ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"08" липня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/890/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Драганова А.І.

розглянувши справу за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601)

до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Аеропортівський (вул. Старицького, буд. 20/1, м. Одеса, 65036)

про стягнення 68447,62 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Писанюк І.Г.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Аеропортівський, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь 256739,95 грн, з яких: 188292,33 грн основного боргу, 33808,59 грн пені, 11821,42 грн 3% річних та 22817,61 грн інфляційних втрат.

Позиції учасників справи

Підставою позову позивач визначив неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 05.10.2017 №8035/1718-ТЕ-23 та додаткових угод до нього в частині повної та своєчасної сплати за фактично отриманий від позивача природний газ.

04.05.2020 від відповідача до суду за вх. № 11068/20 надійшов відзив на позов (а.с.66-94, т.1), в якому відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних в частині заборгованості в розмірі 19926,14 грн та зобов`язати позивача перерахувати заявлені до стягнення розмір пені, 3% та інфляційних втрат у зв`язку із зменшенням позовних вимог. У відзиві відповідач зазначив, що заборгованість за укладеним між сторонами договором від 05.10.2017 виникла внаслідок того, що позивач не здійснює з відповідачем своєчасно та періодично звірку взаєморозрахунків; відповідач зазначив, що сплачені ним 09.11.2017 кошти із помилковим зазначенням реквізитів договору від 08.09.2016 позивач зарахував в оплату по договору від 05.10.2017 лише 31.01.2018; відповідач зауважив, що за організаційно-правовою формою він є об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, а згідно законодавства України за несвоєчасну сплату внесків до ОСББ на власників неможливо накладати пеню та інші санкції. Крім цього, у відзиві відповідач вказав, що позивачем не враховано сплачені відповідачем кошти 16.05.2018 у сумі 70000,00 грн та 22.05.2018 у сумі 70000,00 грн, разом з цим, у судових засіданнях 23.06.2020 та 08.07.2020 представником відповідача було надано суду усні пояснення, що ці кошти не були фактично сплачені, оскільки були повернуті на рахунок відповідача банком.

13.05.2020 від позивача до суду за вх. № 11969/20 надійшла відповідь на відзив (а.с.98-106, т.1), в якій позивач наголосив на тому, що станом на 12.05.2020 основна заборгованість відповідача за договором від 05.10.2017 №8035/1718-ТЕ-23 складає 188292,33 грн, а також наголосив на правомірності нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат, зазначивши про порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині оплати отриманого природного газу та вказав, що відповідач під час підписання договору, як юридична особа, розумів свою відповідальність за невиконання або неналежне виконання договору, зокрема, п.8.2. договору, який передбачає право нарахування пені.

Під час розгляду справи по суті представник відповідача зазначив, що у нього відсутні заперечення щодо вірності здійсненого позивачем розрахунку сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, водночас позов в цій частині відповідач не визнав та просив суд відмовити позивачу у задоволенні вимог про стягнення вказаних сум. Крім цього відповідач пояснив, що кінцевими споживачами природного газу, який поставляється позивачем, є мешканці будинку, а отже своєчасність здійснення оплати відповідачем залежить від сплати коштів мешканцями будинку.

Представник позивача у судові засідання під час розгляду справи по суті не з`являвся, водночас 06.07.2020 від позивача до суду за вх. №17388/20 надійшло клопотання (а.с.137-140, т.1), в якому позивач просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності його представника.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.04.2020 позовну заяву Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/890/20; ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позов із урахуванням вимог статті 165 ГПК України та ч.1 ст.251 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; роз`яснено сторонам положення ч. 7 ст. 252 ГПК України щодо строків подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 06.05.2020 за клопотанням відповідача судом було призначено розгляд справи №916/890/20 у судовому засіданні з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на "25" травня 2020 о 16год. 00хв.

25.05.2020 судом було протокольно ухвалено оголосити перерву у судовому засіданні до "23" червня 2020 о 10год. 15хв., про що представника відповідача було повідомлено під розписку, а позивача шляхом направлення ухвали суду в порядку ст. 120 ГПК України.

23.06.2020 судом було протокольно ухвалено оголосити перерву у судовому засіданні до "08" липня 2020 о 12год. 15хв., про що представника відповідача було повідомлено під розписку, а позивача шляхом направлення ухвали суду в порядку ст. 120 ГПК України.

У судовому засіданні 08.07.2020 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

05.10.2017 між Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (постачальник) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку Аеропортівський (споживач) було укладено договір постачання природного газу №8035/1718-ТЕ-23 (а.с.10-19, т.1, далі - договір).

