ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2020 р. м. Київ Справа № 911/667/20

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдом»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтермомонтаж-Енерго»

прo стягнення 62 060,10 грн.

Суддя Кошик А.Ю.

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Муравйов О.В.

відповідача: Онупрієнко А.В.

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдом» (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтермомонтаж-Енерго» (надалі - відповідач) прo стягнення 62 060,10 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.04.2020 року відкрито провадження у справі № 911/667/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.05.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 13.05.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 08.05.2020 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.05.2020 року підготовче засідання відкладено на 04.06.2020 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 01.06.2020 року представником позивача подано відповідь на відзив б/н б/д.

У підготовчому засіданні 04.06.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання 04.06.2020 року вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд за результатами підготовчого засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 18.06.2020 року.

В судовому засіданні 18.06.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечував.

Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 18.06.2020 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, 16.01.2018 року між ТОВ «ТРЕЙДОМ» (Орендодавець) та ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго» (Орендар) був укладений Договір оренди квартири № 126 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове оплатне користування (оренду) квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 74,7 кв. м. в будинку № АДРЕСА_1 .

Строк оренди починається з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі та закінчується 16.06.2019 року з урахуванням Додаткової угоди №1 до Договору від 16.06.2018 року.

Відповідно до п. 4.3. Договору право користування об`єктом оренди виникає у Орендаря з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі квартири.

Згідно з п. 4.4. Договору повернення об`єкта оренди після закінчення строку оренди або у зв`язку з достроковим припиненням (розірванням) Договору оформлюється актом прийому-передачі (поверненням з оренди), що складається та підписується Сторонами в день закінчення строку оренди або в день дострокового припинення Договору.

Відповідно до п. 4.9. Договору об`єкт оренди вважається фактично переданим (повернутим) Орендодавцю з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі (повернення з оренди) об`єкта оренди. В будь-якому випадку, дата складеного та підписаного Сторонами Акту прийому-передачі (повернення з оренди) об`єкта оренди вважається останнім днем оренди.

Відповідно до п. 4.10. Договору у разі прострочення підписання Акту прийому-передачі (повернення з оренди) об`єкту оренди з вини Орендаря, нарахування плати за об`єкт оренди та інших платежів, передбачених Договором, здійснюється до моменту підписання такого Акту.

Позивач зазначає, що останній платіж за оренду квартири відповідачем в розмірі 7 000 грн. був здійснений зва період з 16 травня - 15 червня 2019 року.

Після спливу строку дії договору 16 червня 2019 року ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго» об`єкт оренди не повернув, Акт прийому-передачі (повернення з оренди) не склав і не підписав.

ТОВ «ТРЕЙДОМ» неодноразово зверталось до ТОВ «Спецтермомонтаж-Енерго» про виконання умов договору щодо повернення квартири з оренди та погашення заборгованості з орендної плати (в тому числі письмово 02.12.2019 року).

В своїй відповіді за № 01/12-19 від 03.12.2019 року відповідач зазначив, що Акт прийому- передачі (повернення з оренди) не був підписаний саме з вини представників Орендодавця, які начебто не з`явились 16.06.2019 року в квартиру для його підписання і в подальшому Орендодавець не вживав жодних дій для повернення квартири з оренди та підписання Акту прийому-передачі.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, оскільки за умовами Договору обов`язок з повернення майна з оренди покладається саме на відповідача. Оскільки відповідачем не вжито всіх залежних від нього та необхідних заходів щодо повернення майна з оренди у встановленому Договором та законодавством порядку, позивач зазначає, що майно не вважається повернутим орендарем, що є підставою для нарахування орендної плати за шість місяців та 10 днів (станом на 24.12.2019 року) в сумі 44 300 грн.та комунальних платежів передбачених п.3.9 Договору в сумі 12 300,10 грн. за період з травня по грудень 2019 року, що підтверджується довідкою ОСББ «РАДУЖНИЙ-3».

Пунктом 7.2. Договору передбачена відповідальність Орендаря за прострочення здійснення платежів передбачених Договором, більше ніж на 15 днів у вигляді штрафу у розмірі 10% від суми прострочки. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача 4 430 грн. штрафних санкцій за прострочення орендних платежів та 1 230 грн. штрафних санкцій за прострочення інших обов`язкових платежів за Договором.

