ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2020 р. Справа№ 920/174/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Михальської Ю.Б.

за участю секретаря судового засідання Котенка О.О.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 03.06.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакс"

на ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.11.2019, повний текст якої підписано 15.11.2019, про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Бакс" в задоволенні заяви від 01.10.2019 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Сумської області від 05.10.2017

у справі № 920/174/17 (суддя Коваленко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агробіопродукт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю агрофірма "Берегиня-Агро"

про стягнення 36724,20 доларів США (що еквівалентно 1000000,00 грн згідно з курсом НБУ станом на 15.02.2017),

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агробіопродукт" звернулося до Господарського суду Сумської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакс" про стягнення 37664,78 доларів США заборгованості (еквівалентно 1000000 грн, згідно з курсом продажу долара США для фізичних осіб в ПАТ Державний ощадний банк станом на 18.05.2017).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 06.08.2013 було укладено договір безпроцентної позики № 125/33 (надалі - договір). Позивач надав відповідачу обумовлену договором суму позики, однак відповідач суму позики не повернув, чим порушив умови договору та вимог чинного законодавства.

Рішенням господарського суду Сумської області від 05.10.2017 позовні вимоги задоволенні повністю.

24.10.2017 на примусове виконання рішення судом першої інстанції видано відповідний наказ у справі №920/174/17.

20.06.2019 ухвалою суду першої інстанції визнано таким, що не підлягає виконанню наказ суду від 24.10.2017.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.08.2019 було залишено без змін вищезазначену ухвалу суду від 20.06.2019.

03.10.2019 відповідач звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення місцевого господарського суду від 05.10.2017 за нововиявленими обставинами, в якій відповідач просив місцевий господарський суд, скасувати судове рішення по даній справі та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того, відповідач просив суд першої інстанції здійснити поворот виконання рішення суду, а також стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір в розмірі 22500 грн та витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 30000 грн.

Вищезгадана заява мотивована тим, що 06.09.2019 відповідач отримав копію зустрічної позовної заяви ТОВ "Агробіопродукт" від 02.09.2019, в межах справи № 910/10954/19 за позовом ТОВ "Бакс" до ТОВ "НВП "Агробіопродукт" про визнання договору недійсним, яка розглядається господарським судом міста Києва. До зустрічної позовної заяви було додано копію додаткової угоди від 30.07.2014 до договору (надалі - додаткова угода). Відповідно до змісту цієї угоди, крім іншого, передбачено, що сторони дійшли згоди змінити п. 3.1 та п.3.2 Договору та визначити строк повернення позики - до 01.09.2017.

За твердженням відповідача, з наданої позивачем додаткової угоди вбачається, що строк повернення позики визначено до 01.09.2017, тобто, при поданні позову 09.03.2017 позивач надав суду неправдиву інформацію про строк виконання відповідачем зобов`язання за договором, який на той час не настав.

За таких обставин відповідач посилався на те, що до суду позивач звернувся 09.03.2017, однак станом на 10.03.2017 (дата відкриття провадження у справі) права позивача порушено не було, так як відповідно до додаткової угоди строк виконання зобов`язань за договором ще не настав, що є істотними для справи обставинами та є підставою для прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 14.11.2019, у справі №920/174/17 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Бакс" в задоволенні заяви від 01.10.2019 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Сумської області від 05.10.2017 у справі №920/174/17 та залишено зазначене судове рішення в силі. Відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Бакс" в задоволенні заяви про поворот виконання рішення господарського суду Сумської області від 05.10.2017 по справі №920/174/17. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 22500 грн та витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 30000 грн покладено на відповідача ТОВ "Бакс".

Приймаючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що при ухваленні рішення суду по даній справі не було допущено помилок та були досліджені всі докази, які були надані сторонами, тому зазначені відповідачем нововиявлені обставини не є істотними в розумінні норми ст. 320 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не впливають та не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених у рішенні.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бакс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.11.2019 у справі №920/174/17 та прийняти нове рішення у справі, а саме:

- скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 05.10.2017 у справі №920/174/17 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову;

