СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2020 р. Справа № 905/289/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Геза Т.Д.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча", Донецька область, м.Маріуполь, (вх.№1291 Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2020р. у справі №905/289/20 (суддя Чернова О.В., ухвалене в м.Харків, час ухвалення судового рішення - не зазначено, дата складення повного тексту - 18.03.2020р.)

за позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної Філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча", Донецька область, м.Маріуполь,

про стягнення штрафу у розмірі 133935,00грн.,

ВСТАНОВИЛА:

07.02.2020р. Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної Філії "Придніпровська залізниця" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" про стягнення штрафу у розмірі 133935,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на попутній станції Пологи Придніпровської залізниці, залізницею, на підставі статті 24 Статуту залізниць України, було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вагоні №63267785 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, що є порушенням положень Правил перевезення вантажів та Статуту залізниць України, у зв`язку з чим відповідачу було нараховано штраф на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України у розмірі 133935,00грн.

У відзиві на позовну заяву поданому відповідачем до місцевого господарського суду 06.03.2020р., останній заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши про відсутність підстав для стягнення штрафу через порушення саме позивачем пункту 6 Правил складання актів; також відповідач просив суд зменшити розмір штрафу на 80% від заявленої суми позову до 26787,00грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.03.2020р. у справі №905/289/20 позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної Філії "Придніпровська залізниця" до Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" про стягнення штрафу у розмірі 133935,00грн. задоволено повністю; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної Філії "Придніпровська залізниця" суму штрафу в розмірі 133935,00грн. та витрати на оплату судового збору в розмірі 2102,00грн.

Рішення місцевого господарського суду з посиланням на Правила оформлення перевізних документів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011р. №138), зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N863/5084, ст.ст. 22, 24, 122, 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (надалі - Статут Залізниць), п.п. 27-28 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, мотивовано доведеністю матеріалами справи факту порушення відповідачем вимог Статуту залізниць у вигляді зазначення в накладній неправильної маси вантажу. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що чинним законодавством не передбачено обов`язку залізниці при прийнятті вагону з вантажем до перевезення перевіряти правильність усіх відомостей, зазначених у накладній, зокрема, масу вантажу; комерційний акт за спірним перевезенням складений залізницею з дотриманням норм чинного законодавства.

Крім того, господарським судом першої інстанції було відмовлено в задоволені клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу з тих підстав, що штраф за неправильно зазначені у накладній маси, кількості місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, і можливості його зменшення Статутом не передбачено, оскільки санкція не є договірною.

Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" з рішенням місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2020р. у справі №905/289/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю. Одночасно апелянт звернувся з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2020р. у справі №905/289/20.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, що призвело до передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зокрема, апелянт зазначає, що 05.08.2019р. при заповненні залізничної накладної № 50972538 ним було допущено арифметичну помилку при зазначенні ваги тари вагона в накладній, замість 23050 кг було вказано 25050 кг, що і призвело до спотворення загальної ваги по вагону виявленого при переважуванні.

Позивач при проведенні контрольного зважування вагону №63267785 та складанні комерційного акту №463003/336 від 05.08.2019 року всупереч нормам встановлених пунктом 6 Правил складання актів затверджених наказом Мінтрансу України № 334 від 28.05.2002р. вагу тари вагона взяв з перевізного документу.

Отже, на думку апелянта, як би позивач відповідно до норм закону в комерційному акті №463003/336 від 05.08.2019р. вказав масу тари з бруса або перевірену, тоді маса вантажу визначена ПРАТ " Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча", відповідала би масі вантажу встановленої при проведенні контрольного зважування, або не перевищувала б норми природної втрати.

Враховуючи вищевикладене, апелянт вважає, що комерційний акт № 463003/336 від 05.08.2019р. складений з порушенням Правил складання актів, а отже, є неналежним та недопустимим доказом у розумінні Господарського процесуального кодексу України.

Окрім викладеного, апелянт не погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності підстав для задоволення клопотання про зменшення розміру штрафу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.05.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" на рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2020р. у справі №905/289/20; встановлено позивачу строк до 20.05.2020р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання.

18.05.2020р. позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№4707), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча", рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2020р. у справі №905/289/20 залишити без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.05.2020р. розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" на рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2020р. у справі №905/289/20 вирішено розпочати з 20.05.2020р. без повідомлення учасників справи, зважаючи на положення частини 10 статті 270 цього Кодексу, оскільки ціна позову в зазначеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, вказана апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи, зважаючи на приписи частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 05.08.2019р. за залізничною накладною №50972538 (т.1 а.с.14-16) Приватним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" (надалі - вантажовідправник) зі станції відправлення Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці було відвантажено на станцію Черноморськ - Порт Одеської залізниці - експорт Одеської залізниці на адресу ТОВ "Метинвест- шиппинг" (надалі - вантажоодержувач) чавун переробний рядовий у залізничному вагоні №63267785 в кількості 69950кг. Масу вантажу визначено відправником на вагонних вагах (150т), заводський номер 706.

