ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2020 року Справа № 923/390/20

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М. Б., за участю секретаря судового засідання Мальцевої О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз", м.Херсон

до відповідача: Акціонерного товариства "Херсонгаз", м.Херсон

про зобов`язання вчинити дії

за участю представників сторін:

від позивача: Предместнікова Д.О., адвокат (посвідчення водія від 07.09.2012р.), довіреність № 200102/Д/01 від 02.01.2020р., свідоцтво ХС № 000168 від 10.07.2018р.,

від відповідача: Гейко О.В., адвокат (паспорт НОМЕР_1, виданий Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області 11.11.1995р.), довіреність № 191228/1014/5893 від 28.12.2019р., свідоцтво ХС № 000210 від 14.03.2019р.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз", м.Херсон звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою до відповідача Акціонерного товариства "Херсонгаз", м.Херсон про зобов`язання вчинити дії, в якій просить:

- визнати неправомірними дії Акціонерного товариства "Херсонгаз" щодо нарахування обсягів природного газу із застосуванням коефіцієнтів приведення до стандартних умов при визначенні обсягу розподіленого природного газу по об`єктах побутових споживачів відповідача, лічильники яких не облаштовані приладами для вимірювання температури та тиску, починаючи з 01.07.2015, визначених за додатками до Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу коефіцієнтів, затвердженої наказом Мінпаливенерго №116 від 26.02.2004 у розмірі 33440404 куб. м.;

- зобов`язати Акціонерне товариство "Херсонгаз" здійснити перерахунок нарахованих обсягів природного газу по об`єктах побутових споживачів відповідача з липня 2015 по грудень 2018 включно відповідно до робочих об`ємів лічильників природного газу;

- визнати неправомірними дії Акціонерного товариства "Херсонгаз" щодо нарахування обсягів природного газу по об`єктах побутових споживачів відповідача за період з липня 2015 по грудень 2018 включно, за нормами споживання у відповідності до постанови Уряду №619 від 08.06.1996 у розмірі 19110118 куб.м.;

- зобов`язати Акціонерне товариство "Херсонгаз" здійснити перерахунок нарахованих обсягів природного газу по об`єктах побутових споживачі відповідача відповідно до діючих у відповідний період норм споживання природного газу за період з липня 2015 по грудень 2018 включно.

Позовна заява обґрунтована неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, як Оператором ГРМ, щодо обліку газу, що безпосередньо впливає на права та законні інтереси позивача.

Ухвалою господарського суду від 29.04.2020р. позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

05.05.2020р. позивачем усунуто недоліки позовної заяви, про що подано відповідну заяву та докази.

Ухвалою суду від 06.05.2020р. відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі на 03.06.2020р., встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

22.05.2020р. відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду від 03.06.2020р. закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 16.06.2020р.

В судовому засіданні 16.06.2020р. оголошено перерву до 14.07.2020р.

В судове засідання представники сторін з`явились.

Представник позивача підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечила, просить відмовити в його задоволенні.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 14.07.2020р. на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

в с т а н о в и в:

Як слідує з матеріалів справи та встановлено господарським судом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" з 01.07.2015 року здійснює постачання природного газу на території Херсонської області на підставі ліцензії АЕ №299059, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) на підставі постанови НКРЕКП №1764 від 18.06.2015р. строком дії з 01.07.2015р. по 30.06.2020р., яка в подальшому переоформлена на безстрокову на підставі постанови НКРЕКП № 633 від 11.05.2017р.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу", з метою

забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Урядом після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.

Постановою Уряду "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)" від 01.10.2015 року №758 на позивача покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) на території Херсонської області.

Для виконання своїх спеціальних обов`язків між ТОВ "Херсонрегіонгаз" (Покупець) та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (Продавець) укладено ряд договорів на купівлю-продаж природного газу, а саме №15-809-Н від 30.06.2015р., №16-192-Н від 30.12.2015р., №16-486-Н від 28.10.2016р., №17-252-Н від 06.04.2017р., №17-452-Н від 29.09.2017р., №18-352-Н від 12.10.2018р., №18-552-Н від 06.11.2018р. (а.с.26-43, 155-159), за умовами яких продавець зобов`язується передати покупцеві газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах договору.

Відповідно до умов договорів купівлі-продажу природного газу між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - НАК "Нафтогаз України") та ТОВ "Херсонрегіонгаз", розрахунковою одиницею природного газу є 1 куб м, приведений до стандартних умов: температура (t)=20 °С, тиск природного газу (Р)=760 мм ртутного стовпчика (101,325 кПа).

Приймання-передача переданого продавцем покупцеві природного газу у відповідному місяці купівлі-продажу оформлюється актом приймання-передачі, в якому зазначаються фактичні обсяги переданого згідно з відповідним договором природного газу у розрахунковому місяці, його ціна та фактична вартість.