В ході розгляду спору відповідачем подано відзив, в якому позовні вимоги заперечено. Відповідач зазначає, що після закінчення строку Договору з 16.06.2019 року він припинив користування квартирою, однак Орендодавець не вжив необхідних заходів для прийняття квартири з оренди, оскільки не з`явився в день закінчення Договору для підписання Акту здачі-приймання та прийняття об`єкту.

Відповідач зазначає, що позивач звернувся до нього з вимогою повернути квартиру з оренди 02.12.2019 року, на що відповідачем було надано обгрунтовану відповідь (вих. № 01/12-19 від 03.12.2019 року).

Крім того, відповідач у відзиві посилається на відсутність помісячних Актів приймання-передачі послуг, які згідно з пунктом 3.18. Договору засвідчують факт надання послуг по здачі в оренду Об`єкта оренди.

Позивачем надано відповідь на відзив відповідача, в якій позивач наголошує, що відповідно до п. 6.1.11 Договору саме Орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди Орендодавцю.

Зазначені обов`язки Орендарем виконані не були, оскільки не було вжито жодних заходів для належного повернення об`єкту оренди та засвідчення відповідного факту, в той час, як позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозиціями вирішити питання щодо повернення об`єкту оренди, які залишені без реагування та задоволення.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відносини найму регулюються відповідними статтями Цивільного кодексу України, зокрема статтею 759, якою передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Стаття 795 Цивільного кодексу України регулює відносини, щодо передачі в найм нерухомого майна (Передання будівлі або іншої капітальної споруди у найм) та визначає, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку дог овору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Стаття 785 Цивільного кодексу України визначає обов`язки наймача у разі припинення договору найму, зокрема, передбачає, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 2 ст. 785 Цивільного кодексу України визначено, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до п. 5.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» з урахуванням положень статей 653, 795 ЦК України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

З врахуванням наданих позивачем пояснень та доказів, враховуючи заперечення відповідача, судом досліджено та встановлено, що в матеріалах справи є підписаний сторонами Акт приймання-передачі об`єкту в оренду від 16.01.2018 року, докази звернення позивача до відповідача 02.12.2019 року з вимогою про сплату заборгованості та повернення майна з пропозицією з`явитись в орендовану квартру попередньо узгодивши час з менеджером з наведенням контактного телефону.

У відповідь на вимогу позивача, 03.12.2019 року відповідач заперечував факт користування об`єктом після 16.06.2019 року та зазначав, що в день закінчення Договору представники орендодавця не прибули для підписання акту.

13.12.2019 року позивачем було надіслано відповідачу лист з визначенням дати та місця підписання Акту повернення об`єкту з оренди.

В свою чергу, відповідачем не надано докази в підтвердження викладених у відзиві обставин, не надано доказів вжиття заходів щодо повернення позивачу квартири шляхом предачі ключів та підписання Акту приймання-передачі, не надано пояснень та доказів узгодження з визначеною позивачем особою зустрічі для підписання Акту та з`явлення на об`єкт у визначений позивачем час.

Згідно з п. 4.4. Договору повернення об`єкта оренди після закінчення строку оренди або у зв`язку з достроковим припиненням (розірванням) Договору оформлюється актом прийому-передачі (поверненням з оренди), що складається та підписується Сторонами в день закінчення строку оренди або в день дострокового припинення Договору.

Відповідно до п. 4.9. Договору об`єкт оренди вважається фактично переданим (повернутим) Орендодавцю з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі (повернення з оренди) об`єкта оренди. В будь-якому випадку, дата складеного та підписаного Сторонами Акту прийому-передачі (повернення з оренди) об`єкта оренди вважається останнім днем оренди.

Відповідно до п. 4.10. Договору у разі прострочення підписання Акту прийому-передачі (повернення з оренди) об`єкту оренди з вини Орендаря, нарахування плати за об`єкт оренди та інших платежів, передбачених Договором, здійснюється до моменту підписання такого Акту.

