ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2020 Справа № 904/3260/19

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Орєшкіна Е.В., Кузнецова І.Л.

секретар судового засідання Грачов А.С.

за участю представників:

від позивача: Стрюк Н.О., ордер серії ДП №2178/029 від 11.03.2020, адвокат

від відповідача: Гурська О.В., довіреність №52-16/113 від 26.12.2019, провідний юрисконсульт

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" та Приватного підприємства "Альянс-Запчастина" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 у справі №904/3260/19 (суддя Васильєв О.Ю.; рішення ухвалене о 14:44 год. у місті Дніпро, повне рішення складено 22.11.2019)

за позовом Приватного підприємства "Альянс-Запчастина", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 1976708, 98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Приватне підприємство "Альянс-Запчастина" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 1807247, 01 грн. основної заборгованості, 119372,45 грн. інфляційних втрат і 50089,52 грн. - 3% річних за договором підряду №2017/2/ОГМ/1207 від 23.08.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем взятих договірних зобов`язань з здійснення своєчасної і повної оплати виконаних позивачем робіт.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 у справі №904/3260/19 стягнуто з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Приватного підприємства "Альянс-Запчастина" 396785,92 грн. заборгованості. Закрито провадження у справі в частині стягнення з відповідача 1609573,59 грн.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. В той же час судом враховано заяву про залік зустрічних однорідних вимог за укладеним договором на суму 1609573,59 грн., безспірність яких встановлена постановою Центрального апеляційного господарського суду у справі №904/589/19, що стало підставою для закриття провадження у справі в цій частині.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги відповідача

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач (АТ "Південний ГЗК") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 у справі №904/3260/19 в частині стягнення з відповідача 119372,45 грн. інфляційних витрат та 50089,52 грн. трьох процентів річних та 2541,92 грн. судового збору.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача

Як на підставу для часткового скасування рішення суду відповідач вказує на неповне з`ясування судом обставин справи і порушення норм матеріального права.

Відповідач вважає помилковою і такою, що не відповідає фактичним обставинам справи правову позицію суду першої інстанції щодо стягнення інфляційних втрат і 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України.

Апелянт вказує, що чинне законодавство не містить заборони сторонам на власний розсуд домовлятися щодо виконання грошових зобов`язань без урахування індексу інфляції та трьох відсотків річних. Оскільки сторони домовилися, що прострочені замовником грошові зобов`язання, передбачені договором повинні виконуватися без урахування індексу інфляції і трьох процентів річних, то у позивача відсутні правові підстави для покладання на відповідача відповідальності за порушення грошового зобов`язання у відповідності до правил ст. 625 ЦК України.

Апеляційна скарга на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 у даній справі подана також і позивачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги позивача

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач (ПП "Альянс-Запчастина") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 у справі №904/3260/19 в частині, якою закрито провадження у справі щодо стягнення з відповідача 1609573,59 грн. та прийняти нове, яким стягнути з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Приватного підприємства "Альянс-Запчастина" 1609573,59 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача

На думку позивача рішення в частині закриття провадження прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Позивач відмічає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення не врахував тієї обставини, що зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом, тобто мати однорідний предмет. В даному випадку, суд визнав однорідними вимоги про стягнення суми основного боргу та вимоги про сплату штрафу, що є порушенням застосування норм матеріального права, зокрема ст. 203 ГК України і ст. 601 ЦК України в частині визначення ознак однорідності вимог - юридичної природи виникнення та матеріального змісту.

Крім того, умовою, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням, є, з поміж іншого, ясність вимог, коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання. Сума, яку відповідач і суд визначили до зарахування виходячи з постанови суду апеляційної інстанції по справі №904/589/19 не може вважатись зустрічною однорідною вимогою, оскільки її розмір і сутність оспорюється в судовому порядку.

Позивач посилається на порушення судом ст. 231 ГПК України. Провадження у справі в частині стягнення з відповідача 1609573,59 грн. закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору. В той же час суд прийшов до висновку про правомірність заявлених позовних вимог.

Апелянт вказує також, що в порушення норм ст.ст. 233, 238 ГПК України, суд першої інстанції не вирішив питання про розподіл судових витрат.

