ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" липня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1483/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.

при секретарі судового засідання: Тіщенко Д.І.,

представники сторін в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/1483/20

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Рошен Де Люкс" (66300, Одеська область, місто Подільськ, вул. Соборна, будинок 216-А, поштова адреса: 65031, м.Одеса, вул. М. Грушевського 2 "А", )

до відповідача фізичної особи - підприємця Амран Інни Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про стягнення 5 359,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

26.05.2020р. товариство з обмеженою відповідальністю "Рошен Де Люкс" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи - підприємця Амран Інни Анатоліївни, в якій просило суд стягнути з відповідача 62 537, 56 грн. заборгованості, в тому числі: 38 444,56 грн. - основного боргу, 4 840,80 грн. - пені, 518, 83 грн. - 3% річних, 18 733,37 грн. - штрафу, а також суму судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №15011 від 02.06.2014р. в частині повної та своєчасної оплати за отриманий товар.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.05.2020р. позовну заяву ТОВ "Рошен Де Люкс" залишено без руху та встановлено позивачу строк протягом семи днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

11.06.2020р. до Господарського суду Одеської області від ТОВ "Рошен Де Люкс" надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи, згідно якого позивач, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, такі недоліки усунув.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.06.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1483/20 за правилами спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на "15" липня 2020 р. о 10:00.

15.07.2020р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог (вх.№18492/20), відповідно до якої останній зазначив, що станом на 13.07.2020р. відповідачем погашено основну заборгованість за поставлений товар за договором поставки №15011 від 02.06.2014р., у зв`язку з чим просить суд стягнути з ФОП Амран Інни Анатоліївни 4 840,80 грн. - пені та 518, 83 грн. - 3% річних, а також суму судових витрат.

Також, 15.07.2020р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшла клопотання (вх.№ 18587/20) про приєднання до матеріалів справи фіскальних чеків, в підтвердження сплати відповідачем суми основної заборгованості.

В судове засідання 15.07.2020р. представники сторін не з`явились.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що ухвалою суду не визнавалась обов`язковою явка сторін в судове засідання та судове відправлення скеровувалось судом на адресу реєстрації сторін та отримувались останніми, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення, а також відсутність будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні від 15.07.2020р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

02.06.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Рошен Де Люкс" (постачальник) та фізичною особою-підприємцем Амран Інною Анатоліївною (покупець) укладено договір поставки №15011, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених даним договором, поставити та передати у власність покупця кондитерські вироби (товар), а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити його на умовах, визначених у договорі.

Кількість, асортимент, ціна товару визначається у видаткових накладних (специфікаціях), які є невід`ємною частиною договору (п.1.2 договору).

Ціна на товар вказується у видаткових накладних і являється узгодженою сторонами за умови присутності печаток обох сторін договору. В цьому випадку видаткові накладні виконують функції специфікації. Якщо покупець являється фізичною особою, або підприємцем, що не має печатки - накладні посвідчуються їх підписом, або підписом уповноваженої особи з відміткою «Працюю без печатки» (п.2.1 договору).

Відповідно до п.2.3 договору, загальна сума договору складається із суми вартості партій товару, відповідно до видаткових накладних, поставлених постачальником покупцю.

Згідно п.2.4. договору, оплата товару здійснюється по варіанту: 2: на протязі 13 календарних днів з моменту прийняття товару покупцем, відповідно до п.п.3.2.-3.6. договору.

У відповідності до п. 3.2 договору, покупець направляє замовлення постачальнику через торгового представника, засобами телефонного зв`язку, електронною поштою та іншими узгодженими сторонами засобами. В замовлені зазначається кількість, асортимент товару, дата.

Доставка товару до складу покупця здійснюється засобами постачальника. Адреса поставки товару: Одеська область, м.Одеса, вул. Дніпропетровська дорога,130, к.п-135 (п.3.3 договору).

Згідно п.п. 3.4, 3.5 договору, постачальник зобов`язався поставляти покупцю товар, якість якого відповідає державним стандартам, які діють в Україні (ДСТУ, ТУ), що встановлюють вимоги до їх якості. Товар поставляється постачальником на протязі трьох робочих днів з дати отримання заявки покупця постачальником або його уповноваженим представником.