У пункті 20 накладної №50972538 від 05.08.2019р. також зазначено найменування вантажу - чавун переробний рядовий.

05.08.2019р. на попутній станції Пологи Придніпровської залізниці на підставі актів загальної форми №909/1П,2345/В від 05.08.2019р., та згідно зі статтею 24 Статуту залізниць України була здійснена перевірка маси вантажу у залізничному вагоні №63267785 та направлено на перевантаження (т.1 а.с.21-22)

Так, після переважування залізничного вагону №63267785 на 150-тонних тензометричних вагах №89, повірених згідно паспорту 04.06.2017р. (технічний паспорт (т.1 а.с.26-32), встановлено, що:

- у залізничному вагоні №63267785 згідно перевізного документа нетто 69950кг, тара вагона з документами 25050 кг, фактичне нетто 67810 кг, що менше документу на 2140 кг.

При комерційному огляді було виявлено, навантаження нижче бортів вагона 1500-1600мм, навалом. Вантаж не маркований, виїмки, заглиблення відсутні, окреслення навантаження без порушень. В графі 20 перевізного документу маркування не зазначено.

Вищевказаний факт нестачі вантажу у залізничному вагоні №63267785 було відображено в комерційному акті №463003/336 від 05.08.2019р. підписаному начальником станції Чистовим В.Є. , начальником вантажного району Прокопенко Л.О., приймальником поїздів Полій А.Ю. (т.1 а.с.17-18).

На станції призначення Черноморськ - Порт - експорт Одеської залізниці, при перевірці вантажу у вказаному залізничному вагоні №63267785 який прибув з комерційним актом попутної станції Пологи Придніпровської №463003/336 від 05.08.2019р., під час перевірки на станції призначення не було виявлено різниці між даними акту, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу.

Комерційний акт попутної станції Пологи Придніпровської залізниці №463003/336 від 05.08.2019р. було зареєстровано на станції призначення Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці під №463003/336/10, відповідно до п. 62 Інструкції з ведення станційної комерційної звітності, затвердженої наказом Укрзалізниці від 04.06.2003р. №147-ц.

Станцією призначення Черноморськ - Порт - експорт Одеської залізниці у розділі "Є" комерційного акту № 463003/336/10 від 05.08.2019р. було зроблено відмітку "Під час перевірки вантажу різниці проти акту не виявлено", як передбачено п.12 "Правил складання актів", затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334.

Посилаючись на вказані вище обставини щодо неправильного зазначення в накладних маси вантажу та на приписи статей 118, 122, 129 Статуту залізниць України, 07.02.2020р. Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної Філії "Придніпровська залізниця" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" про стягнення штрафу у розмірі 133935,00грн. (т.1 а.с.1-54).

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.03.2020р. у справі №905/289/20 позовні вимоги задоволено частково, з підстав викладених вище (т.1 а.с.88-90).

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Предметом позову у даній справі є стягнення штрафу за порушення правил залізничного перевезення, а саме неправильне визначення маси вантажу у перевізному документі (накладній).

Відповідно статті 908 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За приписами статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

За приписами статті 2 Статуту залізниць Статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, регламентує порядок укладення договорів, організацію та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Статтею 6 Статуту залізниць визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

У пункті 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 N644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 N138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за N863/5084 зазначено, що накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення. Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.

Згідно зі статтею 37 Статуту залізниць під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

У додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів встановлено, що у графі 24 "маса вантажу, визначена відправником" вказується маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом). У графі "спосіб визначення маси" зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/відправником). У графі "ким завантажено вантаж у вагон (контейнер)" зазначається відправником або залізницею. У графі "правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

У додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів визначено, що графа 24 "Маса вантажу, визначена відправником" заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Вказуються маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом); графа 25 "Маса вантажу, визначена залізницею" заповнюється, якщо масу вантажу визначено залізницею. Маса вказується у кілограмах (маса брутто вантажу), загальна маса відправки (прописом).

З наведеного вбачається, що відправник, на якого покладений обов`язок заповнення залізничної накладної при відправленні вантажу, яка є первинним основним документом на перевезення вантажу, сам заповнює накладну та підтверджує правильність внесених до неї відомостей.

Пунктом 1.3 Правил визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документу, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються: у разі необхідності зміни відомостей, внесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Відповідно до статті 23 Статуту залізниць відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Пунктом 2.3. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011р. №138), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №863/5084, визначено, що представник відправника у графі 55 накладної "Правильність внесених відомостей підтверджую" вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.

Згідно з пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. №861/5082, загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом.