Узагальнені доводи та заперечення позивача на апеляційну скаргу відповідача

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з правовою позицією відповідача. ПП "Альянс-Запчастина" вважає, що доводи скаржника про встановлення п. 13.4. договору розміру процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання замовником та інфляційних втрат на рівні нульової ставки взагалі не відповідають фактичним обставинам справи та положенням ч. 2 ст. 625 ЦК України. Так, п. 13.4, укладеного договору узгоджено, що прострочені замовником грошові зобов`язання повинні виконуватися без врахування індексу інфляції та трьох процентів річних.

Позивач вважає, що положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачена лише можливість погодження умовами договору іншого розміру процентів, а не звільнення боржника від сплати суми боргу з урахуванням річних та індексу інфляції. При цьому встановлення в договорі іншого розміру втрат від інфляції (в розмірі 0%) цією нормою не передбачено.

Узагальнені доводи та заперечення відповідача на апеляційну скаргу позивача

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити без змін рішення суду першої інстанції від 19.11.2019 у даній справі в частині закриття провадження.

Товариство вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність закриття провадження у справі в частині стягнення 1609573,59 грн., оскільки він відповідає фактичним обставинам і наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що за договором підряду №2017/д/ОГМ/1207 від 23.08.2018 АТ "Південний ГЗК" є кредитором, а ПП "Альянс-Запчастина" - боржником, а за договором №2017/2/ОГМ/1207 від 23.08.2017 АТ "Південний ГЗК" - боржником, а ПП "Альянс-Запчастина" - кредитором. Вимоги, які виникли між сторонами на підставі цих договорів, є зустрічними. Грошові вимоги мають розглядатися як однорідні у силу недиференційованості грошей як предмета виконання зобов`язань. Гроші як предмет задоволення майнової вимоги мають ознаку замінності, еквівалентності та інші властивості, що дозволяють проводити обмін та інші операції з грошима. Отже, вимога про сплату грошей за загальним правилом є однорідною із іншою вимогою про сплату грошей. Відтак, вказує відповідач, якщо зобов`язання які виникли між сторонами за укладеними договорами є грошовими, то вони є однорідними.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Подобєда І.М. (доповідач), суддів: Кузнецової І.Л., Широбокової Л.П. 21.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 у справі №904/3260/19; розгляд справи призначено в судовому засіданні на 05.02.2020 о 11:30 год.

04.02.2020 електронною поштою без електронного цифрового підпису (ЕЦП) до Центрального апеляційного господарського суду від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з його перебуванням на лікарняному. На підтвердження вказаних обставин представником було додано копію листка непрацездатності серії АДЮ №120237.

Заява про відкладення розгляду справи 04.02.2020 електронною поштою без ЕЦП на адресу суду апеляційної інстанції була надіслана і директором позивача, який просив відкласти розгляд справи з урахуванням закінчення перегляду в касаційному порядку справи №904/589/19, як пов`язаної зі справою №904/3260/19 та строків розгляду апеляційної скарги, встановлених Господарським процесуальним кодексом України.

АТ "Південний ГЗК" 05.02.2020 до Центрального апеляційного господарського суду подано відповідь на відзив ПП "Альянс-Запчастина".

Щодо застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач вказав, що домовленість про виконання грошових зобов`язань без врахування індексу інфляції і 3% річних узгоджується із принципом свободи укладення договору встановленим ст. 627 ЦК України.

Відповідач звертає увагу на те, що за приписами ст. 181 ГК України, позивач під час укладення договору не був позбавлений можливості скласти протокол розбіжностей щодо п. 13.4. договору, відповідно до якого сторони домовилися, що прострочені замовником грошові зобов`язання, передбачені цим договором, повинні виконуватися без урахування індексу інфляції та трьох відсотків річних.

05.02.2020 судове засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді-доповідача Подобєда І.М. на лікарняному.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2020 після виходу з лікарняного судді-доповідача розгляд справи було призначено в судовому засіданні на 04.03.2020 о 12:00 год.

В судовому засіданні 04.03.2020 у справі було оголошено перерву до 11.03.2020 о 16:00 год.

За розпорядженням керівника апарату суду від 11.03.2020, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Широбокової Л.П., проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого для розгляду справи №904/3260/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач) судді - Орєшкіна Е.В., Кузнецова І.Л.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.03.2020 визначеною колегією суддів апеляційну скаргу АТ "Південний ГЗК" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 у справі №904/3260/19 прийнято до свого провадження.

11.03.2020 ухвалою суду апеляційної інстанції відкладено апеляційний розгляд справи на 25.03.2020 о 11:00 год., у зв`язку з усуненням недоліків поданої позивачем апеляційної скарги та вирішення питання щодо можливості відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Альянс-Запчастина" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 у справі №904/3260/19.

