РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.06.2020Справа № 910/3141/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Дьогтяр О.О., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Середземноморські Авіалінії»

про стягнення 44 097,66 грн

за участю представників сторін:

від позивача Андрієвська О.В. (довіреність № 146 від 04.06.2020, адвокат)

від відповідача не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Середземноморські Авіалінії» (далі - відповідач) про стягнення 44 097,66 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач постався на неналежне виконання відповідачем його обов`язку своєчасно та в повному обсязі оплатити електричну енергію, поставлену позивачем на виконання умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 420010470 від 01.01.2019.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 44 097,66 грн, з яких: 39 689,58 грн - основний борг, 3 576,94 грн - пеня, 434,13 грн - 3% річних, 397,01 грн - інфляційна складова боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2020 відкрито провадження у справі № 910/3141/20 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначене 07.04.2020.

07.04.2020 до суду надійшло подане позивачем клопотання про відкладення розгляду справи.

Судове засідання, призначене на 07.04.2020, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2020 повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія», як позивача, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Українсько-Середземноморські Авіалінії», як відповідача, про призначення розгляду справи на 07.05.2020.

29.04.2020 до суду надійшло подане позивачем клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2020 повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія», як позивача, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Українсько-Середземноморські Авіалінії», як відповідача, про призначення розгляду справи на 02.06.2020.

20.05.2020 до суду надійшли подані позивачем додаткові пояснення щодо розрахунків заявлених до стягнення штрафних санкцій та матеріальних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія», як позивача, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Українсько-Середземноморські Авіалінії», як відповідача, про призначення розгляду справи на 16.06.2020.

У судовому засіданні 16.06.2020 представник позивача заявлені ним позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у жодне судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 16.06.2020 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

01.01.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українсько-Середземноморські Авіалінії» (за договором - Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська обласна Енергопостачальна компанія» (за договором - Постачальник) укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 420010470 (далі - Договір), який є публічним договором приєднання, текст публічного договору розміщений на веб-сайті Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія».

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (надалі - ПРРЕЕ).

Так, пунктом 1.2.7. ПРРЕЕ встановлено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» є електропостачальником та отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, що підтверджується постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 429 від 14.06.2018.

Пунктом 1.2.15. ПРРЕЕ встановлено, що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

П.п. 3.1.5. п. 3.1. Правил НКРЕКП передбачено, що Електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах та на сайті Регулятора.

Відповідно до п.п. 3.1.7. п. 3.1. Правил НКРЕКП, Договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку.

Так, враховуючи зазначені вимоги, Договір укладений на умовах, які розроблені електропостачальником та опубліковані на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія», без викладення його в паперовій формі. Судом встановлено, що факт укладення Договору підтверджується діями відповідача, які спрямовані на виконання його умов, зокрема, споживання електричної енергії та оплата виставлених рахунків.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), за договором постачання енергетичними га іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

За загальним правилом, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

Частина 1 ст. 205 ЦК України передбачає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Таким чином, судом встановлено, що споживач (відповідач) прийняв пропозицію щодо укладення договору на умовах розроблених Електропостачальником шляхом споживання електричної енергії та оплати виставлених рахунків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями ст. 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Приєднавшись до Договору, відповідач взяв на себе договірні зобов`язання, зокрема, здійснювати оплату вартості електричної енергії.

Положеннями п. 2.1. Договору, за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 5.1. Договору Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку) затвердженої Регулятором, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є Додатком № 3 до цього Договору.

Згідно з п. 5.7. Договору ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату спожитої електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.

Розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць (п. 5.8. Договору).

Пунктом 5.9. Договору передбачено, що розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника. При цьому, Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок Постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок Постачальника зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Відповідно до п. 5.10 Договору оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються Постачальником Споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені Сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Згідно з п. 5.13 Договору споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії через Постачальника, із зазначенням обраного способу оплати в комерційній пропозиції. При виставленні рахунку за спожиту електричну енергію Споживачу Постачальник зобов`язаний окремо вказувати нарахування за послугу з розподілу електричної енергії.

Пунктом 5.16 Договору, у разі отримання субсидії та/або пільг з оплати електричної енергії Споживач повинен здійснити оплату в рамках цього Договору на підставі встановленого Порядку, згідно з яким визначається належність побутового споживача до категорії вразливих споживачів.

