РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2020 року м. Чернігівсправа № 927/193/20
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Ноувен М.П.,

за участю секретаря судового засідання Одинець І.М.;

розглянув матеріали справи № 927/193/20

за позовом: Концерну "Віськторгсервіс",

вул. Молодогвардійська, 28а, м. Київ, 03151;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління забезпечення реалізації повноважень у Чернігівській області Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях,

пр-т Миру, 43, м. Чернігів, 14000;

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Фоміна Андрія Володимировича,

АДРЕСА_1 ;

про витребування майна;

за участю:

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

третьої особи: не з`явився;

Позивач - Концерн "Військторгсервіс" звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Фоміна Андрія Володимировича про витребування з чужого незаконного володіння та зобов`язати Фізичну особу - підприємця Фоміна Андрія Володимировича повернути Концерну "Військторгсервіс" за актом приймання-передачі нерухоме майно-будівлю магазину "Молочний" площею 146,7 кв.м, що розташована за адресою: Чернігівська обл., смт. Гончарівське, вул. Танкістів, 18.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 13.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.04.2020, встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 13.04.2020 залучено до участі у справі третю особу - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області; підготовче засідання відкладено.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.05.2020 продовжено підготовче провадження на 30 днів - до 11.06.2020, призначено підготовче засідання на 20.05.2020.

20.05.2020 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання до 03.06.2020.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03.06.2020 замінено третю особу - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області правонаступником - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 10.06.2020.

У судовому засіданні 10.06.2020 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи по суті на 22.06.2020.

У судовому засіданні 22.06.2020 судом оголошено перерву до 15.07.2020.

У судовому засіданні 15.07.2020 судом оголошено перерву до 15 год.00хв.

У зв`язку з неявкою представників сторін у судове засідання після оголошеної перерви, судом підписано вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 240 ГПК України.

Заяви та клопотання учасників справи.

09.04.2020 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов від 07.04.2020, відповідно до якого відповідач проти позовних вимог заперечив у повному обсязі.

Крім того, у відзиві на позов відповідачем заявлено клопотання про визнання причин пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву поважними та поновити строк для подання відзиву.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 13.04.2020 клопотання відповідача про поновлення пропущеного строку для подання відзиву задоволено.

07.04.2020 до Господарського суду Чернігівської області від Військової прокуратури Чернігівського гарнізону надійшла заява № 14-802вих20 від 02.04.2020 про вступ прокурора у справу.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 20.05.2020 відмовлено у задоволенні заяви військового прокурора Чернігівського гарнізону про вступ у справу.

18.05.2020 від відповідача до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03.06.2020 відмовлено у задоволенні клопотання Фізичної особи - підприємця Фоміна Андрія Володимировича про зупинення провадження у справі.

22.06.2020 до Господарського суду Чернігівської області від представника відповідача - адвоката Олійника С.А. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 927/193/20 до розгляду справи № 927/307/20 за позовом ФОП Фоміна А.В. до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача - Концерн «Військторгсервіс» про визнання договору оренди поновленим.

У судовому засіданні 22.06.2020 суд протокольно постановив ухвалу про залишення поданого представником відповідача клопотання про зупинення провадження у справі без розгляду на підставі ч.2 ст. 207 ГПК України.

Позивачем у процесі розгляду справи подавались клопотання про розгляд справи без участі представника.

Клопотання позивача задоволені судом.

15.07.2020 представником відповідача адвокатом Олійником С.А. подана заява про призначення судового засідання на іншу дату.

Своє клопотання представник відповідача обґрунтовує тим, що у судове засідання, призначене на 15.07.2020, не має можливості з`явитись по причині хвороби.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах "ФПК "ГРОСС" проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "Гержик проти України") суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту, з урахуванням основних засад (принципів) господарського судочинства, встановлених ст. 2 ГПК України.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції", "Смірнова проти України").

При цьому суд зазначає, клопотання про перенесення судового засідання подано представником відповідача без надання підтверджуючих документів хвороби (листка тимчасової непрацездатності), безпосередньо від відповідача - Фізичної особи - підприємця Фоміна Андрія Володимировича клопотання про перенесення судового засідання до суду не надходило.

З урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає підстав для перенесення судового засідання у справі.

Отже, клопотання представника відповідача про перенесення судового засідання задоволенню не підлягає.

Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

Позиції учасників справи.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що всупереч п.1.1.,5.10.,10.1.,10.9.,10.10. договору оренди від 01.07.2016 № 90-16 та ст. 17, 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 759,763,785 ЦК України, відповідач утримуване нерухоме майно не повернув, приміщення будівлі магазину "Молочний" площею 146,7 кв.м, що розташоване за адресою: Чернігівська обл., смт. Гончарівське, вул. Танкистів,18 не звільнив.

У письмових поясненнях від 13.05.2020 позивач зазначає, що Концерн «Військторгсервіс» є належним позивачем у справі, оскільки відповідно до умов договору відповідач зобов`язаний повернути майно саме балансоутримувачу - Концерну «Військторгсервіс».

Порушення охоронюваних законом прав та інтересів і є підставою для звернення до суду, що і було здійснено позивачем.

Крім того, позивач посилається на безпідставність тверджень відповідача щодо неповідомлення останнього про припинення договору.

Так, позивач зазначає, що листом № 18-04-01548 від 16.05.2019 РВ ФДМУ по Чернігівській області повідомило відповідача про відмову Міністерства оборони України у продовженні спірного договору та запропонувало повернути орендоване майно балансоутримувачу.

Аналогічний лист направлявся відповідачу і балансоутримувачем.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечив, посилаючись на наступне:

Концерн «Військторгсервіс» не є належним позивачем по справі, оскільки власником об`єкта є держава, договір оренди укладався з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області, а Концерн «Військторгсервіс» наділений правом господарського відання.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди про його припинення чи зміну його умов не заявило і він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

При цьому відповідач зазначає, що з позовної заяви і доданих до неї документів не вбачається хто, коли і в який спосіб повідомляв орендаря про відсутність волевиявлення на продовження договору оренди та не надано жодних належних, допустимих доказів вручення таких повідомлень.

З огляду на правові висновки Верховного Суду недостатньо самого лише факту направлення повідомлення орендарю і саме Орендодавець повинен довести обставини не вручення повідомлення про припинення договору оренди.

Крім того, відповідач зазначив, що він використовував і використовує майно відповідно до умов Договору оренди відповідно до його призначення, своєчасно і у повному обсязі сплачував і сплачує орендну плату, що підтверджується платіжними дорученнями.

Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача в своїх письмових поясненнях зазначила наступне:

Строк дії договору завершився 29.06.2019, останнім можливим днем для повідомлення орендаря про відмову в продовженні дії договору оренди є 29.07.2019.

Листами № 18-04-01548 від 16.05.2019 та № 18-04-02060 від 01.07.2019 РВ ФДМУ по Чернігівській області повідомило ФОП Фоміна А.В. про припинення договору оренди та необхідність повернення орендованого майна.

Лист від 16.05.2019 направлявся відповідачу простою кореспонденцією, лист від 01.07.2019 направлявся рекомендованим поштовим відправленням зі зворотним повідомленням про вручення. Проте, вказане поштове відправлення було повернуто до РВ ФДМУ без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Отже, РВ ФДМУ по Чернігівській області належним чином повідомило орендаря про припинення договору оренди, виконало вимоги ст. 17 Закону України № 2269-ХІІ, а тому договір № 90-16 є припиненим з 30.06.2019.

Крім того, третя особа зазначає: враховуючи, що Концерн «Військторгсервіс» наділений правом господарського відання спірним державним майном та з огляду на положення п. 10.10. Договору, позивач має право вимагати повернення спірного майна від орендаря та вимагати підписання відповідачем акта приймання -передавання. Безпідставне утримання майна відповідачем після закінчення дії договору оренди порушує права Концерну «Військторгсервіс» на володіння та розпорядження державним майном, яке перебуває в його господарському віданні.

За таких обставин, твердження відповідача, викладені у відзиві на позов не заслуговують на увагу, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Перелік доказів.

Позивачем на підтвердження своїх вимог надано копії:

договору оренди від 01.07.2016 № 90-16,

акта приймання-передачі від 01.07.2016,

листа № 142 від 30.07.2019,

листа № 148 від 02.08.2019,

листа № 11-04-02621 від 22.08.2019,

акта обстеження об`єктів, що були надані в оренду № 164 від 21.08.2019,

Положення Про Філію «Війсьторг» Концерну «Військторгсервіс»,

Статут Концерну «Військторгсервіс».

Відповідачем на підтвердження заперечень надано:

відзив на позов,

копії платіжних доручень,

копію листа № 08/04 від 03.08.2019.

Обставини справи встановлені судом. Оцінка аргументів та нормативно -правове обґрунтування.