Факт приймання-передачі природного газу, поставленого НАК "Нафтогаз України" в межах наведеного вище договору протягом липня 2015 - грудня 2018 років підтверджено відповідними Актами приймання-передачі природного газу (а.с.44-85, 160).

Позивач, як газопостачальне підприємство, надає споживачам послуги з постачання природного газу, тобто, забезпечує споживачів ресурсом природного газу у необхідних для споживачів обсягах.

При цьому, розподіл та облік спожитого природного газу здійснює Оператор ГРМ, а саме Акціонерне товариство "Херсонгаз".

Так 30.06.2015р. між Публічним акціонерним товариством "Херсонгаз" (Газорозподільче підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" (Замовник) укладено договір на розподіл природного газу №150630/02/Н (а.с.21-24).

Відповідно до п.2.1. Договору розподілу, Газорозподільне підприємство (АТ "Херсонгаз") зобов`язується надати Замовнику (ТОВ "Херсонрегіонгаз") послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об`єктів Замовника або його споживачів відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності Сторін.

За умовами п.3.1. Договору розподілу, розрахунковою одиницею протранспортованого природного газу приймається один кубічний метр (куб. м) газу, приведений до стандартних умов: температура (t)=20 °С, тиск природного газу (Р)=760 мм ртутного стовпчика (101,325 кПа).

Відповідно до п.3.4. Договору розподілу, Газорозподільне підприємство формує акт про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період по споживачах постачальника за регульованим тарифом, що є Замовником, та у зазначений строк передає його на погодження Замовникові. За наявності розбіжностей у частині визначення обсягу протранспортованого газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До вирішення цього питання обсяг протранспортованого газу визначається за даними Газорозподільного підприємства.

Згідно п.4.3 Договору, Газорозподільне підприємство транспортує природний газ у загальному потоці газу від пунктів приймання-передачі газу в ГРМ до пунктів призначення в місячних обсягах, підтверджених Оператором.

Відповідно до п. 4.6 договору встановлено, що послуги з транспортування природного газу ГРМ підтверджуються підписаним між Газорозподільним підприємством та Замовником актом наданих послуг, що оформлюється з урахуванням обсягу протранспортованого газу за розрахунковий період, визначеного відповідно до розділу ІІІ договору.

За умовами п.4.9 договору, акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків Замовника з Газорозподільним підприємством.

Згідно з п. 5.1 договору, розрахунки за послуги з транспортування природного газу ГРМ здійснюються за тарифом на транспортування природного газу розподільними трубопроводами за 1000 куб.м. (далі-тариф), встановленим для Газорозподільного підприємства Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що тариф, встановлений згідно з пунктом 5.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання ним чинності. Визначена на його основі вартість послуги з транспортування природного газу розподільними трубопроводами буде застосовуватись сторонами при складенні актів наданих послуг та розрахунків за ці послуги згідно з умовами Договору.

Розрахунковий період за Договором становить один місяць з 9.00 години першого дня місяця до 9.00 години першого дня наступного місяця включно.

Місячна вартість послуг з транспортування природного газу ГРМ визначається як добуток тарифу на загальний обсяг протранспортованого природного газу, розрахованого на умовах, визначених у розділі IV договору та податку на додану вартість (п. 5.3 договору).

Відповідно до п. 5.4 договору, загальна сума Договору складається з місячних сум вартості планових обсягів транспортування природного газу ГРМ Газорозподільним підприємством Замовнику.

В пункті 11.1 договору сторони дійшли згоди про те, що Договір набирає чинності з дня його підписання та укладається на строк до 31 грудня 2015 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