У зв`язку із зайнятістю зали судового засідання в призначений час, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.03.2020 відмінено судове засідання, призначене на 25.03.2020 о 11:00 год.; розгляд справи призначено в судовому засіданні на 23.03.2020 о 11:00 год.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.03.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Альянс-Запчастина" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 у справі №904/3260/19; об`єднано апеляційну скаргу Приватного підприємства "Альянс-Запчастина" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 у справі №904/3260/19 в одне апеляційне провадження для спільного розгляду з апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 у справі №904/3260/19; розгляд справи призначено в судовому засіданні 23.03.2020 о 11:00 год.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2020 повідомлено учасників справи, що на виконання Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" зі змінами, враховуючи Рекомендації Ради суддів України викладених у листі №9рс-186/20 від 16.03.2020, на виконання рішення зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №1, оформленого протоколом зборів суддів від 17.03.2020 тимчасово на період з 18.03.2020 по 03.04.2020 встановлено особливий режим роботи Центрального апеляційного господарського суду; судове засідання у справі №904/3260/19 призначене на 23.03.2020 о 11:00 год. не відбудеться через запровадження карантинних заходів; після усунення вказаних обставин розгляд справи буде призначено у судовому засіданні ухвалою суду, про що сторони будуть повідомлені в передбаченому ГПК України порядку.

19.03.2020 електронною поштою без ЕЦП та в подальшому 23.03.2020 представник відповідача на адресу Центрального апеляційного господарського суду надіслав клопотання про зупинення провадження у справі №904/3260/19 до набрання законної сили судового рішення Господарського суду Дніпропетровської області у пов`язаної справи №904/589/19.

Представником відповідача у вказані дати було також подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням карантину на території України.

23.03.2020 від представника позивача електронною поштою без ЕЦП до суду апеляційної інстанції також надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через запровадження карантину.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.04.2020 розгляд справи призначено в судовому засіданні на 25.05.2020 о 11:30 год.

25.05.2020 у судовому засіданні була оголошена перерва до 13.07.2020 о 16:00 год., про що постановлено ухвалу.

За результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції в судовому засіданні 13.07.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, які приймали участь у судових засіданнях, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини

Між ПАТ "Південний ГЗК" (Замовник) і ПП "Альянс-Запчастина" (Підрядник) було укладено договір підряду №2017/д/ОГМ/1207 від 23.08.2017, за яким Замовник доручив, а Підрядник прийняв на себе зобов`язання виконати у відповідності до проектно-кошторисної документації такі види робіт: "Капітальний ремонт екскаватора ЕКГ-10, госп.№47, інв.№4216184 (механічна частина)", а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до пункту 2.1 договору вартість робіт, які доручаються до виконання Підряднику, визначена на підставі проектно-кошторисної документації (кошторисної документації), договірної ціни (Додаток №2) і калькуляції Додаток №3), які є невід`ємною частиною договору та складає: капітальний ремонт екскаватора ЕКГ-10, госп.№47, інв.№4216184 (механічна частина), в тому числі: вартість основних робіт, вартість додаткових робіт по ремонту поворотної платформі (калькуляція) на суму 3720000,00 грн. з ПДВ.

Пунктами 2.2., 2.3. договору сторонами погоджено, що оплата за виконані роботи здійснюється Замовником в наступному порядку: шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника за фактично виконані роботи протягом 30 календарних днів після підписання актів виконаних робіт, виставлення рахунка-фактури, надання податкових накладних за фактично виконані роботи. Зобов`язання Замовника по оплаті вважаються виконаними з моменту списання грошових коштів з поточного рахунку Замовника.

За пунктами 4.1., 4.2. договору строк виконання робіт, передбачених цим договором, початок робіт з моменту підписання, закінчення робіт - 31.12.2017. Початок робіт фіксується сторонами актом, який надає Підрядник. При виникненні обставин, не залежних від Підрядника і перешкоджаючих виконанню його зобов`язань в установлені строки, Підрядник має право ставити перед Замовником питання про перенесення строків завершення робіт. При цьому підписуються відповідні додаткові угоди про перенесення вказаних строків.

Здача-приймання виконаних робіт після закінчення робіт на об`єкті здійснюється у відповідності з діючими нормами і правилами та оформлюється актом (актами) виконаних робіт. Оформлення сторонами актів виконаних робіт здійснюється після виконання етапів робіт у відповідності з умовами цього договору (пункт 6.1. договору).