Відповідно до п. 1 «Положення про Міністерство оборони України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671 (у редакції постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 730), Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1.1. Статуту Концерну «Військторгсервіс» (далі - Статут), затвердженого Міністром оборони України 15.11.2018, визначено, що Концерн «Військторгсервіс» (далі - Концерн) є державним господарським об`єднанням, заснованим на державній власності у формі концерну, Концерн належить до сфери управління Міністерства оборони України (далі - уповноважений орган управління).

Майно Концерну є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Реалізуючи право господарського відання Концерн володіє, користується та розпоряджається майном відповідно до мети своєї діяльності на свій розсуд і в порядку, що не суперечить чинному законодавству України (п.4.2. Статуту).

Відповідно до п.5.1. Статуту Концерн має право в установленому порядку від свого імені укладати договори (угоди), вчиняти інші правочини, набувати майнових та немайнових прав, виконувати зобов`язання, бути позивачем та відповідачем у суді відповідно до законодавства.

Концерн має право передавати під заставу майнові об`єкти, що належать до основних фондів, здавати в оренду цілісні майнові комплекси структурних одиниць, підрозділів, філій, цехів, нерухоме майно, а також інше індивідуально визначене майно (устаткування, транспорті засоби, інвентар та інші матеріальні цінності, які йому належать) згідно з вимогами чинного законодавства України за попередньою згодою уповноваженого органу управління (п.4.16 Статуту).

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно - магазин «Молочний», загальною площею - 146,7 кв.м, належить на праві державної власності Державі Україна в особі концерну «Військторгсервіс» з правом господарського відання, форма власності державна, частка власності 1/1, дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 25.02.2010 Гончарівською селищною радою.

Відповідно до п.1.1 договору оренди нерухомого майна №90-16 від 01.07.2016 (далі - Договір), укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Чернігівській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, (орендодавець за договором) та ФОП Фоміним А.В. (відповідач у справі, орендар за договором), орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування без права передачі у суборенду, приватизації (викупу) орендарем або третіми особами державне нерухоме майно - будівлю магазину «Молочний» площею 146,7 кв.м., розташовану за адресою: Чернігівська область, Чернігівській район, смт. Гончарівське, вул. Танкістів, 18 (реєстровий номер 33689922.36.ААААЕВ285) (далі - майно), що перебуває на балансі Філії «Військторг» Концерну «Військторгсервіс» (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 31.03.2016 і становить за незалежною оцінкою 207199,11 грн.

За умовами п.1.2 Договору майно передається в оренду для здійснення роздрібної торгівлі непродовольчими товарами та продовольчими товарами, в тому числі підакцизної групи.

Відповідно до п.2.1 Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення у орендаря права власності на це майно, власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди (п.2.2 Договору).

Відповідно до розділу 3 Договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року №786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - травень 2016 року 3250,95 грн (п.3.1. договору). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку визначеному законодавством (п.3.2 Договору).

За умовами п. 5.10. Договору орендар зобов`язується у разі припинення або розірвання договору повернути балансоутримувачу орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини Орендаря.

Відповідно до п. 10.1 Договору його укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 01.07.2016 по 29.06.2019 включно.

За приписами п. 10.6 Договору, чинність цього договору припиняється внаслідок: - закінчення строку, на який його було укладено; - загибелі орендованого майна; - достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду; - у разі смерті Орендаря.

У п.10.9 Договору сторони встановили, що у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

Договір підписаний сторонами та скріплений їх печатками, що свідчить про набрання ним чинності, що також не оспорювалось сторонами в ході розгляду справи.

Договір погоджено з балансоутримувачем, про що свідчить підпис начальника філії «Військторг» Концерну «Військторгсервіс» та скріплений печаткою філії.

Відповідно до акту приймання-передачі від 01.07.2016, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування без права передачі у суборенду, приватизації (викупу) орендарем або третіми особами державне нерухоме майно - будівлю магазину «Молочний» площею 146,7 кв.м, розташованої за адресою: Чернігівська область, Чернігівській район, смт. Гончарівське, вул. Танкістів,18 (реєстровий номер 33689922.36.ААААЕВ285) (далі - майно), що перебуває на балансі філії «Військторг» Концерну «Військторгсервіс» (далі - Балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 31.03.2016 і становить за незалежною оцінкою 207 199,11грн.

Акт підписано також балансоутримувачем, про що свідчить підпис начальника філії «Військторг» Концерну «Військторгсервіс», скріплений печаткою філії.

05.04.2019 ФОП Фомін А.В. звернувся до Регіонального відділення ФДМУ по Чернігівській області з заявою про продовження строку дії Договору.