Крім того, згідно зі ст. 785 Цивільного кодексу України до обов`язків саме наймача належить повернення наймодавцеві речі з користування.

Таким чином, з огляду на наведені умови Договору, норму ст. 785 Цивільного кодексу України та п. 5.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», саме орендар (відповідач) зобов`язаний повернути майно з оренди, тобто вжити всіх можливих і залежних від нього заходів задля своєчасного та належного виконання зобов`язання.

При цьому, фактичне залишення квартири орендарем без повернення ключів та засвідчення стану орендованого об`єкту не може вважатись належним поверненням об`єкта оренди орендодавцю.

Щодо посилання відповідача на нез`явлення представника Орендодавця в день закінчення Договору оренди на об`єкт для підписання Акту про повернення, суд зазначає, що умовами Доовору відповідний алгоритм дій сторін не врегульовано, доказів додаткового погодження відповідного порядку повернення орендованого об`єкту (з визначенням місця та часу) відповідачем не надано.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Як вбачається з наявних у справі доказів, відповідачем, як орендарем не вживалось жодних заходів для узгодження порядку передачі орендодавцю квартири, зокрема, відсутні будь-які звернення на адресу орендодавця з приводу узгодження порядку повернення квартири. В той же час, Орендодавцем (позивачем) надано докази вжиття заходів для узгодження порядку повернення квартири шляхом звернення на адресу орендаря з вимогами та необхідною інформацією щодо визначення місця та часу підписання Акту про повернення.

Таким чином, Акт про повернення майна з оренди не був підписаний через невжиття орендарем всіх необхідних і залежних від нього заходів та ухилення від прийняття пропозицій Орендодавця (непогодження зустрічі з уповноваженою особою та нез`явлення на зустріч у визначений час).

У зв`язку з чим, з огляду на умови п.п. 4.9., 4.10. Договору саме відповідач прострочив підписання Акту прийому-передачі (повернення з оренди) об`єкту оренди, що є підставою для нарахування плати за об`єкт оренди та інших платежів, передбачених Договором, за період до моменту підписання такого Акту.

Щодо складання Актів приймання-передачі наданих послуг оренди, з огляду на зміст орендних правовідносин, не залежно від складення помісячних актів об`єкт вважаєть таким що перебуває у володінні та користуванні орендаря до момент його повернення орендодавцю, за що має справлятись плата. Крім того, підставою для нарахування заявлених в позові платежів є п. 4.10. Договору, який передбачає сплату орендних платежів за період прострочення повернення об`єкту з оренди.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача орендних платежів за Догвором, які складаються з орендної плати за шість місяців та 10 днів (станом на 24.12.2019 року) в сумі 44 300 грн. та комунальних платежів, передбачених п.3.9 Договору в сумі 12 300,10 грн. за період з травня по грудень 2019 року, правомірні і підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Стягнення штрафних санкцій за прострочення здійснення платежів передбачених Договором, більше ніж на 15 днів у вигляді штрафу у розмірі 10% від суми прострочки передбачено п.7.2. Договору.

У зв`язку з чим, вимоги позивача про стягнення з відповідача 4 430 грн. штрафних санкцій за прострочення орендних платежів та 1230 грн. штрафних санкцій за прострочення інших обов`язкових платежів за Договором правомірні і підлягають задоволенню.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі в сумі 2102,00 грн.

Щодо наведеного в попередньому розрахунку розміру витрат на правничу допомогу, позивачем не надано доказів понесення таких витрат, тому питання про їх відшкодування залишається судом без розгляду.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, ст.ст. 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдом» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтермомонтаж-Енерго» прo стягнення 62 060,10 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецтермомонтаж-Енерго» (02066, м. Київ, вул. Є.Сверстюка, 23, оф. 723, код 38622372) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙДОМ» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 67-б, код 24101390) 44 300 грн. заборгованості по сплаті орендної плати, 12 300,10 грн. заборгованості за іншими платежами, передбаченими Договором про оренду квартири АДРЕСА_1 від 16.04.2018 року, 5 460 грн. штрафних санкцій та 2102,00 грн. витрат на сплату судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 22.07.2020 року