасейнового та внутрішньобасейнового перерозподілу водних ресурсів здійснюються на підставі дозволу на спеціальне водокористування та договору про водопостачання (поставку води), укладеного з підприємствами та організаціями, які забезпечують перекидання води у маловодні регіони. Перелік підприємств та організацій, які забезпечують перекидання води у маловодні регіони, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування (стаття 49 Водного кодексу України).

Порядок видачі дозволів на спеціальне водокористування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 №321 із змінами та доповненнями, визначає процедуру видачі юридичним і фізичним особам (далі - водокористувачі) дозволів на спеціальне водокористування (забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання у водні об`єкти забруднюючих речовин, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів).

Отже, ключовою правовою ознакою для визначення первинних водокористувачів є наявність у суб`єкта господарювання водозабірних споруд і відповідного обладнання для забору води.

Тобто, ті суб`єкти господарювання, що мають власні водозабірні споруди і відповідне обладнання для забору води є платниками рентної плати за спеціальне використання водою.

Відповідно до умов оспорюваного правочину (Договору) Позивача помилково визнано первинним водокористувачем, у зв`язку з чим у останнього виникають відповідні зобов`язання не тільки за оспорюваним Договором, а також на підставі пункту 255.1 статті 255 Податкового Кодексу України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із законами України від 24.12.2015 № 909-VIII, від 20.12.2016 № 1791-VIII, від 21.12.2016 № 1797-VIII, від 07.12.2017 №2245-VIII). Аналогічний висновок викладено у постанові ВС 21 жовтня 2019 року у справі № 280/4326/18 (адміністративне провадження № К/9901/20714/19).

При цьому, позивач не позбавлений можливості відмовитись від отрианих ним дозволів на спеціальне водокористування у випадку незастосування власних водозабірних споруд.

Вказані обставини свідчать про наявність підстав для визнання оспорюваного Договору, у частині визначення Замовника (ФОП Павкович Катерини Іванівни) - Первинним водокористувачем, недійсним.

Посилання сторін в обґрунтування своїх вимог і заперечень на обставини, що пов`язані з виконанням оспорюваного Договору не приймаються судом до уваги, оскільки, як зазначено вище, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення).

Не є підставою для визнання Договору недійсним зазначення у останньому положень закону та підзаконних актів, які втратили чинність, оскільки у такому разі під час виконання Договору сторони зобов`язані керуватись діючими нормами права.

За вказаних обставин, аргументи, наведені позивачем, щодо наявності підстав для задоволення позову у частині визнання недійсною умови спірного Договору, якою визначено Замовника (ФОП Павкович Катерини Іванівни) - Первинним водокористувачем приймаються судом, оскільки відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладеного сторонами Договору та вимогам законодавства. У іншій частині позову, аргументи позивача судом до уваги не приймаються.

Аргументи, наведені відповідачами, щодо відсутності підстав для задоволення позову у частині визнання недійсною умови спірного Договору, якою визначено Замовника (ФОП Павкович Катерини Іванівни) - Первинним водокористувачем, не приймаються судом, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладеного сторонами Договору та вимогам законодавства. У іншій частині позовних вимог, наведені відповідачами аргументи приймаються судом.

Статтями 3, 6, 203, 626, 627 Цивільного кодексу України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідноь до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 і 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 цього Кодексу).

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Судом не застосовано ч. 1 ст. 233 ЦК України, відповідно до якої правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Оскільки оспорюваний Договір, у частині визначення у преамбулі зазначеного договору Замовника (ФОП Павкович Катерини Іванівни) - Первинним водокористувачем, укладено внаслідок помилки яка має істотне значення щодо обов`язків позивача, за відсутності впливу тяжкої для позивача обставини і вкрай невигідних умов.

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З`ясувавши викладені обставини, дослідивши у судовому засіданні подані докази, оцінивши аргументи учасників справи, суд дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду були порушені відповідачем у частині визначення у преамбулі спірного Договору Замовника (ФОП Павкович Катерини Іванівни) - Первинним водокористувачем, тому заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню у частині визнання вказаної умови сіпрного Договору недійсною. Позовні вимоги у іншій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (1921,00:2:3=320,17).

З урахуванням викладених обставин та норм права, керуючись ст. 233, 236 - 238, 240, 241, 256, 257, підпунктами 17.1, 17.5. підпункту 17, пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним договір № 72075/96/02-11/214 від 27.04.2018 про надання послуг, пов`язаних з транспортуванням (перекиданням) та забором води із використанням водозабірних споруд для поливу сільськогосподарських культур, у частині визначення у преамбулі зазначеного договору Замовника (ФОП Павкович Катерини Іванівни) - Первинним водокористувачем.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Стягнути з Управління головного Каховського магістрального каналу (адреса місцезнаходження: 74822, Херсонська область, Каховський район, смт. Любимівка, вулиця Індустріальна, будинок 4; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 01034662) на користь Фізичної особи-підприємця Павкович Катерини Іванівни (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) 320грн.17коп. витрат по сплаті судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Стягнути з Новотроїцького управління водного господарства (адреса місцезнаходження: 75300, Херсонська область, смт. Новотроїцьке, вулиця Шевченка, будинок 131; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 05430337) на користь Фізичної особи-підприємця Павкович Катерини Іванівни (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) 320грн.17коп. витрат по сплаті судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

6. Стягнути з Басейнового управління водних ресурсів нижнього Дніпра (адреса місцезнаходження: 73000, Херсонська область, місто Херсон, вулиця Торгова, будинок 37; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 01039040) на користь Фізичної особи-підприємця Павкович Катерини Іванівни (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) 320грн.17коп. витрат по сплаті судового збору. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення, через місцевий суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Дата складання повного рішення 13 липня 2020 р.

Суддя Ю.В. Гридасов