08.04.2019 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області звернулось з листом за №07-04-01125 до Міністерства оборони України про надання висновків про можливість продовження Договору на новий термін.

26.04.2019 Міністерство оборони України повідомило Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області листом за №503/9/3822 (на №07-04-01125 від 08.04.2019) про те, що за інформацією, наданою Концерном «Військторгсервіс», майно, яке знаходиться за адресою: Чернігівська область, Чернігівській район, смт. Гончарівське, вул. Танкістів, 18, обліковується на балансі філії «Військторг» Концерн «Військторгсервіс» і планується використовувати у власній господарській діяльності. Міністерство оборони України не погоджує пролонгацію договору оренди.

01.07.2019 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області, як Орендодавець, листом за №18-04-02060 повідомило ФОП Фоміна А.В. про припинення орендних відносин, відсутність наміру продовжувати Договір та просило терміново повернути об`єкт оренди Балансоутримувачу.

Вказаний лист 02.07.2019 направлявся ФОП Фоміну А.В. за адресою: 15558, Чернігівська область, Чернігівський район, смт Гончарівське, вул. Танкістів, буд 9-А рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за №426 та повернувся відправнику 06.08.2019 з причин «за закінченням встановленого строку зберігання».

У судовому засіданні 22.06.2020 під час огляду оригіналу повідомлення про вручення за №426 встановлено, що лист за №18-04-02060 від 01.07.2019 направлявся Відповідачу двічі, а саме 02.07.2019 (відмітка про не вручення) та повторно 27.07.2020.

30.07.2019 Балансоутримувач листом за №142 звернувся до ФОП Фоміна А.В., зазначив про припинення строку дії Договору та повідомив, що на виконання доручення Концерну про покладення мобілізаційного завдання Міністерства оборони України з задоволення (забезпечення) потреб Збройних Сил України, інших військових формувань в особливий період Філія планує проведення ремонтних робіт у приміщенні магазину «Молочний» для подальшого використання у своїй господарській діяльності. Не звільнене приміщення вважає самозахватом і в разі не повернення приміщення Балансоутримувачу 01.08.2019 буде складено акт про приймання та оприбуткування на позабалансовий рахунок майна, що знаходиться в приміщенні.

Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права у зв`язку з невиконанням умов договору відповідачем.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За юридичною природою вказаний договір є договором оренди державного майна, відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню, зокрема, положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Господарського кодексу України (далі - ГК України), Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Стаття 759 ЦК України кореспондується зі статтею 283 ГК України, якою визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Факт приймання-передачі майна в оренду підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передачі орендованого нерухомого майна від 01.07.2016.

Відповідно до частини 1 статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Пунктом 10.1 Договору сторони погодили строк дії Договору, а саме до 29.06.2019 включно.

Пунктом 1 частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Отже, строк дії Договору оренди сплив 29.06.2019.

За ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були ним передбачені.

Тобто, для продовження дії договору оренди на підставі ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування орендованим майном; відсутнє письмове повідомлення однієї зі сторін договору, у встановлений строк про припинення або зміну умов договору.

Отже, Закон, для автоматичного продовження договору оренди державного та комунального майна, передбачає особливість - відсутність заяви (повідомлення) однієї із сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №906/742/18, від 22.10.2019 у справі №910/3705/19, від 31.10.2019 у справі №905/2018/18.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Чернігівській області, як Орендодавець, листом за №18-04-02060 від 01.07.2019 повідомило ФОП Фоміна А.В. про припинення орендних відносин та відсутність наміру продовжувати термін дії Договору.

Зазначений лист був направлений Відповідачу рекомендованою кореспонденцією 02.07.2019.

Відповідно до ч.1 статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з пунктом 2 статті 26 та пунктом 1 статті 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно зі ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про продовження строку дії договору оренди на 2 роки 364 дні виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджуються наміри як титульного володільця так і орендодавця - ФДМУ про припинення дії Договору без подальшої пролонгації.

Цивільний кодекс України передбачає можливість автоматичної пролонгації договору найму в разі відсутності заперечень як зі сторони наймодавця, так і зі сторони наймача.

При цьому пріоритетним критерієм при вирішенні питання пролонгації договору оренди є перш за все відсутність заперечення орендодавця.

У строк, визначений чинним законодавством, орендодавець підтвердив свою позицію щодо не продовження з відповідачем правовідносин оренди.

Крім того, Балансоутримувач також підтвердив свою позицію щодо використання майна у цілях Міністерства оборони України та відмови в продовження строку дії Договору.