Згідно з п. 1.1. договору постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2017-2018 роках природний газ, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити цей газ на умовах договору.

За змістом п. 2.4. договору підписаний між сторонами акт приймання-передачі природного газу, відповідно до п.3.7. договору цього договору, вважається узгодженням сторонами загального обсягу переданого газу у відповідному місяці постачання газу. Умовами п. 3.7. договору передбачено, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів природного газу.

Пунктом 3.10. договору сторони передбачили, що споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий місяць означає повне виконання постачальником своїх зобов`язань в частині постачання природного газу за цим договором у відповідному місяці.

Згідно з п.п. 5.1., 5.2. договору ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін. Ціна за 1000 куб.м. газу на дату укладення договору становить 4942,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20 %. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5930,40 грн.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 6.2. договору сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Зміна споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається постачальнику, але в будь-якому випадку, не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідних коштів на рахунок постачальника.

Згідно з п. 6.5. договору звірка розрахунків та/або фактичного обсягу використання природного газу здійснюється сторонами протягом десяти днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, підписаної уповноваженою особою на підставі відомостей про фактичну оплату вартості використаного природного газу споживачем та актів його прийому-передачі.

Умовами п. 6.6. договору сторони погодили, зокрема, що оплата споживачем здійснюється на розрахунковий рахунок постачальника, який зазначається в надісланому споживачеві рахунку із призначенням платежу.

Відповідно до п/п 6 п. 7.2. договору споживач зобов`язується своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.

Згідно з п. 8.2. договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 №20.

Пунктом 8.3. договору сторони погодили, що з урахуванням п. 11.3. цього договору, укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 №20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежів відповідно до ст. 625 ЦК України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором.

Під час розгляду справи по суті судом із пояснень відповідача було встановлено, що між сторонами не було підписано договорів про організацію взаєморозрахунків, а також спільних протокольних рішень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 №20.

У п. 10.3. договору сторони погодили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю п`ять років.

За умовами п. 12.1. договору він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 до 31.03.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

11.01.2018 між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до договору (а.с.20-21, т.1), якою сторони виклали, зокрема, п.п.8.2., 8.3. договору у новій редакції, згідно якої у разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1. цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної ставки НБУ, що діяла у період, за який нарахована пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256. Сторони погодили, що з урахуванням п. 11.3. цього договору, підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256, не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до ст. 625 ЦК України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором.

13.04.2018 між сторонами було укладено додаткову угоду №2 до договору (а.с.22, т.1), в якій сторони, зокрема, виклали п.12.1. в такій редакції: договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 по 31.05.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного виконання.

Додатковими угодами №3, 4, 5 до договору (а.с.23-25, т.1), сторонами викладено п. 12.1. в новій редакції, зокрема, погоджено продовжити дію договору щодо реалізації природного газу по 31.07.2018, по 31.08.2018 та по 30.09.2018 відповідно.

За період жовтень 2017 вересень 2018 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1018338,63 грн, що підтверджується наявними у справі актами приймання-передачі природного газу (а.с. 33-44, т.1) та не заперечується відповідачем.

Відповідач за фактично отриманий природний газ розрахувався з порушенням строків, визначених умовами вищевказаного договору. Всього по спірному періоду відповідач сплатив на користь позивача до відкриття провадження у справі кошти в сумі 830046,30 грн, що підтверджується наявними у справі випискою по операціями щодо ОСББ «Аеропортівський» (а.с.47, т.1), виписками по рахунку відповідача (а.с.70-77, т.1), актом звірки відповідача за період з 01.10.2017 по 25.05.2020 (а.с.115, т.1). Також в матеріалах справи наявна копія листа відповідача від 31.01.2018 №3 (а.с.45, т.1), в якому останній просив позивача переплату в сумі 43184,00 грн по договору від 08.09.2016 №3578/1617-ТЕ-23 зарахувати в договір від 05.10.2017 №8035/1718-ТЕ-23 та як вбачається з виписки по операціям щодо відповідача (а.с.47, т.1), ці кошти позивачем були зараховані в рахунок погашення заборгованості по спірному періоду 31.01.2018.