Пунктом 13.3. встановлено строк дії договору: початок - з моменту підписання, закінчення -14.02.2018. У випадку якщо на момент закінчення договору у сторін залишаться невиконаними зобов`язання, договір продовжує свою дію до їх остаточного виконання.

19.12.2017 до вищезазначеного договору сторонами було укладено додаткову угоду №1. Пункти 4.1., 13.3. сторони виклали в новій редакції:

п. 4.1.: "Строк виконання робіт, передбачених цим договором: початок робіт - з моменту підписання, закінчення робіт - 30.04.2018. Початок робіт фіксується сторонами актом, який надає Підрядник";

п. 13.3.: "Строк дії договору: початок - з моменту підписання, закінчення - "31" травня 2018 року. У випадку якщо на момент закінчення договору у сторін залишаться невиконаними зобов`язання, договір продовжує свою дію до їх остаточного виконання" (а.с.21 т.1).

В підтвердження виконання своїх зобов`язань з капітального ремонту екскаватора підрядник надав акти приймання виконаних робіт: №1 за вересень 2017, №2 за листопад 2017, №4 від 19.12.2017, №5 за грудень 2017, №6 за квітень 2018, №7 за травень, №8 за червень 2018, №9 за серпень 2018 (а.с. 103-106, 110-131, 135, 138-153, 157-172, 176-188, 192-195, 199-201 т.1).

Представниками замовника вказані акти на загальну суму 3718318,51 грн. підписані без зауважень і застережень.

Крім того, на виконання умов договору підрядником були виставлені до оплати рахунки-фактури: №СФ-000016 від 26.09.2017 на суму 476655,72 грн. з ПДВ, №СФ-000018 від 21.11.2017 на суму 772328,15 грн. з ПДВ, №СФ-000019 від 19.12.2017 на суму 416269,20 грн. з ПДВ, №СФ-000020 від 20.12.2017 на суму 245818,43 грн. з ПДВ, №СФ-0000002 від 19.04.2018 на суму 388216,54 з ПДВ, №СФ-0000003 від 17.05.2018 на суму523627,01 грн. з ПДВ, №СФ-0000004 від 23.06.2018 на суму 645314,86 грн. з ПДВ, №СФ-0000005 від 16.08.2018 на суму 250088,60 грн. з ПДВ (а.с. 102, 109, 134, 137, 156, 175, 191, 198 т.1) та надані податкові накладні: від 26.09.2017, від 21.11.2017, від 19.12.2017, від 20.12.2017, від 19.04.2018, від 17.05.2018, від 23.06.2018, від 16.08.2018 (а.с. 107, 132, 136, 154, 173, 189, 196, 202 т.1).

З матеріалів справи також вбачається, що протягом дії договору підрядник не одноразово звертався до замовника з проханням оплатити виконані роботи, в підтвердження чого до суду надані листи №27 від 05.03.2018, №34 від 20.03.2018, №53 від 22.05.2018, №56 від 04.06.2018, №57 від 05.06.2018, №62 від 20.06.2018, №69 від 11.07.2018, №73 від 24.07.2018. Доказів направлення цих листів, окрім №53 від 22.05.2018 підприємством не надано, проте їх отримання замовником не заперечено (а.с.204-217 т.1).

Підрядником прийняті роботи були оплачені частково в сумі 1911071,60 грн. Оскільки підрядником не було сплачено залишок заборгованості за виконані роботи, що є порушенням умов договору, замовник звернувся з відповідним позовом до господарського суду.

Предметом спору є основна заборгованість за укладеним договором підряду у сумі 1807247,01 грн. та нараховані у зв`язку з неналежним виконання договірних зобов`язань 119372,45 грн. інфляційних втрат і 50089,52 грн. - 3% річних

Спірні правовідносини сторін виникли з приводу виконання укладеного між ними договору підряду.

За приписами пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України договори є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частинами першою, другою статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною першою статті 843 Цивільного кодексу України встановлено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до положень частини першої статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Обов`язковість договору для виконання сторонами встановлена статтею 629 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

За вимогами частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до пункту 3.2. договору Замовник зобов`язався своєчасно приймати і оплачувати виконані Підрядником роботи у відповідності з умовами цього договору.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем не заперечується прийняття виконаних позивачем робіт, не заявлено зауважень щодо якості виконаних робіт, істотних дефектів та несправностей, про належне виконання позивачем робіт. В той же час відповідачем до місцевого господарського суду було подано заяву про проведення заліку зустрічних однорідних вимог (а.с.149-150 т.2).

