ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" липня 2020 р. Cправа №910/565/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш енд Кері Україна", м.Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Родхог", м.Вінниця

про стягнення 578187,96 грн заборгованості згідно договору поставки

представники сторін в судове засідання не з`явилися

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 21.02.2020 за підсудністю з Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява з присвоєним номером справи №910/656/20 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Родхог" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш енд Кері Україна" грошових коштів у розмірі 578187,96 грн, які нараховані з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки №10047669 від 18.04.2017.

Ухвалою суду від 26.02.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/565/20, вирішено її розгляд здійснити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

26.05.2020 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи для судового розгляду по суті на 07.07.2020.

На визначену судом дату (07.07.2020) представники сторін не з`явилися.

Поряд з тим, суд враховує, що 01.06.2020 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності у зв`язку із неможливістю з`явитися в судове засідання.

Щодо повідомлення відповідача про дату та час проведення судового засідання слід зазначити, що останньому було направлено ухвалу суду від 26.05.2020 на адресу, що значиться відносно нього в ЄДРЮОФОПГО.

Поряд з тим, суд зазначає, що вказана судова кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою служби поштового зв`язку: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Частиною 10 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно зі ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" №755-IV від 15.05.2003 якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

При цьому суд враховує, що відповідно до положень п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З огляду на вищезазначене суд приходить висновку, що відповідач належним чином повідомлений про дане судове засідання. Неявка останнього є підставою до розгляду справи за його відсутності, що передбачено п.1 ч.3 ст.202 ГПК України.

Положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло.

Таким чином, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази на засадах всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, судом встановлено наступне.

18.04.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш енд Кері Україна" (далі по тексту також - постачальник, позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Кошик", яке 03.07.2019 перейменовано у товариство з обмеженою відповідальністю "Родхог" (далі по тексту також - покупець, відповідач) укладено Договір поставки № 10047669 (далі по тексту - договір).

В подальшому між сторонами підписано та скріплено печатками сторін додаткову угоду № 1 від 08.11.2018 та додаткову угоду № 2 від 09.04.2019.

Згідно предмету Договору постачальник постачає та передає у власність покупця товар, який є в наявності у торгівельному центрі постачальника, а покупець приймає та оплачує такий товар у відповідності до умов цього договору(п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору (із врахуванням останніх змін внесених додатковою угодою № 2) планова сума закупівель товару покупця в ТЦ Метро не менше ніж 2 000 000,00 грн з ПДВ на місяць. Для виконання суми планових закупівель, постачальник надає покупцю можливість здійснення закупівель на умовах відстрочення платежу згідно п.2.2-2.3 цього Договору.

На підставі наданих постачальником розрахункових та товаросупровідних документів, покупець здійснює розрахунок за отриманий товар протягом 51 календарного дня, після отримання товару, яке підтверджується відповідними розрахунковими та товаросупровідними документами, підписаними обома сторонами. Оплата за товар здійснюється покупцем шляхом переказу коштів на банківський рахунок постачальника, зазначений в статті "Реквізити сторін" договору або шляхом внесення готівкових коштів на банківський рахунок постачальника через відділення банку (п.2.2 Договору із врахуванням останніх змін внесених додатковою угодою № 2)).

Відповідно до п. 2.3 Договору (із врахуванням останніх змін внесених додатковою угодою № 2) сторони домовилися, що загальна заборгованість покупця перед постачальником за придбаний товар в ТЦ Метро не може перевищувати 500000,00 грн з ПДВ.

У випадку порушення покупцем термінів, вказаних у п.2.2 Договору, постачальник має право вимагати, а покупець зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення. В разі виставлення пені, оплата від покупця будуть зараховуватися постачальником наступним чином: в першу чергу - за виставлену пеню, в другу чергу - за накладні в порядку збільшення дати виписки накладної та отримання товарів починаючи з найдавнішої дати (п.3.9 Договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до моменту його припинення будь-якою із сторін із наданням письмового повідомлення не менше ніж за 10 робочих днів. У випадку, якщо сторони не виконали будь-які зі своїх зобов`язань, які випливають із цього Договору протягом цього терміну, він залишається чинним до повного виконання таких зобов`язань (п.5.4 Договору).

На виконання умов Договору позивачем в період з 26.04.2019 по 04.06.2019 поставлено відповідачу товар партіями на загальну суму 502341,24 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

Поряд з тим, відповідач за отриманий товар не розрахувався, в зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість по його оплаті в сумі 502341,24 грн.

З огляду на вказані обставини позивач звернувся до суду з даним позовом.

На підставі встановлених обставин справи суд дійшов наступних висновків.

Згідно із п.3 ч.1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З моменту укладення сторонами договору між ними виникли зобов`язання, які мають правову природу договору поставки.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З огляду на викладене та враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем отриманого товару, суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості в розмірі 502341,24 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення: пені в розмірі 66280,23 грн, 3% річних в розмірі 6045,74 грн, інфляційних втрат у розмірі 3520,75 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1ст.546 Цивільного кодексу України та ст.230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Так, у відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно до ч.ч. 4, 6 ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В пункті 3.9 Договору сторони узгодили міру відповідальності покупця за порушення термінів вказаних у п.2.2 Договору, а саме: сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги викладене, а також те, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення покупцем оплати вартості отриманого товару суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та нормам чинного законодавства.

Поряд з тим, вирішуючи питання щодо періоду нарахування штрафних та компенсаційних нарахувань слід зазначити, що позивачем не враховано положення ч.5 ст.254 ЦК України, відповідно до якого: якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, здійснивши перевірку правильності розрахунку пені, 3 % річних та інфляційних втрат в межах періодів, визначених позивачем, та із врахуванням змісту ч.5 ст.254 ЦК України, за допомогою калькулятора інформаційно-правової системи "ЛІГА:ЗАКОН" судом встановлено, що визначений позивачем розмір інфляційних втрат не перевищує розмір, визначений судом, тоді як пеня становить 66114,39 грн та 3 % річних становить 6031,41 грн.

Враховуючи вказані обставини, вимоги позивач про стягнення штрафних та компенсаційних нарахувань підлягають частковому задоволенню, а саме: пеня в розмірі 66114,39 грн, 3% річних в розмірі 6031,41 грн, інфляційні втрати в розмірі 3520,75 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву чи докази, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили б про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

За правилами ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Родхог" (21001, м.Вінниця, вул.Коцюбинського, буд.4, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Метро Кеш енд Кері Україна" (пр-кт Петра Григоренка, 43, м.Київ, 02140, ) 502341,24 грн основного бору; 66114,39 грн пені; 6031,41 грн 3% річних; 3520,75 грн інфляційних втрат та 8670,12 грн відшкодування судового збору.

3. В задоволенні позову в частині стягнення 14,33 грн 3% річних та 165,84 грн пені відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Рішення може бути оскаржене до Північно-Західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки, визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Роз`яснити, що згідно положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)" (реєстр.№3275) від 30.03.2020 року, який набрав чинності 02.04.2020 року, строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Повне рішення складено 17 липня 2020 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (пр-кт Петра Григоренка, 43, м.Київ, 02140);

3 - відповідачу (пр-кт Коцюбинського, 4, м.Вінниця, 21001)