Перехід права власності на товар здійснюється в момент передачі товару. Товар вважається поставленим з моменту його передачі від постачальника покупцю за видатковими накладними. Накладні оформляються відповідно до умов діючого законодавства, підписуються уповноваженими представниками сторін, із зазначенням посади та П.І.Б., а також (за необхідності) з відповідною відміткою "Працюю без печатки". Для організації централізованих кільцевих поставок (за необхідності) дані представники, а також відтиски штампів (печаток) покупця вказуються у додатку №1 до даного договору, який є його невід`ємною частиною (п.3.6 договору).

Відповідно до п. 6.2 договору, у разі невиконання/неналежного виконання п.2.3 договору постачальник має право стягнути з покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент порушення зобов`язання за кожен день прострочення. Також постачальник має право не здійснювати подальшу поставку товару за цим договором.

Згідно п.6.3 договору, за необґрунтовану відмову або ухилення від оплати продукції, за несвоєчасну оплату товару покупець виплачує постачальникові за вимогою останнього неустойку:

- у розмірі 10% від суми неоплаченого товару за прострочення оплати понад 10 календарних днів;

- у розмірі 20% від суми неоплаченого товару за прострочення оплати понад 20 календарних днів;

- у розмірі 30% від суми неоплаченого товару за прострочення оплати понад 30 календарних днів.

Відповідно до п.9.1 договору, цей договір вважається укладеним з моменту підписання, скріплення печатками його сторонами і діє доти, доки сторони не приймуть рішення про його припинення. Припинення дії договору не звільняє жодну із сторін від відповідальності за його порушення або невиконання, що мало місце під час дії договору.

На виконання договору поставки №15011 від 02.02.2014р., 30.11.2019р. позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 62 444,56 грн. згідно видаткової накладної №RDL00147926, при цьому, відповідач за отриманий товар в повному обсязі не розрахувався.

16.04.2020р. позивачем було направлено відповідачу претензію вих. № 147-20 з актом звіряння взаємних розрахунків, в якій викладено вимогу сплатити заборгованість за отриманий згідно договору поставки №15011 від 02.02.2014р. товар. Зазначена претензія залишилась без відповіді.

Несплата відповідачем заборгованості за договором поставки №15011 від 02.02.2014р. і стала підставою для звернення до суду позивача із даним позовом, в якому, окрім стягнення основної заборгованості - станом на 22.05.2020р. - в сумі 38 444,56 грн., позивач просив стягнути з відповідача також 4 840,80 грн. - пені, 518, 83 грн. - 3% річних та 18 733,37 грн. - штрафу.

Разом з тим, відповідачем під час розгляду справи перераховано позивачу грошові кошти на погашення суми основної заборгованості за договором поставки №15011 від 02.02.2014р. на загальну суму 38 444,56 грн., на підтвердження чого позивачем надано бухгалтерську довідку вих.№195/20 від 13.07.2020р. та фіскальні чеки, із призначенням платежів: «по накладній № RDL00147926 від 30.11.2019р.», що стало підставою для зменшення розміру позовних вимог.

З огляду на несвоєчасну сплату відповідачем суми заборгованості за договором поставки №15011 від 02.02.2014р., позивач, з урахуванням заяви про зменшення суми позовних вимог, просить суд стягнути з ФОП Амран Інни Анатоліївни 4 840,80 грн. - пені та 518, 83 грн. - 3% річних.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. Аналогічні положення щодо договору поставки містяться і у ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Як встановлено матеріалами справи, 02.06.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Рошен Де Люкс" (постачальник) та фізичною особою-підприємцем Амран Інною Анатоліївною (покупець) укладено договір поставки №15011, згідно п.1.1 якого постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених даним договором, поставити та передати у власність покупця кондитерські вироби (товар), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити його на умовах, визначених у договорі.