Зі змісту заяви вбачається, що у справі №904/589/19 були розглянуті позовні вимоги відповідача до позивача про стягнення штрафних санкцій за порушення строків виконання робіт за договором підряду №2017/д/ОГМ/1207 від 23.08.2017.З врахуванням вказаних обставин відповідач заявив про припинення зобов`язань за договором шляхом подання заяви про проведення заліку зустрічних однорідних вимог на суму 1609573,59 грн.

Матеріалами цієї справи підтверджено, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2019 у справі №904/589/19 за позовом ПАТ "Південний ГЗК" до ПП "Альянс-Запчастина" про стягнення 1372680 грн. пені і 213106, 79 грн. штрафу за договором підряду №2017/д/ОГМ/1207 від 23.08.2017, позов задоволено частково. Стягнуто з ПП "Альянс-Запчастина" на користь ПАТ "Південний ГЗК" пеню у сумі 28996, 57 грн., штраф у сумі 37513, 29 грн. і судовий збір у сумі 997, 65 грн. Відмовлено у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 1343683, 43 грн. і штрафу у сумі 175593,50 грн. (а.с.144-147 т.1).

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.10.2019 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2019 у справі №904/589/19 в оскаржуваній частині - скасовано. Стягнуто з ПП "Альянс-Запчастина" на користь ПАТ "Південний ГЗК" 1343683,43 грн. пені, 175593,50 грн. штрафу і 22789, 15 грн. - судового збору та в не оскаржуваній частині рішення суду залишено без змін (а.с.140-143 т.2).

З урахуванням обставини, яким підтверджено факт існування у ПП "Альянс-Запчастина" грошових зобов`язань перед ПАТ "Південний ГЗК, що підтверджені судовим рішенням, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви відповідача про залік зустрічних однорідних вимог та закрив провадження у справі №904/3260/19 в частині стягнення 1609573,59 грн., що оскаржується позивачем.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо, відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Частинами першою, другою статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін (стаття 601 Цивільного кодексу України).

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Допускаються випадки, так званого часткового зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. В такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Для задоволення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог слід встановити наявність таких умов: зустрічність вимог, однорідність цих вимог, строк виконання яких настав та прозорість вимог, тобто відсутність спору між сторонами щодо характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання, оскільки лише за наявності всіх умов у сукупності можливо здійснити таке зарахування.

За змістом статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Отже, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином.

Односторонню заява відповідача у цій справі про залік зустрічних вимог, яка є правочином відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України, не визнана судом недійсною, отже в силу закону є правомірною.

Верховний Суд у постановах від 16.05.2018 у справі №910/17770/17 та від 18.06.2019 у справі №914/8912/16 зазначив, що не оскаржена та не визнана недійсною заява про зарахування зустрічних вимог породжує правові наслідки.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема грошей); строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом, тобто мати однорідний предмет. При цьому, характер зобов`язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Однорідність цих вимог випливає із їх юридичної природи і матеріального змісту.

Крім того, умовою, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням, є ясність вимог, коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання.

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом в постанові від 21.06.2018 у справі №917/1862/16.

В даному випадку, як встановлено судом апеляційної інстанції, вимоги про стягнення суми основного боргу та вимоги про сплату штрафу не є однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Позивачем відповідачу було направлено відповідь від 25.10.2016 №35 на претензію, в якій повністю відмовлялося у задоволенні претензії №1 від 11.10.2016 про сплату штрафу в сумі 220000,00 грн., тобто ця сума також не є безспірною.

Таким чином, зараховані відповідачем як зустрічні вимоги хоча і є однорідними (мають грошовий характер), але за своєю правовою природою зобов`язання за цими вимогами є різними, оскільки зобов`язання зі сплати пені та штрафу у зв`язку з порушенням зобов`язань за договором не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення основного зобов`язання.

У такому випадку зарахування є можливим лише у разі відсутності між сторонами спору щодо наявності підстав і розміру цих нарахувань, та чіткого встановленого розміру боргових зобов`язань, їх розмір повинен носити ясний та безспірний характер.

Отже, у спірних правовідносинах між сторонами може мати місце зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності в зобов`язаннях сторін прозорості та безспірності.

