ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" липня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/1332/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Потребенко О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Рябоконь В.І. за довіреністю;

від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія до відповідача Комунального некомерційного підприємства Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області про стягнення 217180,20грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача Комунального некомерційного підприємства «Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області» 217180,20грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» посилається на неналежне виконання Комунальним некомерційним підприємством «Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області» зобов`язань щодо оплати спожитої електричної енергії.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.02.2020р. відкрито провадження у справі №916/533/20, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.06.2020р. о 11:00.

19.06.2020р. за вх.суду№15827/20 відповідач звернувся до суду з заявою про визнання позову.

В підготовчому засіданні від 23.06.2020р. було оголошено перерву на 02.07.2020р. о 12:50, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.06.2020р. повідомлено учасників справи про дату підготовчого засідання.

В судовому засіданні від 02.07.2020р. було оголошено вступну та резолютивну частину рішення по справі №916/1332/20.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Як вказує позивач, з 01.01.2019р. на території Одеської області розпочав діяльність оператор системи розподілу - AT «Одесаобленерго» на підставі ліцензії про розподіл електричної енергії на підставі Постанови НКРЕКП №1345 від 06.11.2018р. «Про видачу AT «Одесаобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом». Між TOB «Одеська обласна енергопостачальна компанія» та AT «Одесаобленерго» укладено договір електропостачальника про надання послуг з розподілу №1/01/30/11/2018 від 30.11.2018р., відповідно до умов якого: AT «Одесаобленерго», як Оператор системи розподілу, надає послуги з розподілу електричної енергії споживачам Постачальника, які входять в балансуючу групу Постачальника. Наявність зазначеного договору доводиться Реєстром Електропостачальників, які отримали доступ до електричних мереж Оператора системи розподілу електричної енергії AT «Одесаобленерго».

Позивач зазначає, що КНП «Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області» було діючим споживачем електричної енергії та отримувало послуги з постачання електричної енергії від AT «Одесаобленерго» (як постачальника за регульованим тарифом) за особовим рахунком №1957. На виконання п. 2 та п. 4 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. КНП «Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області», приєдналося до публічного договору про розподіл електричної енергії AT «Одесаобленерго» шляхом фактичного споживання електричної енергії.

Отже, як вказує позивач, AT «Одесаобленерго» надає ТОВ «ООЕК» та Споживачу послуги з розподілу електричної енергії. Крім функцій оператора системи розподілу, AT «Одесаобленерго» також виконує функції постачальника послуг комерційного обліку (в силу абз. 3 п. 5 Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.18р.) та адміністратора комерційного обліку в силу (п. 11 Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.18р.). Це означає, що AT «Одесаобленерго» адмініструє точки комерційного обліку електроенергії, отримує від Споживача або самостійно здійснює зняття показників засобів обліку електричної енергії, визначає обсяги електричної енергії, що спожита Споживачем та надає цю інформацію Постачальнику електроенергії для підтвердження того, скільки постачальник продав (поставив) електричної енергії Споживачу в розрахунковому місяці. На підставі отриманої інформації про обсяги спожитої електричної енергії, Постачальник електричної енергії розраховує її вартість, виходячи з умов договорів до яких приєднався Споживач, та виставляє Споживачу рахунки на оплату.

Позивач зазначає, що за заявою КНП «Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області», споживачу був відкритий особовий рахунок, а саме: №43 (Ренійська дільниця Ізмаїльського підрозділу ТОВ «ООЕК») про що свідчить підписана заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. КНП «Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області», на виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» з урахуванням статтей 633,634,641,642 Цивільного кодексу України та для неперервного електрозабезпечення, приєдналася до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальника універсальних послуг ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії з комерційною пропозицією №2/1-УП. Крім того, приєднання Споживачем, публічного договору підтверджується фактом споживання електричної енергії та оплатою виставлених рахунків. Отже, з 01.01.2019р. між ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» та КНП «Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області» склалися фактичні договірні відносини згідно яких Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення електроустановок останнього, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього фактично укладеного договору.