На підставі означеного в період з липня 2015р. по грудень 2018р. Газорозподільним підприємством здійснено транспортування природного газу розподільними мережами до споживачів в обсязі 824882,161 тис. куб.м. на загальну суму 615415678,64 грн., що підтверджено відповідними Актами наданих послуг з транспортування газу №7-ХРГ ТН (а.с.86-132 ), а саме: в липні 2015 - 4452,354 тис. куб.м. на суму 2529293,26 грн.; в серпні 2015 - 4067,653 тис.куб.м. на суму 2310752,32 грн.; в вересні 2015 - 4150,405 тис. куб.м. на суму 2357762,08 грн.; в жовтні 2015 - 16459,001 тис. куб.м. на суму 10066983,38 грн.; в листопаді 2015 - 25760,476 тис. куб.м. на суму 15756137,54 грн.; в грудні 2015 - 37202899 тис. куб.м. на суму 22754781,14 грн.; в січні 2016 - 53542,537 тис. куб.м на суму 43812787,18 грн.; в лютому 2016 - 34620,145 тис. куб.м. на суму 28328972,26 грн.; в березні 2016 - 28589,563 тис. куб.м. на суму 23394267,61 грн.; в квітні 2016 - 12290,914 тис. куб.м. на суму 10426136,53 грн.; в травні 2016 - 6003,495 тис. куб.м. на суму 5092644,74 грн.; в червні 2016 - 4400,379 тис. куб.м. на суму 3732753,50 грн.; в липні 2016 - 4258,284 тис. куб.м. на суму 3612217,16 грн.; в серпні 2016 - 4205,441 тис. куб.м. на суму 3567391,50 грн.; в вересні 2016 - 5683,816 тис. куб.м. на суму 4821467,44 грн.; в жовтні 2016 - 20939,886 тис. куб.м. на суму 18293084,41 грн.; в листопаді 2016 - 33932,633 тис. куб.м. на суму 29643548,19 грн.; в грудні 2016 - 47449,266 тис. куб.м. на суму 41451678,78 грн.; в січні 2017 - 54866,175 тис. куб.м. на суму 39516813,88 грн.; в лютому 2017 - 45857,527 тис. куб.м. на суму 33028425,25 грн.; в березні 2017 - 27539,131 тис. куб.м. на суму 19834783,71 грн.; в квітні 2017 - 20543,776 тис. куб.м. на суму 14796449,23 грн.; в травні 2017 - 5638,533 тис. куб.м. на суму 4061097,00 грн.; в червні 2017 - 4076,302 тис. куб.м. на суму 2935915,75 грн.; в липні 2017 - 4017,820 тис. куб.м. на суму 2893794,69 грн.; в серпні 2017 - 2398,955 тис. куб.м. на суму 1727823,35 грн.; в вересні 2017 - 4227,654 тис. куб.м. на суму 3044925,52 грн.; в жовтні 2017 - 13506,260 тис. куб.м. на суму 9727748,71 грн.; в листопаді 2017 - 29027,507 тис. куб.м. на суму 20906771,64 грн.; в грудні 2017 - 30502,313 тис. куб.м. на суму 21968985,91 грн.; в січні 2018 - 47265,611 тис. куб.м. на суму 34042583,67 грн.; в лютому 2018 - 44470,395 тис. куб.м. на суму 32029357,30 грн.; в березні 2018 - 40837,081 тис. куб.м. на суму 29412499,21 грн.; в квітні 2018 - 10792,821 тис. куб.м. на суму 7773421,39 грн.; в травні 2018 - 4162,878 тис. куб.м. на суму 2998271,26 грн.; в червні 2018 - 3831,646 тис. куб.м. на суму 2759704,72 грн.; в липні 2018 - 3698,889 тис. куб.м. на суму 2664087,80 грн.; в серпні 2018 - 2611,366 тис. куб.м. на суму 1880810,24 грн.; в вересні 2018 - 4074,695 тис. куб.м. на суму 2934758,33 грн.; в жовтні 2018 - 7192,098 тис. куб. м. на суму 5180036,66 грн.; в листопаді 2018 - 28347,784 тис. куб. м. на суму 20417207,95 грн.; в грудні 2018 - 37385,797 тис. куб. м. на суму 26926746,43 грн.

В свою чергу, як зазначає позивач, відповідно до ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Відповідно до пункту 4.4. Типового договору постачання природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, розрахунки за послуги з газопостачання проводяться на підставі даних Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Відповідно до п. 5.1. Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2498, облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно з п. 4 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015р. (далі - Кодекс ГРМ), споживач, який за умовами договору розподілу природного газу розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу (алокація) по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Якщо за підсумками наступного місяця споживач своєчасно надасть покази лічильника газу, формування об`єму розподілу та споживання природного газу за період зазначеного місяця здійснюється з урахуванням наданих показань.

Пунктом 4 глави 1 розділу X Кодексу ГРМ встановлено, що Передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності лічильника газу споживають природний газ за нормами споживання, встановленими законодавством, до термінів, передбачених Законом України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу", та з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до абз. 3, 4 п. 5 гл. 4 розділу IX Кодексу ГРМ, якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора ГТС з метою її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу (алокація) є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Таким чином, як стверджує позивач, він формує рахунки на оплату природного газу для побутових споживачів, в тому числі, у яких відсутній лічильник природного газу, на підставі інформації про спожиті обсяги природного газу, наданої Оператором ГРМ - АТ "Херсонгаз". Однак, з урахуванням листа НКРЕКП від 14.02.2018р. за № 1442/16.2/7-18, яким було встановлено заборону щодо включення до кінцевого рахунку на оплату послуг з газопостачання побутового споживача додаткових плат, які не передбачені Положенням про покладання спеціальних обов`язків, зокрема коефіцієнту приведення до стандартних умов, виставляти до сплати переданий об`єм природного газу від Оператора ГРМ, з урахуванням коефіцієнту приведення до стандартних умов у розмірі 33440404 куб.м., ТОВ "Херсонрегіонгаз" не мав правової можливості.