Відповідно до пункту 7 Правил приймання вантажів до перевезення маса вантажів, які перевозяться навалом насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів встановлено, що до перевезення договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

З накладної від 05.08.2019р. №50972538, яка є основним первинним перевізним документом, вбачається, що скаржником заповнено графу 24 "Маса вантажу визначена відправником", а не графу 25 "Маса вантажу визначена залізницею", отже, ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" самостійно визначило, що саме ним визначена маса вантажу, а не залізницею.

Статтею 24 Статуту залізниць встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

З наведеного вбачається, що відповідач несе відповідальність за неточності та неправильність заповнення накладної, у тому числі щодо визначення графи, ким визначено масу вантажу, а також масу тари вантажу.

Згідно зі статтею 24 Статуту залізниць вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 129 Статуту залізниць встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, у розумінні частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів (стаття 129 Статуту), які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. № 334 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.08.2002р. за № 567/6855.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на попутній станції Пологи Придніпровської залізниці на підставі актів загальної форми №909/1П, 2345/В від 05.08.2019р., та згідно зі статтею 24 Статуту залізниць України, при переважуванні на вагонних вагах було виявлено, що маса вантажу, зазначена у накладній, не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні, про що було складено комерційний акт №463003/336 від 05.08.2019р.

Так, у розділі Д цього акту зазначено, що при контрольному зважуванні вагону, у складі комісії: начальник станції Чистовий В.Є. , начальник вантажного району Прокопенко Л.О., приймальник поїздів Полій А.Ю. на справних вагонних 150-тонних електронно-тензометричних вагах, заводський №89, що пройшли держповірку 04.06.2019р., виявилось: фактична маса брутто вагона - 92860 кг, тара вагона з перевізного документа 25050 кг. Маса вантажу нетто за перевізним документом 69950 кг. Фактична маса вантажу - 67810 кг, що менше документу на 2140 кг. При комерційному огляді було виявлено, навантаження нижче бортів вагона 1500-1600 мм, навалом. Вантаж не маркований, виїмки, заглиблення відсутні, окреслення навантаження без порушень. В графі 20 перевізного документу маркування не зазначено (т.1 а.с.17-18).

Відповідно до пункту 10 Правил складання актів (стаття 129 Статуту залізниць) комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, пункт 10 Правил складання актів чітко передбачає посади трьох осіб, які мають право підписувати комерційні акти.

Місцевим господарським судом встановлено, що комерційний акт складений та підписаний заступником начальник станції Чистовим В.Є. , начальник вантажного району Прокопенко Л.О., приймальник поїздів Полій А. Ю. (т.1 а.с.17-18).

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому є належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про намагання оскаржити відомості, викладені у комерційному акті.

Згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до частини 1 статті 118 Статуту за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Як було зазначено вище, за накладною №50972538 від 05.08.2019р. у вагоні №63267785 згідно перевізного документа нетто 69950кг, тара вагона з документами 25050 кг, фактичне нетто 67810 кг, що менше документу на 2140 кг.

У зв`язку з виявленням невідповідності маси вантажу порівняно з перевізним документом залізницею за вказане порушення на підставі статті 122 Статуту залізниць України було нараховано ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" штраф в розмірі, передбаченому статті 118 Статуту залізниць України, а саме - п`ятикратної провізної плати за вагон від станції Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці до станції Черноморськ - Порт - експорт Одеської залізниці, який складає 133935,00грн. (провізна плата 26787,00грн. х 5 = 133935,00грн.).

Отже, враховуючи вищевказане, відправник був зобов`язаний зазначити в накладній вірну масу вантажу, який знаходився у даному вагоні, і провізна оплата в даному випадку в накладній визначалася, виходячи із маси всього вантажу, який знаходився у даному вагоні. Проте, відповідач свого обов`язку щодо зазначення у накладній №50972538 вірної маси вантажу не виконав.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що позивачем правомірно застосовано штрафні санкції на підставі статей 118, 122 Статуту залізниць України, оскільки відповідачем порушені вимоги Статуту залізниць України в частині неправильного зазначення у накладній маси вантажу та вказане порушення відповідачем не спростовано.

Щодо вимог відповідача - ПрАТ "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" про зменшення розміру штрафу на 80%, судова колегія зазначає наступне.

Статтею 122 Статуту залізниць, встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до статті 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно зі статтею 24 Статуту залізниць вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена статтями 118, 122 Статуту залізниць. При цьому, зазначений штраф, відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019р. у справі №914/2339/17, висновки якої відповідно до вимог статті 236 Господарського процесуального кодексу України та статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" враховані судом апеляційної інстанції при прийнятті судового рішення.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення, а тому при прийнятті судового рішення судом апеляційної інстанції враховані правові позиції Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - яка формує правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права.

Відповідно до вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваного рішення в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією за необґрунтованістю, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2020р. у справі №905/289/20 з урахуванням меж його перегляду, визначених частиною 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, слід залишити без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2020р. у справі №905/289/20 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 14 липня 2020р.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Т.Д. Геза