- здійснити поворот виконання рішення та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агробіопродукт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакс" 37664,78 доларів США (що є еквівалентом 1000000,00 грн згідно з готівковим курсом продажу долара США для фізичних осіб в ПАТ "Державний ощадний банк" станом на 18.05.2017) заборгованості, 15000,00 грн витрат по сплаті судового збору, 15000,00 грн витрат на оплату послуг адвоката, 8170,00 грн витрат за проведення судової експертизи;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агробіопродукт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакс" судові витрати в сумі 22500,00 грн. сплаченого судового збору та витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 30000,00 грн.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агробіопродукт" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакс" судові витрати в сумі 1921,00 грн сплаченого судового збору та витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 30000,00 грн.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі, відповідач наголошує, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, також місцевим господарським судом неповно з`ясовано обставини справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з додаткової угоди до договору позики вбачається, що строк повернення позики визначено до 01.07.2017, тобто, при поданні позову 09.03.2017 позивач надав суду неправдиву інформацію про строк виконання відповідачем зобов`язання за договором, який на той час не настав. У зв`язку з цим, на думку відповідача, вищезгадана додаткова угода до договору є тією нововиявленою обставиною для перегляду судом першої інстанції рішення Господарського суду Сумської області від 05.10.2017.

Разом з цим, відповідач посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив оригінал додаткової угоди, що на думку відповідача є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Також відповідача зазначає, що місцевим господарським судом не було надано оцінки доводам відповідача стосовно того, що товариство, а не його працівники, не знали про укладення додаткової угоди від 30.07.2014 до договору.

Таким чином, відповідач стверджує, що зміст додаткової угоди від 30.07.2014 з урахуванням її впливу на законність та обґрунтованість рішення Господарського суду Сумської області від 05.10.2017, судом першої інстанції не було досліджено, тобто заяву про перегляд рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами по суті не розглянуто взагалі.

Короткий зміст письмових пояснень позивача на апеляційну скаргу та узагальнення її доводів

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач зазначає, що додаткова угода до договору позики була скріплена печатками Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агробіопродукт" і Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакс", відповідно підписана директорами зазначених підприємств - Базасем О. В. та Казьміним С.В .

З огляду на викладене, позивач вважає, що твердження відповідача про те, що він не знав про існування зазначеної додаткової угоди є безпідставним та не обґрунтованим.

Також позивач наголошує на тому, що додатковою угодою від 30.07.2014 змінено строк повернення позики до 01.09.2017, тоді як рішення Господарського суду Сумської області винесено - 05.10.2017. Тобто на момент винесення судового рішення строк повернення позики за додатковою угодою є таким, що настав, тому на думку позивача, суд першої інстанції мав всі підстави для задоволення позову та прийняв обґрунтоване судове рішення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 28.11.2019 справа № 920/174/17 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакс" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.11.2019 у справі №920/174/17; призначено апеляційну скаргу до розгляду.

Відповідно до розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 20.02.2020 у справі №920/174/17 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду), апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакс" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.11.2019 у справі №920/174/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакс" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.11.2019 у справі №920/174/17 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Михальської Ю.Б.; призначено апеляційну скаргу до розгляду 07.04.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2020 повідомлено учасників справи №920/174/17 про те, що судове засідання з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакс" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.11.2019 у справі №920/174/17 не відбудеться 07.04.2020. Розгляд апеляційної скарги призначено на 29.04.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2020 повідомлено учасників справи №920/174/17 про те, що судове засідання з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакс" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.11.2019 у справі №920/174/17 не відбудеться 29.04.2020. Розгляд апеляційної скарги призначено на 03.06.2020.

В судове засідання, яке відбулося 03.06.2020 з`явилися представник позивача та представник відповідача та третьої особи, які підтримали свої правові позиції щодо апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакс".

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Сумської області від 05.10.2017.

Відповідно до частини 1 статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з пунктом 1 частини 2 цієї статті однією із підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У частині 4 зазначеної статті передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

До нововиявлених обставин належать матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками наявності нововиявлених обставин у розумінні положень частини 1 статті 320 Господарського процесуального кодексу України є одночасна відповідність таким чотирьом умовам: по-перше, їх існування на час розгляду справи; по-друге, ці обставини не були встановлені судом, хоча повинні були бути встановлені; по-третє, ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; по-четверте, істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). За відсутності принаймні однієї з цих ознак обставини не можуть вважатися нововиявленими та, відповідно, бути підставою для перегляду прийнятого у справі судового рішення.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже було оцінено господарським судом у процесі розгляду справи. Не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.

Як вбачається з доводів та заперечень сторін, а також поданих у справі № 920/174/17 доказів, судом першої інстанції при винесенні рішення по даній справі було встановлено, що строк повернення позики, за редакцією договору наданою позивачем, якою керувався місцевий господарський суд, визначено 08.08.2014. У зв`язку з цим суд першої інстанції задовольнив позов та дійшов висновків про безпідставність клопотання відповідача про застосування строків позовної давності.