Інформація про наявність пільг станом на дату укладення цього Договору повинна бути зазначена в заяві-приєднанні. Інформація про можливість надання пільг за цим Договором зазначається в комерційній пропозиції. Якщо в майбутньому споживач або члени його сім`ї отримують право на пільги з оплати електричної енергії, споживач повинен негайно звернутися до Постачальника з письмовою заявою та необхідними документами.

Комерційна пропозиція, яка є Додатком № 3 до цього Договору, має містити наступну інформацію: ціни (тарифи) на електричну енергію, у тому числі диференційовані ціни (тарифи), або інший вид тарифу згідно з тарифною політикою Постачальника; спосіб оплати (необхідно обрати лише один з варіантів: попередня оплата, по факту, плановий платіж); термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та термін його оплати; визначення способу оплати послуг з розподілу через Постачальника з наступним здійсненням оплати цих послуг Постачальником оператору системи розподілу; розмір пені за порушення строку оплати та/або штраф; розмір компенсації споживачу за недодержання Постачальником комерційної якості послуг; термін дії договору та умови пролонгації; можливість надання пільг, субсидії.

Після прийняття споживачем комерційної пролонгації Постачальника, внесення змін до неї можливе лише за згодою сторін або у порядку встановленому чинним законодавством.

Відповідно до п. 6.2. Договору, споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору.

Згідно з умовами Комерційної пропозиції, яка є Додатком № 3 до Договору, при розрахунку плати за спожиту електричну енергію, застосовується тариф згідно Постанови НКРЕКП від 26.02.2015 № 220 у порядку, затвердженому Регулятором.

Відповідно до п. 1.2.15. Правил роздрібного ринку електричної енергії, - укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил.

Пунктом 3.1.10. НКРЕКП передбачено, що Споживач має право вільно обирати електропостачальників.

Споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником (п. 6.1.1. ПРРЕЕ).

Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за Договором про постачання електричної енергії протягом періоду з січня по грудень 2019 року виконував належним чином, відповідачем доказів протилежного суду не надано. Натомість, відповідач, всупереч п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 5.5.5. ПРРЕЕ, а також умовам укладеного між сторонами Договору не оплатив електричну енергію, спожиту протягом вказаного періоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 633 ЦК України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

За приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Згідно з ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», Споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Статтею 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що Оператор системи розподілу, зокрема, забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил, ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Пунктом 2.3.11. ПРРЕЕ встановлено, що комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Кодексу комерційного обліку та цих Правил. Постачальник послуг комерційного обліку забезпечує зняття показів засобів вимірювальної техніки відповідно до Кодексу комерційного обліку (п. 2.3.14. ПРРЕЕ).

Принципи організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії України, права та обов`язки сторін стосовно організації комерційного обліку електричної енергії та отримання точних і достовірних даних комерційного обліку для здійснення комерційних розрахунків визначаються Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим Постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018 (далі - ККОЕЕ).

Відповідно до пп. 6.1. п. 6. Розділу XIII «Перехідні положення» ККОЕЕ обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться постачальником послуг комерційного обліку та/або оператором мережі, та/або споживачем щомісяця відповідно до умов договору.

Згідно пп. 7.1. п 7. Розділу XIII «Перехідні положення» ККОЕЕ до моменту запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через центральну інформаційно-комунікаційну платформу визначення обсягів електричної енергії для поточних розрахунків на ринку виконують оператори електричної мережі.

З огляду на вищевикладені положення чинного законодавства України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» не здійснює функції з обліку електричної та не визначає обсяги спожитої електричної енергії Споживачами. В силу покладених на електропостачальника функцій та обов`язків, Позивач не здійснює фіксацію (зйом) показників електролічильників, не визначає обсяг проданої електричної енергії.

Пунктом 4.3. ПРРЕЕ встановлено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Відповідно до п. 4.3. ПРРЕЕ, Приватним акціонерним товариством «Київобленерго», (ідентифікаційний код 23243188, оператор системи розподілу та адміністратор комерційного обліку) було надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» інформацію про обсяг спожитої електричної енергії відповідачем. На підставі отриманих даних від ПрАТ «Київобленерго» позивачем сформовані рахунки для відповідача за електроенергію, спожиту протягом січня-грудня 2019 року.