Отже, заборгованість відповідача за спожитий у спірному періоді природний газ станом на день звернення позивача до суду складала 188292,33 грн. Після відкриття провадження у справі відповідачем спірну у цій справі основну заборгованість у сумі 188292,33 грн було погашено, що підтверджується наявними у справі: випискою по рахунку відповідача від 25.05.2020, за якою відповідач сплатив 88292,33 грн (а.с. 116-118, т.1); платіжним дорученням від 25.05.2020 №548, за яким відповідач сплатив 100000,00 грн (а.с.119, т.1). Обставина оплати відповідачем після відкриття провадження у справі основної заборгованості в розмірі 188292,33 грн стала підставою для закриття провадження у справі в цій частині вимог позивача.

Водночас, звертаючись до господарського суду з позовом до відповідача, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати вартості отриманого природного газу позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 33808,59 грн пені, 11821,42 грн 3% річних та 22817,61 грн інфляційних втрат. Розрахунок спірних сум пені та 3% річних здійснений позивачем за зобов`язаннями по кожному акту окремо в межах наступних спірних періодів:

1) за зобов`язаннями жовтня 2017 року: пеня та 3 % річних за період з 28.11.2017 по 07.12.2017;

2) за зобов`язаннями листопада 2017 року: пеня та 3% річних за період з 26.12.2017 по 30.01.2018;

3) за зобов`язаннями грудня 2017 року: пеня та 3% річних за період з 26.01.2018 по 20.03.2018; інфляційні нарахування за період лютий 2018 року;

4) за зобов`язаннями січня 2018 року: пеня та 3% річних за період з 27.02.2018 по 23.04.2018; інфляційні нарахування за період березня 2018 року;

5) за зобов`язаннями лютого 2018 року: пеня та 3% річних за період з 27.03.2018 по 12.06.2018; інфляційні нарахування за період квітень-травень 2018 року;

6) за зобов`язаннями березня 2018 року: пеня за період з 26.04.2018 по 25.10.2018; 3% річних за період з 26.04.2018 по 05.12.2019; інфляційні нарахування за загальний період травень 2018-листопад 2019;

7) за зобов`язаннями квітня 2018 року: пеня за період з 26.05.2018 по 25.11.2018; 3% річних з 26.05.2018 по 05.12.2019; інфляційні нарахування за період червень 2018-листопад 2019;

8) за зобов`язаннями травня 2018 року: пеня з 26.06.2018 по 25.12.2018; 3% річних з 26.06.2018 по 05.12.2019; інфляційні нарахування за період липень 2018-листопад 2019;

9) за зобов`язаннями червня 2018: пеня з 26.07.2018 по 25.01.2019; 3% річних з 26.07.2018 по 05.12.2019; інфляційні нарахування за період серпень 2018-листопад 2019;

10) за зобов`язаннями липня 2018: пеня з 26.08.2018 по 25.02.2019; 3% річних з 26.08.2018 по 05.12.2019; інфляційні нарахування за період вересень 2018-листопад 2019;

11) за зобов`язаннями серпня 2018: пеня з 26.09.2018 по 25.03.2019; 3% річних з 26.09.2018 по 05.12.2019; інфляційні нарахування за період жовтень 2018-листопад 2019;

12) за зобов`язаннями вересня 2018 року: пеня з 26.10.2018 по 25.04.2019; 3% річних за період з 26.10.2018 по 05.12.2019; інфляційні нарахування за період листопад 2018-листопад 2019.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Водночас, частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 233 ГК України, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позиція суду

Під час розгляду справи судом встановлена обставина порушення відповідачем зобов`язання за укладеним між сторонами договором постачання природного газу від 05.10.2017 №8035/1718-ТЕ-23, а саме в частині своєчасної сплати коштів за фактично спожитий природний газ у період жовтень 2017 вересень 2018 року. Оскільки ця бездіяльність відповідача суперечить вищевказаним нормам права та договору, позивачем правомірно заявлені до стягнення з відповідача пеня, 3% річних та індекс інфляції.

Розрахунки заявлених позивачем пені та 3% річних та індексу інфляції, які долучені позивачем до позовної заяви (а.с.26-32, т.1), судом перевірені, встановлено їх вірність, відповідність умовам договору та нормам законодавства України. При цьому відповідачем вказані розрахунки не заперечені.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення за ініціативою суду суми пені, що заявлена до стягнення з відповідача, суд, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає про таке.

