ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХвала

"21" липня 2020 р. м. Ужгород Справа № 907/468/18

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.

розглянувши скаргу Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород від 11.06.2020 (надійшла до суду 11.06.2020) про визнання неправомірними дії (повідомлення), про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.06.2020 №61041 старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боднар Марини Юріївни та зобов`язання державного виконавця відкрити виконавче провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду Закарпатської області від 05.11.2018 у справі №907/468/18

у справі №907/468/18

За позовом Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород

до Фізичної особи підприємця Готри Тетяни Федорівни, м. Ужгород

про стягнення 76 265 грн. 94 коп., в тому числі 65 016 грн. заборгованості за Договором на право тимчасового користування конструктивними елементами благоустрою комунальної власності територіальної громади м. Ужгород № 12 від 05.06.2015 року, 9 627 грн. 49 коп. пені та 1 622 грн. 45 коп. пені згідно акту ревізії

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 05.11.2018 р. по справі №907/468/18 затверджено мирову угоду від 01.11.2018 р., укладену Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради та ФОП Готра Тетяною Федорівною.

Зі змісту мирової угоди випливає, що Боржник фізична особа-підприємець Готра Тетяна Федорівна визнає свої зобов`язання в повному обсязі перед стягувачем (Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради) по сплаті суми заборгованості за користування земельною ділянкою площею 86 кв.м., що розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Набережна Незалежності, 1, в розмірі 76 265,94 грн.

Боржник зобов`язується та гарантує сплатити Стягувачу суму заборгованості 76 265,94 грн. протягом шести місяців (до 30 числа поточного місяця) з дня затвердження мирової угоди.

Боржник зобов`язується та гарантує сплатити Стягувачу 50 % від суми судового збору в розмірі 881,00 грн. протягом місяця з дня підписання мирової угоди, а саме до 01.12.2018 року.

20.05.2020 р. департаментом міського господарства було направлено цінним листом на адресу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) заяву про відкриття виконавчого провадження щодо виконання ухвали Господарського суду Закарпатської області від 05.11.2018 р. у справі № 907/468/18, що підтверджується описом вкладення до цінного листа та копією фіскального чеку.

09.06.2020р. на адресу департаменту міського господарства надійшло повідомлення 03.06.2020 р. № 61041 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання за підписом старшого державного виконавця Боднар Марини Юріївни.

Як вбачається із змісту повідомлення 03.06.2020 р. №61041 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, підставою його винесення слугувало твердження старшого державного виконавця Боднар М. Ю. про те, що у виконавчому документ відсутні дії примусового характеру щодо ФОП Готра Т.Ф. з огляду на приписи вимог п. 7 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Департамент міського господарства вважає вказане повідомлення необґрунтован-им і таким, що прийнято з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Зокрема скаржник зазначає, що дії приватного виконавця є неправомірними, оскільки ухвала суду про затвердження мирової угоди є виконавчим документом згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження". У разі не виконання сторонами угоди своїх зобов`язань передбачених статтею 193 ГК України, кожен з них має право звернути ухвалу суду про затвердження цієї Мирової угоди до примусового виконання, умови мирової угоди від 01.11.2018 та ухвала Господарського суду Закарпатської області від 05.11.2018р. у справі № 907/468/18 містять умови та можливість застосування заходів примусового характеру спрямованих на виконання вищевказаних виконавчих документів, у разі не виконання сторонами їх умов. Також заявник просить суд поновити пропущений процесуальний строк на звернення з даною скаргою.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 15.06.2020 з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, рекомендацій Ради суддів України, розпорядження голови Західного апеляційного господарського суду від 16 березня 2020 року №06-41/01, розпорядження голови Господарського суду Закарпатської області від 16.03.2020 №01-03/4-о/д з метою збереження життя та здоров`я представників сторін, працівників апарату суду та суддів, суд ухвалив розглянути подану скаргу в порядку письмового провадженні без виклику учасників справи в судове засідання, проте з наданням можливості кожному учаснику подати суду свої письмові пояснення по суті поданої скарги.