У свою чергу, на підставі інформації Оператора ГРМ про фактичний обсяг спожитого (розподіленого) газу за розрахунковий період складаються акти приймання-передачі за договором купівлі-продажу природного газу, укладеним між Позивачем та ПАТ "НАК "Нафтогаз України", та здійснюються відповідні розрахунки за придбані обсяги природного газу з урахуванням коефіцієнту приведення до стандартних умов.

Тобто, за твердженням позивача, склалася ситуація, за якої ТОВ "Херсонрегіонгаз", як газопостачальна організація, проводить розрахунки за купівлю та розподіл природного газу з урахуванням коефіцієнту приведення газу до стандартних умов, а до сплати побутовому споживачу виставляє рахунки на оплату природного газу без урахування коефіцієнту приведення до стандартних умов, що призводить до накопичення дебіторської заборгованості.

Також позивач зауважує, що п.1 Постанови НКРЕКП від 23.11.2018р. №1519 відповідачу при здійсненні обліку природного газу, використаного побутовими споживачами, заборонено приводити об`єми природного газу до стандартних умов для здійснення комерційних розрахунків за використаний природний газ побутовими споживачами.

У зв`язку із зазначеними обставинами Товариство у своєму листі від 03.01.2020р. №200103/ю/01 (а.с.8) звернулося з проханням до Оператора ГРМ щодо зупинення приведення об`ємів природного газу, використаного побутовими споживачами, до стандартних умов та проведення відповідного корегування минулих періодів.

Листом від 24.01.2020р. № 200124/1014/0343 (а.с.9-10) АТ "Херсонгаз" повідомило, що під час визначення обсягу розподіленого природного газу прийнято за основу не фактичні показання вузлів обліку газу побутових споживачів, а обсяг (показання) спожитого населенням природного газу із врахуванням визначених додатками до Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу коефіцієнтів, затвердженої наказом Мінпаливенерго №116 від 26.02.2004р. (далі - Методика 116), у зв`язку з чим не вбачає підстав для скасування нарахованих обсягів природного газу за певні періоди.

Однак, як стверджує позивач, населення надає Оператору ГРМ інформацію про об`єми спожитого газу за даними лічильників без врахування коефіцієнтів приведення об`ємів споживання до стандартних умов. Крім того, споживачами такі розрахунки з множенням спожитого обсягу газу на коефіцієнт приведення до стандартних умов не здійснюються, і, при цьому, самою Методикою не передбачено, що витрати газу від не приведення обсягу газу до стандартних умов переносяться на споживачів. Відтак, позивач не може виставити до оплати споживачам обсяги природного газу, приведені до стандартних умов. Наслідком цього є додаткові необґрунтовані витрати позивача, обумовлені наданням завищеного обсягу наданої послуги з боку відповідача на розмір об`єму природного газу, приведеного АТ "Херсонгаз" до стандартних умов, оскільки, ТОВ "Херсонрегіонгаз" позбавлений права нараховувати її до оплати побутовим споживачам.

Крім того, у липні 2018 року позивачем (на підставі інформації Оператора ГРМ про фактичний обсяг спожитого (розподіленого) газу) було сформовано рахунки до сплати побутовими споживачами, які споживали природний газ за нормами споживання, разом із заборгованістю за період з травня 2015р. по січень 2016р., яка утворилась внаслідок визнання постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 вересня 2015 року №826/16447/15 незаконною та нечинною постанови Уряду "Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників" від 29 квітня 2015 року № 237, якою Уряд вніс зміни до норм споживання газу населенням, затверджених постановою № 619, а саме змінив (вдвічі зменшив) норму споживання у графі "Норми споживання", замінивши цифри "6", "9" і "18" цифрами "3", "4,5" і "9" відповідно.

В подальшому, побутові споживачі, у яких обліковується вищенаведений борг, звернулись до суду з позовами про визнання боргу за використаний газ без лічильника у період з травня 2015р. по січень 2016р. безпідставним, скасування його та списання заборгованості з особового рахунку.

Постановами Херсонського апеляційного суду у справах № 766/21263/18 від

19.03.2019р. ОСОБА_1 № о/р НОМЕР_2; №766/20506/18 від 21.03.2019р. ОСОБА_2., №о/р НОМЕР_3; № 766/21161/18 від 09.07.2019р. ОСОБА_3., № о/р НОМЕР_4; №766/20521/18 ОСОБА_4., № о/р НОМЕР_5; № 766/19616/18 від 29.05.2019р. ОСОБА_5., № о/р НОМЕР_6; №766/16342/18 від 30.05.2019р. ОСОБА_6., №о/р НОМЕР_7; №766/21712/18 ОСОБА_7., № о/р НОМЕР_8; №766/20522/18 від 19.03.2019р. ОСОБА_8., № о/р НОМЕР_9 (перелік не є вичерпний) нарахований борг було визнано безпідставним (а.с.140-145).

Аналогічна ситуація має місце за період з 01.02.2016р. по 09.08.2018р. у зв`язку із скасуванням рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва у справі №826/2507/18 постанови Уряду №203 від 23.03.2016р. "Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників", якою було встановлено норми споживання у розмірах "4,4", "7,1" і "14".