Відповідно до п.3.6 договору, перехід права власності на товар здійснюється в момент передачі товару. Товар вважається поставленим з моменту його передачі від постачальника покупцю за видатковими накладними. Накладні оформляються відповідно до умов діючого законодавства, підписуються уповноваженими представниками сторін, із зазначенням посади та П.І.Б., а також (за необхідності) з відповідною відміткою "Працюю без печатки". Для організації централізованих кільцевих поставок (за необхідності) дані представники, а також відтиски штампів (печаток) покупця вказуються у додатку №1 до даного договору, який є його невід`ємною частиною.

Згідно ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору поставки №15011 від 02.06.2014р. ТОВ "Рошен Де Люкс" поставило відповідачу товар на загальну суму 62 444,56 грн., в підтвердження чого позивачем до суду надано підписану з обох сторін видаткову накладну № RDL00147926 від 30.11.2019р.

Згідно п.2.4. договору, оплата товару здійснюється на протязі 13 календарних днів з моменту прийняття товару покупцем.

Таким чином, відповідач мав повністю оплатити поставлений товар до 13.12.2019р. включно.

При цьому, за отриманий товар відповідач розрахувався частково на загальну суму 24 000 грн., на підтвердження чого позивачем надано платіжні доручення: №33 від 11.02.2020р. на суму 6 000 грн.; №34 від 14.02.2020р. на суму 5 000 грн.; №38 від 14.04.2020р. на суму 2 000 грн.; № 39 від 24.04.2020р. на суму 4 000 грн.; №48 від 15.05.2020р. на суму 7 000 грн., із призначенням платежу: «оплата накладной №RDL00147926 від 30.11.2019р.»

Станом на 22.05.2020р. заборгованість відповідача за отриманий товар згідно договору поставки № 15011 від 02.06.2014р. складала 38 444,56 грн. та залишалась несплаченою.

При цьому, зазначена сума була погашена відповідачем вже після відкриття провадження у справі №916/1483/20, на підтвердження чого позивачем надано: бухгалтерську довідку вих.№195/20 від 13.07.2020р. про відсутність дебіторської заборгованості за ФОП Амран І.А. за поставлений товар відповідно до договору поставки №15011 від 02.06.2014р. та фіскальні чеки: від 12.06.2020р. на суму 5 000 грн., від 03.07.2020р. на суму 9 445,80 грн., від 03.07.2020р. на суму 9 000 грн., від 03.07.2020р. на суму 7 500 грн., від 03.07.2020р. на суму 7 500 грн., із призначенням платежів: «по накладній № RDL00147926 від 30.11.2019р.», що стало підставою для зменшення позивачем суми позовних вимог.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 6.2 договору, у разі невиконання/неналежного виконання п.2.3 договору постачальник має право стягнути з покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент порушення зобов`язання за кожен день прострочення. Також постачальник має право не здійснювати подальшу поставку товару за цим договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги несплату відповідачем у повному обсязі за отриманий товар в строки, узгодженні сторонами у п.2.4 договору поставки №15011 від 02.06.2014р., суд, перевіривши розрахунки позивача щодо нарахування пені (за загальний період з 14.12.2019р. по 22.05.2020р.) у сумі 4 840,80 грн. та 3% річних (за загальний період з 14.12.2019р. по 24.04.2020р.) у сумі 518,83 грн., вважає їх вірними та здійсненими відповідно до умов договору та законодавства, з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 76 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального Кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 78 Господарського процесуального Кодексу України визначено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду договір №02/05/19 про надання правої допомоги від 02.05.2019р., рахунок - фактуру № 11 від 29.05.2020р., акт здачі-приймання наданих послуг №06 від 29.05.2020р., платіжне доручення №8962 від 29.05.2020р., ордер серії ОД № 363833 від 08.05.2020р.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витраті щодо сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Амран Інни Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Рошен Де Люкс" (66300, Одеська область, місто Подільськ, вул. Соборна, будинок 216-А, ) 4 840 (чотири тисячі вісімсот сорок) грн. 80 коп. - пені, 518 (п`ятсот вісімнадцять) грн. 83 коп. - 3% річних, 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. - витрат по сплаті судового збору та 5 000 (п`ять тисяч) грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 16 липня 2020 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко