ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

14 липня 2020 року м. ОдесаСправа № 916/1526/20
Південно-західний апеляційний господарський суд

у складі судді Савицького Я.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Мрія-Катранка"

про відвід колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Мишкіної М.А.

у справі №916/1526/20

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Дністровська"

до товариства з обмеженою відповідальністю „Мрія-Катранка"

про визнання банкрутом,-

В С Т А Н О В И В:

06.07.2020р. до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) „Мрія-Катранка" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.06.2020р. у справі №916/1526/20, якою відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ „Мрія-Катранка", визнано грошові вимоги ТОВ „Агрофірма „Дністровська" до ТОВ „Мрія-Катранка" у сумі 2 470 329, 09 грн., введено процедуру розпорядження майном ТОВ „Мрія-Катранка", розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 06.07.2020р., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Мишкіної М.А.

10.07.2020 до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшла заява про відвід суддів Південно-західного апеляційного господарського суду: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В., Мишкіну М.А. від розгляду справи №916/1526/20.

Обґрунтовуючи вказану заяву, ТОВ „Мрія-Катранка" зазначає про наявність заздалегідь сформованої думки суддів щодо предмету майнового спору між сторонами у справі №916/1453/19, з огляду на висловлення останніми своєї позиції про наявність у ТОВ „Мрія-Катранка" заборгованості перед ТОВ „Агрофірма „Дністровська".

Разом з тим, ТОВ „Мрія-Катранка" не згодне із фактом наявності в нього заборгованості і це питання наявності чи відсутності спору про право розглядається судом касаційної інстанції.

Крім того, заявник звертає увагу на те, що судді у справі №916/1526/20 приймали участь у розгляді іншої справи між тими ж сторонами - №916/1453/19, де суддями була висловлена позиція щодо предмету спору, а саме: щодо наявності заборгованості ТОВ „Мрія-Катранка" перед ТОВ „Агрофірма „Дністровська", отже, задля забезпечення об`єктивності та безсторонності розгляду даної справи, на думку заявника, судді мають бути відведені від розгляду справи №916/1526/20.

ТОВ „Мрія-Катранка" відзначає, що причиною відводу складу суду не є незгода із процесуальним рішенням суддів, а є саме те, що судді дійсно не можуть неупереджено розглядати питання наявності чи відсутності спору про право між ТОВ „Мрія-Катранка" та ТОВ „Агрофірма „Дністровська", адже питання наявності заборгованості вирішувалося цим же складом колегії суддів у справі №916/1453/19, а отже в них заздалегідь сформована позиція з цього приводу, і судді впевненні в правильності свого висновку, незалежно від потенційної вірогідності скасування їх рішення судом касаційної інстанції.

Водночас заявник зазначає, що у справі №916/1453/19 ним заявлявся відвід судді Мишкіній М.А. у зв`язку із очевидним порушенням суддею порядку поновлення строку на апеляційне оскарження ТОВ „Агрофірма „Дністровська". І хоча зазначена заява і не була задоволена, проте заявник наполягає на тому, що суддею було грубо порушено норми Господарського процесуального кодексу України, що на його думку свідчить про її упередженість.

ТОВ „Мрія-Катранка" вважає, що вищенаведене свідчить про упередженість суддів на користь кредитора у справі, що є неприпустимим.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді - Аленіна О.Ю., суддів: Богатиря К.В., Мишкіної М.А., розглянувши вказану заяву про відвід, дійшла висновку про її необґрунтованість, у зв`язку з чим ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.07.2020р. справу передано для вирішення питання про відвід суддів у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2020 року для розгляду заявленого відводу призначено суддю Савицького Я.Ф.

Розглянувши викладені в заяві доводи про відвід, суд вважає, що підстави для відводу судової колегії у складі: головуючого судді - Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Мишкіної М.А. від розгляду справи №916/1526/20 відсутні, виходячи з наступного.

За приписами частини 2 статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Згідно з частинами 1-3, 7-8, 11 статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра судді господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді ("Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних ("Лука проти Румунії", пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду ("Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

У рішенні у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006р. Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію Суд вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").

Як вказує ТОВ „Мрія-Катранка" в своєї заяві про відвід апеляційної колегії, таки вимоги не базуються на незгоді заявника із судовим рішенням у справі №916/1453/19. Проте, аналізуючи вказану заяву, апеляційний суд дійшов висновку, що наведені заявником аргументи фактично зводяться саме до незгоди із цим рішенням, зокрема із висновками, що містяться у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2020р. у справі №916/1453/19 та мотивами її прийняття.

Однак, відповідно до ч.4 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З урахуванням вищезазначених положень процесуального законодавства, суд вказує, що незгода ТОВ „Мрія-Катранка" з процесуальним рішенням колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, у складі: головуючого судді - Мишкіної М.А., суддів Аленіна О.Ю., Богатиря К.В., а саме: з постановою від 26.05.2020р. у справі №916/1453/19, не є підставою для відводу вказаних суддів від розгляду справи №916/1526/20.

Надаючи оцінку доводам заявника стосовно неупередженості суддів Аленіна О.Ю., Богатиря К.В., Мишкіної М.А. при розгляді даної справи, апеляційний суд зазначає, що вони ґрунтуються на припущеннях і не відповідають вищенаведеним приписам ч.4 ст.35 Господарського процесуального кодексу України.

Також, не може свідчити про упередженість судді Мишкіної М.А. й заявлений ТОВ „Мрія-Катранка" під час розгляду справи №916/1453/19 відвід, оскільки у відповідності до відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень такий відвід визнано необґрунтованим.

Саме лише припущення не може бути покладено в основу будь-якого судового акта, в тому числі й прийнятого за результатами розгляду заяви про відвід судді. Будь-яких обставин, що свідчили б про зацікавленість суддів Аленіна О.Ю., Богатиря К.В., Мишкіної М.А. у результаті розгляду справи №916/1526/20 або інших процесуальних підстав для відводу останніх у заяві про відвід не вказано.

Відтак, суд зазначає, що підстави для відводу колегії суддів визначені ст. 35 Господарського процесуального кодексу України відсутні, а наведені заявником обставини не свідчать про упередженість колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді - Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Мишкіної М.А. та не можуть бути підставою для відводу суддів у справі, що розглядається.

Керуючись ст.ст. 35, 38, 39 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Мрія-Катранка" про відвід колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді - Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Мишкіної М.А. у справі №916/1526/20 відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та не підлягає оскарженню.

Суддя Я.Ф. Савицький