У зв`язку із скасуванням постанови Уряду №203 від 23.03.2016р., для уникнення розбіжностей в частині визначення обсягу протранспортованого газу, на запит позивача відповідач надав відповідь (лист від 24.01.2020р. 200124/1014/0343), з якої вбачається, що АТ "Херсонгаз" не виконував постанови Уряду №237 від 29.04.2015р. та №203 від 23.03.2016р. та здійснював облік спожитого природного газу споживачами, які розраховувались за нормами споживання природного газу, у відповідності до постанови Уряду № 619 від 08.06.1996р.

Проте, відповідно до ч.2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином у позивача та відповідача також існує розбіжність в частині обсягу протранспортованого природного газу відповідачем споживачам позивача за період з 01.07.2015р. по 09.08.2018р., яка виникла внаслідок невиконання відповідачем постанов Уряду №237 від 29.04.2015р. та №203 від 23.03.2016р. та ухилянням від скасування безпідставно нарахованих обсягів спожитого природного газу на підставі вищенаведених рішень суду у розмірі 19110118 куб.м.

Отже, враховуючи визнання в судовому порядку безпідставною заборгованості споживачів, а також ухиляння відповідача щодо скасування безпідставно нарахованих обсягів природного газу відповідно до постанови Уряду № 619 від 08.06.1996р., ТОВ "Херсонрегіонгаз", сплачуючи вартість отриманої від газорозподільної компанії послуги з розподілу природного газу та вартість природного газу, придбаного за Договорами купівлі-продажу, укладеними між позивачем та ПАТ "НАК "Нафтогаз України", понесло витрати, обумовлені необґрунтованим завищенням обсягів наданої послуги з боку відповідача.

На думку позивача, наведене свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, як Оператором ГРМ, щодо обліку газу, що безпосередньо впливає на права та законні інтереси Постачальника (позивача), оскільки відповідні дані в подальшому відображаються в актах, підписаних між ТОВ "Херсонрегіонгаз" та ПАТ "НАК "Нафтогаз України", відповідно, позивач вимушений брати на себе безпідставно збільшені зобов`язання щодо сплати природного газу і, до вирішення цього питання в судовому порядку, позивач має керуватися саме даними Оператора ГРМ, у зв`язку з чим ТОВ "Херсонрегіонгаз" вимушене було звернутися за захистом своїх прав та законних інтересів до суду та просить задовольнити його позов у повному обсязі.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач АТ "Херсонгаз" у відзиві на позовну заяву та його представник в судовому засіданні зазначає, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі.

Зауважує, що визначаючи обсяг природного газу, розподіленого по об`єктах побутових споживачів, лічильники яких не облаштовані приладами для вимірювання температури та тиску у стандартних умовах, АТ "Херсонгаз" діяв на підставі чинного законодавства, Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу коефіцієнтів, затвердженої наказом Мінпаливенерго №116 від 26.02.2004р., та умов укладеного між сторонами 30.06.2015р. договору №150630/02/Н.

В частині вимог, що стосується нарахованих обсягів природного газу побутовим споживачам, у яких був відсутній лічильник природного газу, то, в межах спірного періоду діяли норми, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 року №619 "Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників", якими і керувався відповідач.

За наведеного відповідач зазначив, що АТ "Херсонгаз" діє на підставі норм діючого законодавства та умов укладеного між сторонами договору, а тому у задоволені позову просить відмовити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у повному обсязі, з огляду на наступне.

Абзацом 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015р. №329-VIII передбачено, що правову основу ринку природного газу становлять Конституція України, цей Закон, Закони України "Про трубопровідний транспорт", "Про природні монополії", "Про нафту і газ", "Про енергозбереження", "Про угоди про розподіл продукції", "Про захист економічної конкуренції", "Про газ (метан) вугільних родовищ", "Про охорону навколишнього природного середовища", міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інші акти законодавства України.

Постановою Кабінету Міністрів України №758 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)" від 01 жовтня 2015 року на позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) на території Херсонської області.

Відповідно до п.п.1, 2 глави 1 розділу VI "Комерційні умови доступу до газорозподільної системи для отримання/передачі природного газу" Кодексу газорозподільних систем (надалі - Кодекс ГРМ), суб`єкти ринку природного газу (у т.ч. споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Доступ споживачів, у т.ч. побутових споживачів, до ГРМ для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30 вересня 2015 року (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом.

Комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які надійшли до ГРМ від суміжних суб`єктів ринку природного газу (ГДП, ВБГ, Оператора ГТС), та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам і суміжним Операторам ГРМ, та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у т.ч. для взаєморозрахунків між ними (п.1 гл.1 розділу IX Кодексу ГРМ).