Позивач вказує, що відповідно до п.5.1. договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами, що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору. Згідно п. 4 Комерційної пропозиції №2/1-УП, яка є додатком №3 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг передбачено, по закінченню розрахункового періоду Постачальник надає Споживачу рахунок на оплату фактично спожиту та розподілену електричну енергію. Споживач здійснює оплату протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку, грошовими коштами на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання.

Як зазначає позивач, за розрахунковий період з листопада 2019 року по лютий 2020 р. TOB «ООЕК» від АТ «Одесаобленерго», як оператора системи розподілу, отримано дані щодо фактичного споживання електричної енергії КНП «Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області». З отриманих даних вбачається, що за особовим рахунком №43 у листопаді 2019 року - лютому 2020р. КНП «Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області» спожито 159553кВт.год. електричної енергії, відповідно до довідки отриманої від АТ «Одесаобленерго» №250/03-57 від 06.05.2020р. ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» було виписано Відповідачу та отримано представником останнього, рахунки за спожиту електричну енергію у листопаді 2019р. - лютому 2020р., серед яких неоплачено/оплачено не в повному обсязі наступні рахунки: №24-43/1 від 15.11.2019р.; №24-43/1 від 16.12.2019р.; №24-43/1 від 15.01.2020р.; № 24-43/1 від 02.03.2020р. Вартість електричної енергії спожитої КНП «Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області», за вказаний період з листопада 2019 року по лютий 2020р. становить 439354,11грн. Пунктом 4 Комерційної пропозиції №2/1-УП, передбачено, що Споживач здійснює оплату протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку, грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія», але не пізніше ніж до 10 числа місяця, що слідує за розрахунковим.

Позивач вказує, що станом на 11.05.2020р. Відповідачем в рахунок погашення заборгованості за спожиту електричну енергію за період з листопада 2019р. по лютий 2020р. були перераховані грошові кошти у загальному розмірі 234345,81грн. У зв`язку з чим залишок основного боргу за спожиту електроенергію станом на дату подачі позову складає 205008,30грн. (439354,11грн. (вартість спожитої електричної енергії за період з листопада 2019 року по лютий 2020р.) - 234345,81грн. (сплачені відповідачем грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за спожиту електричну енергію 21.11.2019р. у розмірі 23622,93грн., 31.01.2020р. у розмірі 150015,20грн. та 06.02.2020р. у розмірі 0,30грн.).

У зв`язку з несвоєчасною та неповною оплатою заборгованості за спожиту а

електроенергію, позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення у сумі 8313,98грн., відповідно до вимог п. 6 Додатку до договору «Комерційна пропозиція №2/1-УП», а також 3% річних у сумі 1917,75грн. та інфляційні нарахування у сумі 1940,17грн. на підставі ст. 625 ЦК України.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 205008,30грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 1917,75грн. 3% річних, 1940,17грн. інфляційних нарахувань та 8313,98грн. пені.

Відповідач в засідання суду не з`явився, відзиву на позов не надав, однак звернувся до суду з заявою про визнання позову в якій просить задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення 205008,30грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 1917,75грн. 3% річних, 1940,17грн. інфляційних нарахувань, 8313,98грн. пені та 1628,85грн. судового збору.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 175 Господарського процесуального кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 199 Господарського кодексу України передбачено, що виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом встановлено, що на виконання Закону України «Про ринок електричної енергії» під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу АТ «Одесаобленерго» від постачання електричної енергії, було створено ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» з метою здійснення діяльності з постачання електричної енергії споживачам. Постановою НКРЕКП №429 від 14.06.2018р. ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» надано ліцензію з постачання електричної енергії споживачу.

З 01.01.2019р. на території Одеської області розпочав діяльність оператор системи розподілу AT «Одесаобленерго» на підставі ліцензії про розподіл електричної енергії на підставі Постанови НКРЕКП №1345 від 06.11.2018р. Про видачу AT «Одесаобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом.

ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» приєдналося до публічного договору про розподіл та має з AT «Одесаобленерго» договір електропостачальника про надання послуг з розподілу №1 від 30.11.2018р., відповідно до умов якого: AT «Одесаобленерго», як Оператор системи розподілу, надає послуги з розподілу електричної енергії споживачам Постачальника, які входять в балансуючу групу Постачальника. Наявність зазначеного договору доводиться заявою-приєднанням від 30.11.2018р. до публічного договору електропостачальника про надання послуг з розподілу та Реєстром Електропостачальників, які отримали доступ до електричних мереж Оператора системи розподілу електричної енергії AT «Одесаобленерго» (договір та Реєстр публічно розміщені на сайті AT «Одесаобленерго».

14.03.2018р. КНП «Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області», приєдналося до публічного договору про розподіл електричної енергії AT «Одесаобленерго» шляхом фактичного споживання електричної енергії.

Відповідно до п.5.1. договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами, що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з о Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору.

Згідно п. 4 Комерційної пропозиції №2/1-УП, яка є додатком №3 договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг передбачено, по закінченню розрахункового періоду Постачальник надає Споживачу рахунок на оплату фактично спожиту та розподілену електричну енергію. Споживач здійснює оплату протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку, грошовими коштами на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання.

Згідно зі ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

У відповідності до ч.1 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України"та «Про електроенергетику».

Згідно зі ст.ст. 1, 26 Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997р. №575/97-ВР (з наступними змінами та доповненнями) постачання електричної енергії - господарська діяльність, пов`язана з наданням електричної енергії споживачеві за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору. Споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Отже, між сторонами у справі виникли правовідносини щодо поставки електричної енергії.

Відповідно до абз. 3 п. 5 Постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018р. Оператор системи надає послуги комерційного обліку споживачам. За п.п. 6.1 та п.п. 6.8 п. 6 розділу XII Кодексу комерційного обліку, що затверджений постановою НКРЕКП №311 від 14.03.2018р. зчитування показів лічильників провадиться постачальником послуг комерційного обліку (ППКО), або Оператором системи, або споживачем та передаються Адміністратору комерційного обліку (АКО) для проведення розрахунків та виставлення рахунків учасникам ринку на основі фактичних даних комерційного обліку.

Пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються за даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку. На даний час, на підставі п. 11 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. функції оператора комерційного обліку покладені на оператора системи розподілу у межах території своє ліцензованої діяльності, а саме AT «Одесаобленерго».

Як встановлено судом, за розрахунковий період з листопада 2019р. по лютий 2020р. TOB «Одеська обласна енергопостачальна компанія» від АТ «Одесаобленерго», як оператора системи розподілу, отримано дані щодо фактичного споживання електричної енергії КНП «Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області» з яких вбачається, що за особовим рахунком №43 у листопаді 2019р. - лютому 2020р. КНП «Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області» спожито 159553кВт.год. електричної енергії, відповідно до довідки отриманої від АТ «Одесаобленерго» №250/03-57 від 06.05.2020р. ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» було виписано відповідачу та отримано представником останнього, рахунки за спожиту електричну енергію у листопаді 2019р. - лютому 2020р., серед яких неоплачено/оплачено не в повному обсязі наступні рахунки: №24-43/1 від 15.11.2019р.; №24-43/1 від 16.12.2019р.; №24-43/1 від 15.01.2020р.; № 24-43/1 від 02.03.2020р. Вартість електричної енергії спожитої КНП «Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області», за вказаний період з листопада 2019 року по лютий 2020р. становить 439354,11грн.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

П. 1.2.1. «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджене постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.18 р. (скорочено ПРРЕЕ), передбачає, що на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Пунктом 1.1.2 ПРРЕЕ, передбачено, що електрична енергія (активна) - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу.

Згідно п. 4.21 ПРРЕЕ оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно із строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом.

Відповідно до п. 5.2.1 ПРРЕЕ, електропостачальник має право на своєчасне та в повному отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів.

Пунктом 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

За таких обставин, обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту активну електричну енергію в сумі 205008,30грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 8313,98грн. слід зазначити наступне.

У відповідності до ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач порушив виконання своїх грошових зобов`язань перед позивачем за договором та угодою про погашення заборгованості, що зумовило нарахування останнім пені в сумі 8313,98грн.

Відповідно до ст. 220 Господарського кодексу України, боржник, який прострочив виконання господарського зобов`язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В пункті 6 Комерційної пропозиції, сторони погодили, що у разі порушення строків та/або розмірів погашення заборгованості відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у сумі 8313,98грн. за період з 23.11.2019р. по 30.01.2020р. (за листопад 2019р.), з 24.12.2019р. по 11.05.2020р. (за грудень 2019р.), з 23.01.2020р. по 11.05.2020р. (за січень 2020р.), з 10.03.2020р. по 11.05.2020р. (за лютий 2020р.), вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у сумі 8313,98грн. за період з 23.11.2019р. по 30.01.2020р. (за листопад 2019р.), з 24.12.2019р. по 11.05.2020р. (за грудень 2019р.), з 23.01.2020р. по 11.05.2020р. (за січень 2020р.), з 10.03.2020р. по 11.05.2020р. (за лютий 2020р.).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 1917,75грн. 3% річних та 1940,17грн. інфляційних нарахувань слід зазначити наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 625 Цивільного кодексу України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Згідно положень Цивільного кодексу України проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі. З огляду на те, що умовами спірного договору не встановлено іншого відсотку річних, відповідно сплаті підлягають саме 3% річних від простроченої суми за відповідний час прострочення грошового зобов`язання у гривневому вираженні.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у сумі 1917,75грн. за період з 23.11.2019р. по 30.01.2020р. (за листопад 2019р.), з 24.12.2019р. по 11.05.2020р. (за грудень 2019р.), з 23.01.2020р. по 11.05.2020р. (за січень 2020р.), з 10.03.2020р. по 11.05.2020р. (за лютий 2020р.), вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у сумі 1917,75грн. за період з 23.11.2019р. по 30.01.2020р. (за листопад 2019р.), з 24.12.2019р. по 11.05.2020р. (за грудень 2019р.), з 23.01.2020р. по 11.05.2020р. (за січень 2020р.), з 10.03.2020р. по 11.05.2020р. (за лютий 2020р.).

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань у сумі

1940,17грн. за період з 01.01.2020р. по 30.01.2020р. (за листопад 2019р.), з 01.01.2020р. по 30.01.2020р., з 01.03.2020р. по 12.03.2020р. (за грудень 2019р.), з 01.03.2020р. по 16.03.2020р. (за січень 2020р.), з 10.03.2020р. по 16.03.2020р. (за лютий 2020р.), вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають інфляційні нарахування у сумі 1940,17грн. за період з з 01.01.2020р. по 30.01.2020р. (за листопад 2019р.), з 01.01.2020р. по 30.01.2020р., з 01.03.2020р. по 12.03.2020р. (за грудень 2019р.), з 01.03.2020р. по 16.03.2020р. (за січень 2020р.), з 10.03.2020р. по 16.03.2020р. (за лютий 2020р.).

Відповідно до ч.3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

19.06.2020р. за вх.суду№15827/20 відповідач звернувся до суду з заявою про визнання позову в якій просить задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення 205008,30грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 1917,75грн. 3% річних, 1940,17грн. інфляційних нарахувань, 8313,98грн. пені та 1628,85грн. судового збору.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія до відповідача Комунального некомерційного підприємства Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області про стягнення 217180,20грн. у тому числі 205008,30грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 1917,75грн. 3% річних, 1940,17грн. інфляційних нарахувань, 8313,98грн. пені, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та визнані відповідачем, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1628,85грн. покладаються на відповідача відповідно до ст. 129 Цивільного кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, ч.3 ст. 185, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія до відповідача Комунального некомерційного підприємства Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області про стягнення 217180,20грн. задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Центральна районна лікарня Ренійської районної ради Одеської області (68803, Одеська область, м. Рені, вул. Дунайська, 15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська обласна енергопостачальна компанія (65007, м. Одеса, вул. М. Арнаутська, 88, ) 205008,30грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію, 1917,75грн. 3% річних, 1940,17грн. інфляційних витрат, 8313,98грн. пені, 1628,85грн. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 13 липня 2020 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення, із врахуванням Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020р. №540-ІХ, яким розділ Х Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України доповнено пунктом 4 такого змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністру України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначенні статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжується на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суддя Л.В. Степанова