Суд звертає увагу, що згідно з п.10.4. Договору продовження терміну дії договору оформлюється додатковим договором, проект якого погоджується з органом управління майном та є невід`ємною частиною договору.

Зазначений Договір про продовження терміну дії договору суду не наданий.

Суд критично оцінює заперечення відповідача про те, що він не отримував від позивача листа від 01.07.2019, оскільки, як свідчать матеріали справи, відповідач вказаний лист в установлений строк Правилами поштового зв`язку не отримав, лист повернуто позивачу - «за закінченням строку зберігання».

Господарський суд вважає, що не отримання відповідачем кореспонденції від орендодавця на протязі місяця (з 02.07.2019 по 06.08.2019), не забезпечення належних умов щодо своєчасного отримання кореспонденції, яка надходить на адресу, визначену самим відповідачем - ФОП Фоміним А.В. (вул. Танкістів,9-А, смт. Гончарівське, Чернігівський р-н, Чернігівська обл.), зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Негативні наслідки неодержання орендарем (у тому числі фізичною особою-підприємцем) звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на орендаря (у тому числі на фізичну особу-підприємця), а факт наявності відповідної заяви орендодавця та доказів її належного надсилання орендарю свідчить про добросовісне звернення орендодавця до орендаря, а відтак і про припинення договірних відносин між сторонами відповідно до приписів чинного законодавства.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 910/719/19.

Щодо посилань Відповідача на висновки, викладені Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду в постановах від 3 квітня 2019 року у справі № 911/928/18, від 5 червня 2018 року у справі № 904/7825/17, від 12 червня 2018 року у справі № 910/15387/17, від 29 травня 2018 року у справі № 923/854/17, суд зазначає, що з аналізу їх змісту вбачається, що постанови в цих справах ухвалені за різних установлених судами обставин і питання щодо продовження договору оренди у зв`язку з неотриманням орендарем кореспонденції, направленої належним чином, не було предметом дослідження суду.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі №910/719/19, про що зазначено у постанові від 19.05.2020.

За таких обставин, суд доходить висновку, що Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності припинив дію 29.06.2019 у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Орендодавець у строк, визначений ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», а саме 01.07.2020 звернувся до Відповідача про відмову в продовженні договору оренди.

Отже, Договір пролонгований не був.

Із положень статті 785 ЦК України вбачається, що обов`язок щодо повернення речі у наймача виникає у разі припинення договору найму.

Оскільки доказів повернення спірного об`єкта оренди відповідачем за актом приймання-передачі до матеріалів справи не подано, судом встановлено, що відповідач без належної правової підстави користується державним майном - нерухомим майном - будівлею магазину «Молочний», площею 146,7 кв.м, що знаходиться за адресою Чернігівська область, Чернігівській район, смт. Гончарівське, вул.Танкістів, 18, чим безпідставно порушує права власника в особі Позивача та орендодавця.

Зважаючи на вищевикладене, спірне нерухоме майно державної форми власності після закінчення строку договору оренди безпідставно перебуває у володінні відповідача.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність правових підстав для повернення спірного майна балансоутримувачу, як це передбачено Договором.

Щодо посилання Відповідача на докази щодо здійснення оплат за оренду приміщення після 29.06.2019, то такі докази не свідчать про погодження сторонами умови про продовження строку дії договору на новий період, оскільки, як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.09.2019 у справі № 911/2671/18, виставлення позивачем рахунків на сплату платежів за користування майном та прийняття оплат, не можна розцінювати як згоду орендодавця на пролонгацію договору оренди, оскільки відповідач зобов`язаний сплачувати кошти за фактичне користування майном. Здійснення платежів також не є підставою продовження договору, термін дії якого закінчився.

Щодо вибраного позивачем способу захисту його порушеного права, суд зазначає наступне.

Предметом позову у справі, що розглядається, є вимога про повернення майна за актом прийому-передачі, яку суд розцінює як вимогу про зобов`язання підписання акту приймання передачі.

Стаття 16 ЦК України визначає шляхи захисту цивільних прав та інтересів.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд звертає увагу на те, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч.1 ст. 785 ЦК України). Таким чином, повернення майна наймодавцеві є обов`язком наймача. Певному обов`язку завжди кореспондує відповідне право іншої сторони, а не її обов`язок.

По суті, предмет позову у вигляді спонукання відповідача до прийняття майна з орендного користування та підписання акта приймання-передачі є (а) зверненням за захистом не права, а обов`язку, (б) примушенням особи до вчинення дії, яка є її правом, а не обов`язком.