Відповідно до абзаців 3, 4 п. 5 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ, оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до оператора ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Відповідно до п.13 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП №2496 від 30 вересня 2015 року, розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Згідно з п.1 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30 вересня 2015 року, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому, оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу для контролю та перевірки його показань.

Оператор ГРМ щомісяця передає дані про об`єм спожитого газу, визначеного з урахуванням вимог Кодексу ГРМ, постачальнику природного газу із спеціальними обов`язками для проведення розрахунків зі споживачем. В свою чергу, визначені оператором ГРМ об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Виходячи з наведеного, відповідач у даній справі, як оператор газорозподільних систем, здійснює облік спожитого природного газу, зокрема, визначення спожитих побутовими споживачами обсягів природного газу, а позивач у даній справі, як постачальник із спеціальними обов`язками, здійснює нарахування оплати за спожитий природний газ за даними оператора ГРМ і збір коштів за використаний природний газ по населенню.

Згідно ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу", постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачені договором.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Так 30.06.2015р. між Публічним акціонерним товариством "Херсонгаз" (Газорозподільче підприємство) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз" (Замовник) укладено договір на розподіл природного газу №150630/02/Н.

Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язався надати позивачу послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до меж балансової належності споживачів замовника (пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

За умовами розділу І договору, об`єктом Замовника є технологічний комплекс, що складається з внутрішньопромислових газопроводів та споруд на них, призначених для споживання природного газу, що належать замовникові або його споживачу на правах власності чи користування; споживач Замовника - юридична особа, фізична особа (населення) або фізична особа-підприємець, яка уклала з постачальником природного газу договір на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб населення та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження виробничо-комерційної діяльності) та/або договір про надання населенню послуг з газопостачання.

Відповідно до п.2.2 договору, позивач (Замовник) зобов`язався сплатити відповідачу (Газорозподільному підприємству) вартість послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами у розмірі, строки та порядку, що передбачені умовами договору.

Згідно п. 3.1 вказаного договору, за розрахункову одиницю протранспортованого природного газу приймається один кубічний метр (куб.м.) газу, приведений до стандартних умов: температура газу (t) = 20 градусів за Цельсієм, тиск газу (Р) - 760 мм ртутного стовпчика (101,325 кПа).

Пунктом 3.2 договору передбачено, що облік обсягів природного газу, що транспортується на умовах договору, здійснюється згідно з Правилами користування та Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України №618 від 27 грудня 2005 року, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України за №67/11941 від 26 січня 2006 року, та для споживачів-населення за Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року №2246.

Відповідно до абз. 2 п. 3.3 договору, обсяг протранспортованого природного газу за розрахунковий період для споживачів постачальника за регульованим тарифом визначається відповідно до договорів на постачання газу, укладених між Замовником, відповідним споживачем та Газорозподільним підприємством.

Згідно умов абз. 3 п. 3.4 договору, за наявності розбіжностей у частині визначення обсягу протранспортованого газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або у судовому порядку. До вирішення цього питання обсяг протранспортованого газу встановлюється відповідно до даних Газорозподільного підприємства.

Судом встановлено, що на виконання умов договору в період з липня 2015 року по грудень 2018 року відповідачем було розподілено природного газу населенню, з урахуванням релігійних організацій, в обсязі 824882,161 тис.куб.м. на загальну суму 615415678,64 грн.

Загальний обсяг розбіжностей між обсягами розподіленого відповідачем природного газу населенню, та обсягами газу, які виставлені позивачем в квитанціях населенню, склав 33440404 куб.м.

Розбіжності виникли внаслідок того, що обсяги розподіленого відповідачем природного газу визначені з урахуванням коефіцієнта приведення їх до стандартних умов, при тому, що позивач визначав обсяги заявленого до сплати споживачам природного газу відповідно до робочих об`ємів лічильників природного газу.

Розбіжності в обсязі 19110118 куб.м. виникли внаслідок різниці між нормами споживання газу, на підставі яких відповідачем визначено об`єми споживання для побутових споживачів, що не забезпечені лічильниками природного газу, та нормами споживання, що застосував позивач в квитанціях на оплату населенню.

Вищенаведені обставини сторонами визнаються і не оспорюються.

За приписами пункту 31 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу", природний газ, нафтовий (попутний) газ, газ (метан) вугільних родовищ та газ сланцевих товщ, газ колекторів щільних порід, газ центрально-басейнового типу (далі - природний газ) - суміш вуглеводнів та невуглеводних компонентів, що перебуває у газоподібному стані за стандартних умов (тиск - 760 міліметрів ртутного стовпа і температура - 20 градусів за Цельсієм) і є товарною продукцією.

Частиною 3 ст. 18 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Результати вимірювань вузла обліку природного газу можуть бути використані за умови забезпечення єдності вимірювань.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України "Про ринок природного газу", права та обов`язки Оператора ГРМ визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, а також договором розподілу природного газу.

