Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2020 р. м. Житомир Справа № 906/598/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

секретар судового засідання: Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю" МД Істейт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Констракшен Системс Груп"

про стягнення 66 398,98 грн.

ТОВ "МД Істейт" звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з ТОВ "Констракшен Системс Груп" 66 398,98 грн, з яких 55 209,50 грн основного боргу, 11 022,70 грн штрафу, 166,78 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані не належним виконанням з боку ТОВ "Констракшен Системс Груп" умов укладеного між сторонами договору поставки №241/ОД/ЖТ/20 від 03.02.2020 в частині проведення своєчасного розрахунку за отриманий від ТОВ "МД Істейт" товар в результаті чого утворилась заборгованість, якає предметом спору.

Ухвалою суду від 05.06.2020 відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу 06.07.2020 за правилами спрощеного позовного провадження.

24.06.2020 від позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог від 22.06.20. відповідно до якої позивач зазначає, що 17.06.2020 відповідачем було сплачено частину основного бору у розмірі 6 242,07 грн. У зв`язку з чим позивач зменшує розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача 48 967,43 грн основного боргу, 11 022,70 грн штрафу, 166,78 грн 3% річних.

Також до заяви про зменшення позовних вимог позивачем додано клопотання з про розгляд справи без участі його представника з додатками, зокрема доданий лист відповідь відповідача на отриману від позивача претензію.

Подана заява про зменшення позовних вимог прийнята судом.

В судове засідання представники сторін не з`явились. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення кореспонденції. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду також не надходило.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами в межах заяви про зменшення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03.02.2020 між ТОВ "МД Істейт" ( постачальник/позивач) та ТОВ "Констракшен Системс Груп" (покупець/відповідач) був укладений договір поставки №241/ОД/ЖТ/20.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується продати та передати у власність покупця металопрокат, а покупець зобов`язується оплатити та прийняти товар від постачальника згідно умов даного договору. За домовленістю сторін, вантажовідправником товару можуть бути треті особи.

Найменування, одиниці вимірювання, загальна кількість товару та його ціна передбачаються в специфікаціях та/або у видаткових накладних ( п. 1.2 договору).

Згідно п. 3.3 договору якщо інше не обумовлено сторонами в специфікації, то постачальник зобов`язується надати покупцеві протягом 60 (шестидесяти) днів з дати заявки покупця на дану партію товару чи підписання специфікації , а покупець зобов`язується прийняти й вивезти даний товар зі складу постачальника протягом трьох робочих днів з можливістю одержання повідомлення. Допускається дострокова поставка товару постачальником.

Поставка нержавіючих і легованих марок сталі - 70 днів, якщо інший строк не був погоджений з покупцем додатково.

При готовності товару до поставки постачальник повідомляє покупця про дату відвантаження. Покупець зобов`язаний прийняти товар в день відвантаження ( п. 3.4 договору).

Розрахунок за товар здійснюється в безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на підставі виставлених постачальником рахунків - фактур на кожну окрему партію товару ( п. 4.1 договору).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що вартість товару визначається у специфікаціях та/або видаткових накладних та/або рахунках-фактурах, які є невід`ємними частинами договору.

Відповідно до п. 4.4 договору умови оплати продукції: 100% попередня оплата вартості кожної партії товару.

Покупець здійснює оплату протягом 1 банківського дня з дати виписки постачальником рахунку - фактури якщо інше не передбачено у цьому рахунку-фактурі. Оплата свідчить про згоду покупця із характеристиками товару вказаними постачальником у рахунку-фактурі.

Також в п. 4.4 договору сторони передбачили, що за домовленістю сторін, ними може бути встановлено інші умови оплати товару, що сторони зазначають в специфікаціях або інших додатках, які укладаються сторонами.

Підписання особою, уповноваженою покупцем на прийняття матеріальних цінностей, видаткової накладної свідчить про згоду покупця із характеристиками товару, вказаними постачальником у цій видатковій накладній. Сторони домовились, що підписуючи документи про отримання товару (зокрема видаткову накладну) вони підтверджують факт отримання покупцем відповідного рахунку-фактури на оплату цього товару ( п. 4.5 договору).

Згідно п. 11.1 цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2020. У випадку, якщо жодна з сторін за місяць до припинення дії договору не дасть письмове повідомлення про припинення дії договору, він вважається пролонгованим на кожний наступний рік, але в будь-якому випадку строк дії договору складає не більше як два роки з моменту його укладання.

Між сторонами були підписані специфікації 31.03.2020 № СФ7-03129 та № СФ7-03130 та 02.04.2020 №СФ7-03202, в яких сторони погодили назву товару, кількість, ціну та його загальну вартість. Також, сторони погоди умови оплати - відстрочка платежу 20 календарних днів з дати відгрузки.