16.07.2020 до суду надійшов відзив ДВС на скаргу Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради по справі 907/468/18, в якому орган ДВС зазначає, що ухвала якою затверджено мирову угоду, не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень, які виконавець повинен вжити на виконання вищевказаної ухвали, у зв`язку з чим 03.06.2020 року державним виконавцем, керуючись п.7 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Розглянувши скаргу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.129-1 Конституції України та ст. 326 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічні положення містить ч.2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (ст. 327 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 05.11.2018 р. по справі №907/468/18 затверджено мирову угоду від 01.11.2018 р., укладену Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради та ФОП Готра Тетяною Федорівною.

В ухвалі суду зазначено, що вона набирає законної сили з моменту її підписання, є виконавчим документом, і може бути пред`явлений до виконання до 05.11.2021.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження", який є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державних виконавців та у передбачених цим Законом випадках приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням засад верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Положеннями ст. 192 ГПК України встановлено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Статтею 193 ГПК України передбачено, що виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Таким чином, наведені вище норми законодавства свідчать, про те, що державний виконавець зобов`язаний був вчинити всі необхідні дії для фактичного виконання ухвали суду при відсутності її добровільного виконання боржником та настання строку виконання грошового зобов`язання за умовами мирової угоди, чого останнім здійснено не було. Зворотного відділом ДВС суду не наведено, доказів неможливості виконання ухвали суду не подано.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України і згідно з ч. 2 цієї статті здійснюється державними виконавцями. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

У відповідності з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов`язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження").

Судом встановлено, що державний виконавець всупереч приписів ст. ст. 5, 11 Закону України "Про виконавче провадження" не вчинив жодних виконавчий дії, спрямованих саме на фактичне виконання ухвали суду.

Обставини, що були встановлені під час розгляду скарги, свідчать про неналежне виконання державним виконавцем покладених на нього обов`язків, у той час як статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено обов`язок державного виконавця використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

У свою чергу, неправомірні дії (повідомлення), про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.06.2020 №61041 старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боднар Марини Юріївни по даній справі фактично позбавили скаржника права на грошові кошти.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та справедливого виконання рішення, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі- Конвенція).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав і обов`язків цивільного характеру. У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

При цьому, у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії Європейський суд з прав людини відзначив, що затримка у виконанні судового рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яка захищається п. 1 ст. 6 Конвенції, у зв`язку із чим саме на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці.

Отже, виконання судового рішення у господарських справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачені ст. 6 Конвенції.

Слід зауважити, що у справі "Півень проти України" Європейський суд з прав людини констатував порушення ст. 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд з прав людини дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції.

Перелічені елементи є основними складовими права кожного на справедливий суд. Це стандарти, які сприяють задоволенню основних потреб і цінностей громадян - безпеки і справедливості.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород від 11.06.2020 (надійшла до суду 11.06.2020) про визнання неправомірними дії (повідомлення), про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.06.2020 №61041 старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боднар Марини Юріївни та зобов`язання державного виконавця відкрити виконавче провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду Закарпатської області від 05.11.2018 у справі №907/468/18.

З огляду на вищенаведене, вимоги по скарзі належить задовольнити, зобов`язати державного виконавця відкрити виконавче провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду Закарпатської області від 05.11.2018 у справі №907/468/18.

Керуючись ст. ст. 202, 216, 234, 339, 342 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород від 11.06.2020 (надійшла до суду 11.06.2020) задовольнити.

Скасувати повідомлення старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Боднар Марини Юріївни про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.06.2020 №61041.

Зобов`язати державного виконавця відкрити виконавче провадження з примусового виконання ухвали Господарського суду Закарпатської області від 05.11.2018 у справі №907/468/18.

Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала підписана 21.07.2020. Ухвала суду підлягає оскарженню в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Ремецькі О.Ф.