Так, у відповідь на звернення позивача № 49 від 10.01.2020 ПрАТ «Київобленерго» склало довідку № 20-1-98 від 05.02.2020, у якій підтвердило, що фактичний обсяг розподіленої відповідачеві електричної енергії протягом спірного періоду з січня по грудень 2019 року становить 15 369 кВт*год (у січні - 662 кВт*год, у лютому - 662 кВт*год, у березні - 598 кВт*год, у квітні - 662 кВт*год, у травні - 641 кВт*год, у червні - 662 кВт*год, у липні - 641 кВт*год, у серпні - 662 кВт*год, у вересні- 662 кВт*год, у жовтні- 641 кВт*год, у листопаді - 7320 кВт*год, у грудні - 1556 кВт*год).

Судом встановлено, що загальна вартість спожитої протягом спірного періоду з січня по грудень 2019 року відповідачем електричної енергії становить 39 689,58 грн, що підтверджується рахунками-фактурами (з відображенням нарахувань, тарифів та суми боргу) № від 29.01.2019, № від 28.02.2019, № від 30.03.2019, № від 30.04.2019, № від 29.05.2019, № від 30.06.2019, № від 31.07.2019, № від 30.08.2019, № від 27.09.2019, № від 30.10.2019, № від 21.11.2019, № від 26.12.2019, а також актами приймання-передавання електричної енергії № А- від 30.01.2019, № А- від 28.02.2019, № А- від 31.03.2019, № А- від 30.04.2019, № А- від 31.05.2019, № А- від 30.06.2019, № А- від 31.07.2019, № А- від 31.08.2019, № А- від 30.09.2019, актом звіряння розрахунків від 11.10.2019 (за частину спірного періоду з січня по вересень 2019 року).

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено факт споживання відповідачем активної енергії за період з січня по грудень 2019 року на суму 39 689,58 грн. Відповідачем доказів оплати вказаної заборгованості суду не надано.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 39 689,58 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 3 576,94 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідач електричну енергію, спожиту ним протягом 2019 року, не оплатив, відтак допустив порушення зобов`язання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Пункт 5.11 Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати за цим Договором. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Відповідно до положень Комерційної пропозиції «Універсал», яка є Додатком № 3 до Договору, пеня та/або штраф встановлені у розмір подвійної облікової ставки Національного банку України (НБУ). Споживач також зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення.

Здійснивши власний розрахунок пені з урахуванням періодів нарахування, визначних позивачем для заборгованості за кожний окремий місяць спірного періоду, суд встановив, що її розмір становить 3 575,14 грн, тобто є меншим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Отже, вимога про стягнення з відповідача пені заявлена позивачем правомірно та обґрунтовано, проте підлягає задоволенню у розмірі визначеному судом, а саме в розмірі 3 575,14 грн.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 434,13 грн та інфляційну складову боргу в розмірі 397,01 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних з урахуванням періодів нарахування, визначених позивачем для заборгованості, за кожний окремий місяць спірного періоду, суд встановив, що їх розмір становить 433,91 грн, тобто є меншим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Отже, вимога про стягнення з відповідача 3% річних заявлена позивачем правомірно та обґрунтовано, проте підлягає задоволенню у розмірі визначеному судом, а саме в розмірі 433,91 грн.

Здійснивши власний розрахунок інфляційної складової боргу з урахуванням періодів нарахування, визначних позивачем для заборгованості за кожний окремий місяць спірного періоду, суд встановив, що її розмір становить 231,12 грн, тобто є меншим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Отже, вимога про стягнення з відповідача інфляційної складової боргу заявлена позивачем правомірно та обґрунтовано, проте підлягає задоволенню у розмірі визначеному судом, а саме в розмірі 231,12 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 39 689,58 грн, пені в розмірі 3 575,14 грн, 3% річних в розмірі 433,91 грн та інфляційної складової боргу в розмірі 231,12 грн.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Середземноморські Авіалінії» ( 04116, м. Київ, вул. Шулявська, буд. 7, ідентифікаційний код 30180773) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 8В, ідентифікаційний код 42094646) основний борг у розмірі 39 689,58 грн (тридцять дев`ять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять грн 58 коп.), пеню в розмірі 3 575,14 грн (три тисячі п`ятсот сімдесят п`ять грн 14 коп.), 3% річних в розмірі 433,91 грн (чотириста тридцять три грн 91 коп.), інфляційну складову боргу в розмірі 231,12 грн (двісті тридцять одна грн 12 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 094,00 грн (дві тисячі дев`яносто чотири грн 00 коп.).

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 13.07.2020.

Суддя О.Г. Удалова