ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

13 липня 2020 року № 903/487/20

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А.С., розглянувши позовну заяву Державного підприємства дослідного господарства "Перемога" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" до Баківцівської сільської ради Луцького району про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації земельних ділянок

Встановив: Державне підприємство дослідне господарство "Перемога" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" звернулися з позовом до Баківцівської сільської ради Луцького району про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації земельних ділянок. Також просять суд відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Баківцівська сільська рада без погодження з Верховною радою, без рішення Луцької районної державної адміністрації, без згоди Президії Національної академії наук України підприємства вилучила земельні ділянки, що перебувають у постійному користуванні Державного підприємства дослідного господарства "Перемога" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України".

В обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі посилається на накладення арешту на все майно і кошти Державного підприємства дослідного господарства "Перемога" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" та залучення в якості потерпілого у кримінальному провадженні, що унеможливлює сплату судового збору. Позивач зазначає, що очікування поліпшення фінансового стану може призвести до того, що земельні ділянки перейдуть до третіх осіб.

Суд розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору, зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. При цьому особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому за змістом ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» відстрочення сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду.

Тобто, наведеними вище положеннями законодавства не передбачено таких підстав (умов) як арешт коштів та майна боржника чи залучення в якості потерпілого в кримінальному провадженні для відстрочення сплати судового збору.

Господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні відстрочення від сплати судового збору.

Доступ до правосуддя, в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010р. у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013р. у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є, визначений в ГПК України, обов`язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати позовну заяву заявнику.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами, у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи викладене, з огляду на вищенаведену практику Європейського суд з прав людини та на відсутність умов в розумінні ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд дійшов висновку про відмову в клопотанні про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі.

Згідно п.2 ч.1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Оскільки Державне підприємство дослідне господарство "Перемога" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" у позовній заяві об`єднало дві вимоги витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації земельних ділянок, то судовий збір повинен сплачуватися за кожну вимогу окремо.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплаті підлягає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру сплаті підлягає 1 розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу (позивач просить суд скасувати державну реєстрацію 13 земельних ділянок).

Беручи до уваги викладене, за подання до господарського суду позовної заяви, в якій об`єднано дві і більше вимог (майнового і немайнового характеру) позивачу слід сплатити 309153,97 грн., з них: 2102 грн. за кожну вимогу немайнового характеру, що становить 27326 грн. (по 2102 грн. за кожну з 13-ти вимог про скасування державної реєстрації земельних ділянок) та 281827,97 грн. за вимоги майнового характеру (про витребування майна з чужого незаконного володіння), а саме 1,5 відсотків ціни позову (18788531,51).

У відповідності до п. 1, 2 ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частин 1, 2 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачем ухвали.

Разом з тим, підпунктом 3 пункту 11 частини 1 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 року, внесено зміни, зокрема, до Господарського процесуального кодексу України, а саме: розділ Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України доповнено пунктом 4 такого змісту: "4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями), на усій території України установлено карантин з 12.03.2020.

Суд вважає за належне залишити позовну заяву Державного підприємства дослідного господарства "Перемога" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" за позовом Державного підприємства дослідного господарства "Перемога" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" до Баківцівської сільської ради Луцького району про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації земельних ділянок без руху з метою надання позивачу можливості виправити вищенаведені недоліки шляхом подання не пізніше 10 днів з дня закінчення строку дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020, доказів оплати судового збору у розмірі 309153,97 грн. в порядку, визначеному Законом України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 162, 174, 234 ГПК України, господарський суд -

ухвалив:

1.У задоволенні клопотання Державного підприємства дослідного господарства "Перемога" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення у справі-відмовити.

2. Позовну заяву Державного підприємства дослідного господарства "Перемога" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" за позовом Державного підприємства дослідного господарства "Перемога" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" до Баківцівської сільської ради Луцького району про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації земельних ділянок - залишити без руху.

3. Надати позивачу строк для усунення недоліків зустрічної позовної заяви, не пізніше 10 днів після закінчення карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020, а саме: подати суду документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі 309153,97 грн.

Роз`яснити, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили 13.07.2020 та не підлягає оскарженню

Суддя А. С. Вороняк