Крім того, обраний позивачем спосіб захисту цивільного права не передбачено законом, оскільки він не підпадає під примусове виконання обов`язку в натурі, передбачене пунктом 5 частини другої ст.16 ЦК України.

Тому суд вважає, що вимога в частині підписання акту приймання передачі задоволенню не підлягає.

Зазначена правова позиція зазначена у постанові Великої Палати Верховного Суду, від 27.11.2018 у справі № 905/2260/17.

Разом з тим, господарський суд звертає увагу, що Позивачем заявлено дві вимоги.

Крім вимоги про зобов`язання повернути Концерну "Військторгсервіс" за актом приймання-передачі нерухоме майно-будівлю магазину "Молочний" площею 146,7 кв.м, що розташований за адресою: Чернігівська обл., смт. Гончарівське, вул. Танкістів, 18 у зв`язку з закінчення строку дії договору (зобов`язальний позов), Позивачем заявлена вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння на підставі ст. 387 ЦК України, що є віндикаційним позовом.

У даному випадку Позивач, звертаючись з вимогою на підставі ст. 387 ЦК України, в цій частині не правильно вибрав спосіб захисту своїх порушених прав.

Наявність між сторонами і балансоутримувачем (титульним володільцем, позивачем у справі) зобов`язальних правовідносин виключає можливість пред`явлення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки передання майна в користування особі, яка зобов`язалась повернути це майно після закінчення строку, на який воно передане, але не виконує цього обов`язку, базується на умовах укладеного між сторонами договору, що був погоджений із позивачем та регулюється відповідно розділом Зобов`язальні правовідносини книги п`ятої Цивільного кодексу. Майно, передане власником іншій особі у володіння або користування за договором між ними, не може вважатися таким, що вибуло з володіння власника не з його волі.

Відтак, вимоги Позивача про витребування з чужого незаконного володіння нерухомого майна, а саме будівлі магазину "Молочний" площею 146,7 кв.м, що розташована за адресою: Чернігівська обл., смт. Гончарівське, вул. Танкістів, 18 задоволенню не підлягають.

Щодо заперечень Відповідача щодо неналежного позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п.10.9 Договору сторони встановили, що у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

Відтак, обов`язок Відповідача щодо повернення майна Балансоутримувачу (Позивачу) передбачений умовами Договору, а не виконання його призводить до порушення прав Позивача.

Суд також зазначає, що Позивач є титульним володільцем спірного майна.

Відтак, доводи відповідача про те, що Концерн "Віськторгсервіс" є неналежним позивачем не заслуговують на увагу.

Щодо інших доводів і заперечень сторін суд зазначає наступне.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Розподіл судових витрат.

У даному випадку об`єднанно позовні вимоги майнового характеру, тому судовий збір обчислюється із загальної суми позову.

Приймаючи до уваги, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача щодо неповернення орендованого майна в порядку передбаченому договором оренди балансоутримувачу після закінчення строку дії договору, на якій його було укладено, а також часткове задоволення позову, з огляду на приписи ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України доходить висновку, що судовий збір в розмірі 1554 грн покладається на відповідача.

Судовий збір в сумі 1553,99 грн покладається на позивача.

Керуючись ст. 42, 46, 73-80, 86, 123, 129, 130, 165-167, 231-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Концерну «Військторгсервіс», код 33689922 до Фізичної особи - підприємця Фоміна Андрія Володимировича, код НОМЕР_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання повернути Концерну "Військторгсервіс" за актом приймання-передачі нерухоме майно-будівлю магазину "Молочний" площею 146,7 кв.м, що розташована за адресою: Чернігівська обл., смт. Гончарівське, вул. Танкістів, 18 задовольнити частково.

2. Зобов`язати Фізичну особу - підприємця Фоміна Андрія Володимировича, АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 повернути Концерну «Військторгсервіс», вул. Молодогвардійська, 28а, м. Київ, 03151, код 33689922 державне нерухоме майно-будівлю магазину "Молочний" площею 146,7 кв.м, що розташована за адресою: Чернігівська обл., смт. Гончарівське, вул. Танкістів, 18.

3. Відмовити в задоволенні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння та підписання акта приймання- передачі майна.

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Фоміна Андрія Володимировича, АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 на користь Концерну «Військторгсервіс», вул. Молодогвардійська,28-а, м. Київ, 03151, код 33689922, 1 554 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 21.07.2020.

Суддя М.П. Ноувен