Пунктом 3 глави 1 розділу IX Кодексу ГРМ (в редакції, чинній в період спірних правовідносин) встановлено, що фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках.

Об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з порядком (методикою), затвердженим (затвердженою) центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в нафтогазовій галузі.

Тобто, з моменту затвердження Кодексу ГРМ та впродовж спірних правовідносин законодавчо вже було встановлено, що об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та приведений в одиниці енергії (обсяг), а в подальшому визначений та врегульований порядок перерахунку об`єму природного газу в його обсяг, визначений в одиницях енергії.

У зв`язку з тим, що на момент дії цієї редакції розділу IX Кодексу ГРМ приведення до стандартних умов можливо було лише згідно Методики №116, а отже саме за нею відповідач і приводив об`єми спожитого природного газу до стандартних умов.

При цьому, правові підстави для застосування Методики №116 полягають, зокрема, в тому, що Методика №116 - є єдиним документом, яким врегульований порядок приведення до стандартних умов; терміни та визначення, згадані в Методиці №116, містять в собі поняття "побутовий лічильник газу", який встановлюється у фізичних осіб, за рахунок чого обґрунтованим є застосування даної Методики в правовідносинах, де учасником виступає фізична особа; коефіцієнти коригування показів лічильника, визначені в Методиці №116, повністю співпадають з коефіцієнтами, визначеними в "Методиці визначення питомих втрат природного газу при його вимірюваннях побутовими лічильниками в разі не приведення об`єму газу до стандартних умов", затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 21 жовтня 2003 року №595; законодавчо встановлено, що об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг), а в подальшому врегульовано, що для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов (к) необхідно визначати лише за відповідними додатками до Методики №116.

В січні 2017 року були внесені доповнення до розділу IX Кодексу ГРМ, які починали діяти з 15.03.2017р., згідно яких об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та приведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу. Оператор ГРМ відповідає за переведення об`єму природного газу в обсяг переданої (спожитої) енергії.

В цей же період Кодекс ГРМ було доповнено Розділом XV, де в п. 3 глави 1 було зазначено, що для проведення розрахунків по вузлах обліку, які не обладнані корекцією тиску та температури, коефіцієнт приведення до стандартних умов (к) необхідно визначати за відповідними додатками до Методики приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 26 лютого 2004 року №116, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19 березня 2004 року за № 346/8945.

Зазначене вище підтверджує правомірність дій відповідача по приведенню об`ємів природного газу до стандартних умов згідно Методики №116.

В п.п. 5.1.1 п. 5.1 глави 5 - п.п. 5.1.5 п. 5.1 глави 5 Методики №116 йдеться про необхідність застосування того чи іншого Додатку до Методики в залежності від місця розміщення лічильника газу. Розрахунки об`єму газу, приведеного до стандартних умов, здійснюються з урахуванням коефіцієнтів коригування показів лічильників, визначених у цій Методиці.

Оплата за газ у період, визначений в договорі на постачання газу, здійснюється за об`єми газу, які приведено до стандартних умов (розділ 1 Методики № 116).

Розділом 3 Методики № 116 встановлено, що у цій Методиці є посилання на такі нормативні документи:

1) ГОСТ 2939 - 63 "Газы. Условия для определения объема";

2) ДСТУ 3336 - 96 "Лічильники газу побутові. Загальні технічні вимоги".

В розділі 1 Методики №116 зазначено, що Методика приведення об`єму природного газу до стандартних умов за показами побутових лічильників у разі відсутності приладів для вимірювання температури та тиску газу призначена для приведення об`єму природного газу, який вимірюється побутовими лічильниками газу в робочих умовах, до стандартних умов за результатами вимірювання об`єму газу низького тиску лічильниками, що не мають спеціальних пристроїв для автоматичного приведення до стандартних умов їх показів у разі зміни температури та тиску газу

Оскільки у фізичних осіб розташовані виключно побутові лічильники природного газу, а отже це стало підставою для відповідача щодо застосування Методики № 116, яка є єдиним документом, який регулює спірне питання, а тому і підлягає застосуванню у даному випадку.

Як зазначено вище, пунктом 2 глави 1 розділу IX Кодексу ГРМ визначено, що порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та Оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджено постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2498 ( далі Типовий Договір)

Пунктом 5.3. Типового Договору передбачено, що за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (м. куб.) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених в Кодексі ГРМ.

Пунктом 5.6 Типового Договору визначено, що після визначення загального об`єму розподіленого Споживачу (спожитого ним) природного газу, приведеного до стандартних умов, Оператор ГРМ в установленому порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії, що має визначатись за трьома одиницями виміру: в - кВтгод, в Гкал, в - МДж. Дані про об`єм (м. куб.) та обсяг (кВт год., Гкал, МДж) розподіленого Споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (місяць) зазначаються Оператором ГРМ в особистому кабінеті Споживача (після його запровадження) та/або в рахунку про сплату послуги за цим Договором.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач визначав не лише об`єми спожитого природного газу, який обліковується лічильниками природного газу, а і за нормами споживання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 року №619 "Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників" (далі - Постанова № 619), було встановлено норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, якими було визначено, що при використанні газової плити за наявності централізованого гарячого водопостачання норма природного газу становить 9,8 м3 людино-місяць; при використанні газової плити у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача - 18,3 м людино-місяць; при використанні газової плити та водонагрівача - 23,6 м3 людино-місяць.