На виконання умов договору позивачем був поставлений відповідачу товар металопрокат в асортименті на загальну суму 55 209,50 грн, що підтверджується видатковими накладними №РН7-001733 від 01.04.2020 на суму 31 542,07 грн, №РН7-001734 від 01.04.2020 на суму 12 112,43 грн, № РН7-001735 від 01.04.2020 на суму 7 682,90 грн, №РН7-001781 від 03.04.2020 на суму 3 872,10 грн та товарно- транспортними накладними №РН371.1733 від 01.04.2020, № РН374.1781 від 03.04.2020.

На оплату отриманого товару позивачем були виставлені відповідачу рахунки-фактури №СФ7-03129 від 31.03.2020, №СФ7-03130 від 31.03.2020, №СФ7-03131 від 31.03.2020, № СФ7-03202 від 02.04.2020.

Однак, в порушення узгодженого між сторонами в специфікаціях строків оплати відповідач розрахунок належним чином не провів, сплативши лише 17.06.2020 частину вартості отриманого товару у розмірі 6 242,07 грн.

Позивачем направлялась на адресу відповідача претензія від 19.05.2020 № 029/191 з вимогою здійснити оплату отриманого товару та сплатити штраф за несвоєчасно проведені розрахунки.

З відповіді відповідача на отриману від позивача претензію від 02.06.2020, яку вбачається, що відповідач борг за отриманий товар визнає та зобов`язується оплатити його до 20.06.2020. Однак, не визнає нарахований позивачем штраф посилаючись на п. 7.6 та п. 8.2 договору.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за товар на день винесення рішення становить 48 967,43 грн. Відповідач заперечень та доказів сплати заборгованості суду не надав.

Ураховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача 48 967,43 грн основного боргу суд вважає обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем нарахований відповідачу штраф у розмірі 11 022,70 грн.

Відповідно до п. 7.2 договору, у випадку невиконання зобов`язань з оплати товару, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від несвоєчасно сплаченої суми.

Оскільки боргу відповідача за товар на день подачі позову до суду становив 55 209,50 грн, то суд перевіривши розрахунок позивача, щодо нарахування штрафу (55 209,50 х 20%) вважає його правильним та таким, що підлягає задоволенню.

На заперечення відповідача щодо нарахування штрафу, викладених у відповіді на претензію суд зазначає наступне.

В п. 7.6 договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності у випадку настання обставин непереборної сили, які виникли незалежно від волі сторін після укладання цього договору, та перешкоджають повному або частковому виконанню договору, настання або дія котрих, а також наслідки, не можна було передбачити або запобігти розумними мірами. Для посилання на вказані обставини будь-яка сторони зобов`язана підтвердити їх у ТПП України або іншому компетентному органі/установі/організації.

До форс мажорних обставин за умовами п 8.2 договору є зокрема, епідемії.

Тому посилаючись на ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби" та постанову КМУ № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України COVID-19" відповідно до якої введено з 12.03.2020 на всій території країни карантин, відповідач погоджується із застосуванням до нього штрафних санкцій за не проведення своєчасного розрахунку за отриманий товар.

Однак, пунктом 8.1 договору передбачено, що при виникненні обставин непереборної сили та інших незалежних від сторін за договором обставин, що виникли незалежно від волі сторін протягом строку дії цього договору та перешкоджали повному або частковому його виконанню, сторони звільняються від відповідальності за договором. Для посилання на вказані вище обставини сторони зобов`язані підтвердити їх довідкою, що засвідчує Форс-мажорні обставини, виданою торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами або іншими компетентними органами.

Відповідної довідки, що засвідчує Форс-мажорні обставини, відповідачем не надано.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 166,78 грн 3% річних нарахованих за період з 22.04.2020 по 28.05.2020 по кожній видатковій накладній окремо в залежності від настання строку її оплати.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних суд вважає його арифметично правильним, здійсненим відповідно до норм закону та таким, що підлягає задоволенню у розмірі 166,78 грн.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог у розмірі 60156,91 грн, з яких 48 967,43 грн основний борг, 11 022,70 грн штраф, 166,78 грн 3% річних.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Констракшен Системс Груп" ( 12402, Житомирська область, Житомирський район, с. Оліївка, вул. Звягельська, 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МД Істейт" ( 69006, м. Запоріжжя, вул. Валерія Лобановського, 6-А, ) - 48 967,43 грн основного боргу, 11 022,70 грн штрафу, 166,78 грн 3% річних, 2 102,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 13.07.20

Суддя Маріщенко Л.О.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3 - сторонам (рек. з повід.)