Так, при зменшенні розміру пені, суд бере до уваги інтереси сторін, що заслуговують на увагу, і оцінює співвідношення розміру заявленої до стягнення пені, зокрема, із розміром збитків позивача. Якщо порушення зобов`язання відповідачем не потягло за собою значні збитки для інших господарюючих суб`єктів, то суд може з урахуванням інтересів сторін зменшити розмір належної до сплати пені. При цьому як необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій, так і розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

За своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягуються в разі порушення такого зобов`язання. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

При цьому наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Як встановлено судом відповідач є непідприємницьким товариством, створеним для здійснення функцій, визначених законом, не є кінцевим споживачем одержаного природного газу, а отже надходження коштів на рахунок відповідача та можливість погашення заборгованості за природний газ в цілому залежить від сплати мешканцями будинку на користь відповідача відповідних платежів.

Отже, з урахуванням цього, приймаючи до уваги неподання позивачем доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення грошових зобов`язань у спірних правовідносинах, та зважаючи на правовий статус відповідача, ступінь виконання основного зобов`язання (повне погашення заборгованості) та причини виникнення боргу, суд вважає доцільним зменшити розмір заявлених позивачем штрафних санкцій у вигляді пені, що підлягає стягненню з відповідача, до 50%. Таке зменшення розміру пені суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Крім цього, перевіривши розрахунок інфляційних нарахувань долучених позивачем до позову (а.с.26-32, т.1), суд, врахувавши висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19, визнає його обґрунтованим, а отже позов позивача в цій частині вимог слід задовольнити. При цьому суд зауважує, що при перевірці розрахунку позивача та здійсненні судом власного розрахунку суми інфляційних втрат, в межах визначеного позивачем періоду, судом встановлено, що застосування позивачем в окремих місяцях величини приросту індексу споживчих цін без заокруглення до десяткового числа після коми, не призвело до збільшення суми інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача. За цих обставин, з відповідача слід стягнути на користь позивача суму інфляційних нарахувань внаслідок прострочення грошового зобов`язання в розмірі 22817,61 грн.

Між цим судом не приймаються заперечення відповідача з приводу того, що заборгованість виникла внаслідок, зокрема, ухилення позивача від здійснення звіряння розрахунків, враховуючи наявні в матеріалах справи підписані між сторонами акти приймання-передачі природного газу, складені по кожному місяцю спірного періоду. Крім цього суд зауважує, що згідно з п. 6.5. договору звірка розрахунків між сторонами здійснюється протягом десяти днів з моменту вимоги однієї зі сторін, водночас докази, що наявні в матеріалах справи (а.с.142-146, т.1), свідчать про те, що відповідачем такі вимоги висунуті вже після подання позову позивачем.

Зауваження відповідача з приводу зволікання позивача від зарахування сплачених відповідачем 09.11.2017 коштів із зазначенням реквізитів попереднього договору від 08.09.2016 №3578/1617-ТЕ-23 судом також не приймаються, оскільки, як вбачається з розрахунку позивача та виписки по операціям з відповідачем, позивачем кошти в розмірі 43184,00 грн були зараховані в частину оплати по договору від 05.10.2017 №8035/1718-ТЕ-23 на підставі листа відповідача від 31.01.2018, що цілком відповідає положенням п.6.2. договору.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, заявлені до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Аеропортівський, підлягають частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача пеню в сумі 16904,30 грн, 3% річних в сумі 11821,42 грн та інфляційні втрати в сумі 22817,61 грн.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У п. 4.3. постанови від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України" пленум Вищого господарського суду України роз`яснив, що у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Приймаючи до уваги вищезазначене, з огляду на те, що спір між сторонами виник внаслідок неправильних дій відповідача, витрати по сплаті судового збору покладаються на Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Аеропортівський» пропорційно розміру задоволених вимог позивача. Між цим суд зауважує, що судовий збір від суми основного боргу, провадження про стягнення якого закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору, на відповідача судом не покладається, водночас, суд роз`яснює, що позивач не позбавлений права звернутись до суду з відповідним клопотанням про повернення на його користь з бюджету частини сплаченого позивачем судового збору, а саме в розмірі 2824,38 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 191,232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Аеропортівський (вул. Старицького, буд. 20/1, м. Одеса, 65036, ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ) пеню в сумі 16904 /шістнадцять тисяч дев`ятсот чотири/ грн 30 коп, 3% річних в сумі 11821 /одинадцять тисяч вісімсот двадцять одну/грн 42 коп, інфляційні втрати в сумі 22597 /двадцять дві тисячі п`ятсот дев`яносто сім/грн 03 коп та судовий збір в сумі 1023 /одну тисячу двадцять три/грн 41 коп.

3. В іншій частині відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України, з врахуванням положень п. 4 Розділу Х Прикінцеві положення ГПК України.

Повне рішення складено 13 липня 2020 р.

Суддя Д.О. Бездоля