Пунктом 2 Змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року № 409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування" у нормах споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 1996 р. № 619 у графі "Норма споживання" цифри "9,8", "18,3", "23,6" замінено відповідно цифрами "6", "9", "18".

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 року № 237 "Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників" до вищевказаних норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою № 619, були внесені зміни, згідно з якими зменшено наведені норми споживання природного газу населенням, а саме, при використанні газової плити за наявності централізованого гарячого водопостачання - 3 куб.м. людино-місяць; при використанні газової плити у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача - 4,5 куб.м. людино-місяць; при використанні газової плити та водонагрівача - 9 куб.м. людино-місяць.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2015 року по справі №826/16447/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015р. та постановою Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016р., було задоволено адміністративний позов фізичних осіб до КМУ і визнано незаконною та нечинною постанову № 237.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016р. зазначено, що постанова є незаконною, нечинною з моменту прийняття і що така постанова не породжує правових наслідків з моменту її прийняття.

Тобто, норми споживання природного газу населенням в розмірі 9,8 куб.м., 18,3 куб.м., 23,6 куб.м., у разі відсутності газових лічильників, затверджені постановою № 619, залишились діючими.

В подальшому, в межах спірного періоду, Кабінетом Міністрів України 23.03.2016р. прийнято постанову №203 "Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників" (далі - Постанова № 203), п. 1 якої було затверджено нові норми споживання, а саме:

- при використанні газової плити за наявності централізованого гарячого водопостачання - 4,4 куб.м. людино-місяць;

- при використанні газової плити у разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача - 7,1 куб.м. людино-місяць;

- при використанні газової плити та водонагрівача -14 куб.м. людино-місяць.

До п. 2 зазначеної постанови були внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2016р. №316 та встановлено, що застосування норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених пунктом 1 цієї постанови, здійснюється з 1 лютого 2016 року.

Пунктом 1 переліку постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року №204 "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014р. № 409 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України", було визнано такою, що втратила чинність Постанова № 619.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2017 року №609 були внесені зміни до Постанови №203, у додатку до Постанови у графі "норма споживання" цифри "4,4", "7,1" і "14" замінено відповідно цифрами "3,3", "5,4" і "10,5".

Зазначена Постанова №203 також була оскаржена до окружного суду м. Києва (справа № 826/2507/18).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2018р., залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2018р. та постановою Верховного Суду від 27.11.2018р., визнано протиправною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 №203 "Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників"; визнано протиправним та нечинним пункт 1 переліку постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 №204; зобов`язано Кабінет Міністрів України невідкладно опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому було офіційно оприлюднено постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 №203 "Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників" та від 23.03.2016 № 204 "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 409 та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України", після набрання рішенням законної сили.

Таким чином, в межах спірного періоду діяли норми, встановлені Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.1996 №619 "Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників".

З вищевикладеного вбачається, що за спірний період відповідачем обґрунтовано визначено об`єм споживання природного газу населенням, що не забезпечено лічильниками природного газу, та передано їх до ТОВ "Херсонрегіонгаз".

Всі наведені вище обставини у сукупності вказують на правомірні дії відповідача щодо приведення до стандартних умов обсягів розподіленого населенню природного газу, а також на правомірність застосування норм споживання газу (для споживачів, що не забезпечені лічильниками природного газу), протягом спірного періоду.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 Цивільного кодексу України, договором або іншим законом.

У відповідності до статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд констатує, що застосування коефіцієнту приведення до стандартних умов при визначенні обсягу розподіленого природного газу по об`єктах побутових споживачів, вузли обліку яких не обладнані корекцією тиску та температури, повністю відповідає вимогам чинного законодавства, доказів протиправної поведінки відповідача під час виконання зобов`язань за договорами розподілу природного газу, в т.ч. в частині обліку спожитого природного газу побутовими споживачами, позивачем не надано.

За наведених обставин суд вважає, що за відсутності належних та допустимих доказів порушення прав та законних інтересів позивача, з огляду на правомірність дій відповідача, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати - судовий збір в сумі 8408,00 грн., в прядку ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз".

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати в сумі 8408,00 грн. судового збору покласти на позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонрегіонгаз".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення з врахуванням продовження такого строку на час дії карантину згідно положень Закону України від 30.03.2020р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Згідно п.п. 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 15.07.2020р.

Суддя М.Б. Сулімовська