Аналогічний висновок наведений в постанові Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №920/240/18.

З огляду на те, що спір про стягнення штрафних санкцій у справі №904/589/19 на момент прийняття оскарженого у цій справі судового рішення вже був вирішений із прийняттям Центральним апеляційним господарським судом постанови від 10.10.2019, що набрала законної сили, колегія суддів вважає, що ці нарахування можна вважати чіткими, безспірними грошовими сумами, які підлягають обов`язковій сплаті при ухвалені судового рішення, а тому можуть бути зараховані, як зустрічні. Тому вважає, що суд першої інстанції правомірно врахував цю обставину на момент ухвалення судового рішення у цій справі.

Аргументи позивача про те, що після прийняття оскарженого у цій справі судового рішення постановою Верховного Суду від 20.02.2020 задоволено касаційну скаргу Приватного підприємства "Альянс-Запчастина", а постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.10.2019 та рішення Господарського суду Дніпропетрвоської області від 26.06.2019 у справі №904/589/19 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області наразі не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції, оскільки є обставинами, які виникли після ухвалення оскарженого у цій справі судового рішення та відповідно до пункту 3 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України віднесені до обставин, які є підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Щодо оскарження рішення відповідачем в частині стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних, колегія суддів суду апеляційної інстанції виходить з таких мотивів.

За приписами статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і та справедливості.

Частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України).

Зміст частини третьої статті 6 Цивільного кодексу України полягає у законодавчому закріпленні співвідношення між диспозитивними та імперативними нормами: Імперативна норма встановлює правила, які не можуть бути змінені сторонами в договорі, а диспозитивна норма дозволяє таку зміну.

Верховний Суду України в постанові від 28.01.2015 у справі №6-230цс14 вказав, що сторони не можуть на власний розсуд врегулювати у договорі свої відносини, лише у випадках якщо:

- існує пряма заборона, встановлена актом цивільного законодавства;

- заборона випливає із змісту акта законодавства;

- така домовленість суперечить суті відносин між сторонами.

Пунктом 9.1. договору встановлено у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених цим договором, сторони несуть відповідальність у відповідності з діючим законодавством України.

Положеннями частини другої статті 625 Цивільного кодексу України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач, посилаючись на пункт 13.4. укладеного договору вважає безпідставним нарахування інфляційних втрат і 3% річних.

Так, за згодою сторін у пункті 13.4. договору прострочені Замовником грошові зобов`язання, передбачені цим договором, повинні виконуватися без врахування індексу інфляції і трьох процентів річних.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов`язання за рахунок іншої.

Приписи статті 625 Цивільного кодексу України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними, тобто є такими нормами, що надають сторонам свободу вибору, при визначені розміру процентів.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено можливість передбачити сторонами в договорі іншій розмір процентів.

Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних.

За твердженням відповідача, виходячи зі змісту погодженого сторонами пункту 13.4. договору, розмір процентів повинен дорівнювати нулю.

Однак колегія судді не погоджується з таким тлумаченням відповідачем умов договору, оскільки за приписами частини другої статті 625 Цивільного кодексу України сторони договору мали право визначити інший розмір процентів річних, у тому числі такий, що дорівнює нулю, однак не скористалися цим правом, зазначивши, що грошові зобов`язання повинні виконуватися без врахування індексу інфляції і трьох процентів річних, що суперечить суті відносин сторін.

Щодо стягнення інфляційних втрат, то зі змісту статті 625 Цивільного кодексу України вбачається право кредитора вимагати сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції незалежно від того, чи встановлено таке право умовами договору.

Отже, з огляду на вищезазначене, у випадку відсутності зазначення в договорі розміру процентів, цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає на підставі вимог закону, а саме статті 625 Цивільного кодексу України.

За таких обставин колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який визнав обґрунтованими та правомірними заявлені позивачем вимоги в частині примусового стягнення з відповідача додатково до суми основного боргу суми, на яку цей борг підлягає збільшенню з врахування встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за визначений період прострочення виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

За приписами частин 1 - 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частин 1 - 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог. Тому підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційних скарг, судові витрати на оплату судового збору, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявників у скарзі відповідно до сплачених ними сум і за результатами перегляду цієї справи судом апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Південний гірничо - збагачувальний комбінат" - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Альянс-Запчастина" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2019 у справі №904/3260/19 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" та Приватне підприємство "Альянс-Запчастина".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 16.07.2020.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.Л. Кузнецова