В той же час, з поданої до суду першої інстанції додаткової угоди вбачається, що строк повернення позики визначено до 01.09.2017.

Як зазначає відповідач, про існування відповідної додаткової угоди він не знав і навіть не міг здогадуватись.

Колегією суддів встановлено, що у якості письмового доказу, на підтвердження нововиявлених обставин, відповідачем до суду надана копія додаткової угоди (а.с. 207, том 3), яка завірена 01.10.2019 адвокатом Турченком С.П. з відміткою "З оригіналом згідно". Додаткова угода підписана зі сторони відповідача - директором ТОВ "Бакс" Казьміним С.В.

Дослідивши вищезазначену додаткову угоду, колегія суддів погоджується з правомірним висновком суду першої інстанції про те, що директор відповідача (діючий на момент підписання додаткової угоди та розгляду даної заяви в суді першої інстанції) підписав додаткову угоду до договору, то, в тому числі з урахуванням норм Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність" та норм, які регулюють зберігання господарських договорів, відповідач повинен був і мав можливість знати про факт укладення цієї додаткової угоди.

Таким чином, твердження відповідача, що він не знав і не міг знати про наявність додаткової угоди до договору колегією суддів до уваги не приймаються.

Також, колегія суддів критично оцінює усні пояснення представника відповідача, що незважаючи на підписання директором (керівником) товариства додаткової угоди до договору, товариство не знало про існування зазначеної додаткової угоди.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України для керівництва господарською діяльністю підприємства призначається (обирається) керівник підприємства. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси у відносинах з юридичними особами та громадянами і вирішує питання діяльності підприємства.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, директор підприємства ТОВ "Бакс" Казьмін С .В. (посадова особа) був компетентним представником, уповноваженим від імені підприємства укладати і підписувати договори. Підписання додаткової угоди директором відповідача підтверджується наявністю відтиску печатки відповідача, як юридичної особи, що відповідачем не спростовується.

Питання стосовно того, що інші працівники товариства не знали про існування додаткової угоди та те, яким чином керівництво і працівники обмінюються інформацією не є предметом дослідження по даній справі і стосується внутрішньої діяльності товариства, яка регулюється трудовим законодавством та локальними нормативно-правовими актами.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з правомірним висновком суду першої інстанції про те, що при ухваленні рішення місцевого господарського суду по даній справі не було допущено помилок та були досліджені всі докази, які були надані сторонами, а відповідачем не доведено, що він не мав можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Твердження відповідача про витребування оригіналу додаткової угоди до договору у якості доказу, який відповідач самостійно визначив як істотну обставину для перегляду рішення за нововиявленими обставинами у зв`язку із відсутністю такого оригіналу у відповідача, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що відповідач ставить під сумнів сам факт існування вказаного доказу, тобто факт існування нововиявленої істотної обставини.

З огляду на зазначене, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні положень статті 320 Господарського процесуального кодексу України.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що одним із загальновизнаних принципів побудови системи перевірки судових рішень, у тому числі в господарському судочинстві, є принцип "правової визначеності", реалізація якого має на меті досягнення стабільності правового регулювання та наявних правовідносин, необхідної для того, щоб кожен з учасників цих правовідносин міг у розумних межах бути впевненим у незмінності досягнутого ним правового статусу, набутих прав та обов`язків.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, зокрема і в рішенні від 29.10.2015 у справі "Устименко проти України", що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), необхідно тлумачити у контексті Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення від 24.07.2003 у справі "Рябих проти Росії").

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає наявність доказу, який раніше не міг бути доступний, однак його наявність могла би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (див. рішення від 18.11.2004 у справі "Праведна проти Російської Федерації").

Зазначене також відповідає правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.06.2011 у справі "Желтяков проти України", згідно з якою можливість втручання у рішення, яке набуло ознак остаточного, зумовлена обставинами суттєвого та неспростовного характеру, а застосування такої процедури має відбуватися у спосіб, сумісний із вимогами статті 6 Конвенції; відповідальною за тривалість судової процедури є держава.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведення заявником наявності нововиявлених обставин, тому правових підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали немає.

Доводи скаржника по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції.

Інші аргументи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують наведене вище.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Сумської області від 14.11.2019 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи та дотриманням норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бакс" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Сумської області від 14.11.2019 у справі № 920/174/17 - без змін.

Матеріали справи № 920/174/17 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 14.07.2020 після виходу з відпустки судді Михальської Ю.Б.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Ю.Б. Михальська