ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2020 року

м. Київ

Справа № 910/11124/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Ткач І.В., Губенко Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Давидюк О.Н.,

представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: Макєєв Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Київпідземшляхбуд»

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Стасюк С.В.

від 17.03.2020 та

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Пашкіної С.А., Буравльова С.І., Андрієнка В.В.

від 20.05.2020

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Київпідземшляхбуд»

про стягнення заборгованості за кредитним договором

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 15 серпня 2019 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Український капітал» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Київпідземшляхбуд» про стягнення 62673516, 30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 19.10.2015 №40кл-15 по поверненню кредиту, у зв`язку з чим Позивач просить стягнути заборгованість з нарахованими штрафними санкціями у судовому порядку.

Хід розгляду справи

2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Київпідземшляхбуд» на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал» заборгованість за кредитним договором №40кл-15 від 19.10.2015: заборгованість по сплаті кредиту у розмірі 2061841,00 грн, інфляційні втрати в зв`язку з простроченням сплати кредиту у розмірі 4303068,11 грн, інфляційні втрати в зв`язку з простроченням сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1324492,31 грн, 80% річних від простроченої суми кредиту у розмірі 15396014,47 грн, судовий збір у розмірі 624531,24 грн, витрати на проведення експертизи у розмірі 24178, 00 грн.

3. Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 17.03.2020 у справі №910/11124/19 задоволено частково заяву Акціонерного товариства «Банк «Український капітал» про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/11124/19. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Київпідземшляхбуд» на користь Акціонерного товариства «Банк «Український капітал» 139619,64 грн судових витрат на правничу допомогу. У іншій частині заяви - відмовлено.

4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 у справі №910/11124/19 додаткове рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Короткий зміст додаткового рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

5. Судові рішення мотивовані підтвердженням надання правової допомоги адвокатом, поданням Позивачем доказів фактичного перерахування коштів на підставі договору про надання правничої допомоги, а також співмірністю розміру витрат з наданими послугами. Разом з тим, суди попередніх інстанцій відмовили у частині стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 1249,77 грн, оскільки вимоги про стягнення витрат на заповнення опису вкладення у цінний лист та повідомлення про вручення поштового відправлення не стосуються підготовки справи до розгляду у суді.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

6. 11 червня 2020 року Відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 у справі №910/11124/19, постановити нове рішення про відмову у задоволенні заяви Позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі.

7. Касаційна скарга мотивована тим, що Відповідач був позбавлений можливості подати клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, оскільки не був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання у суді першої інстанції.

8. Також Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції формально та поверхнево розглянув справу без належного врахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та не дослідив критерії реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру у цій справі.

9. На думку Скаржника, суди попередніх інстанцій не в повній мірі дослідили усі матеріали справи, а також не врахували висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 04.11.2019 у справі №9901/264/19.

10. Позивач подав до Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки рішення судів попередніх інстанцій є законними, обґрунтованими та прийняті з додержанням вимог чинного законодавства.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

11. Господарський процесуальний кодекс України

Стаття 2. Завдання та основні засади господарського судочинства

… 3. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: …

12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. …

Стаття 123. Види судових витрат

1. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. …

3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу; …

Стаття 126. Витрати на професійну правничу допомогу

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Стаття 129. Розподіл судових витрат

… 4. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача; …

5. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. …

8. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.…

Стаття 236. Законність і обґрунтованість судового рішення

… 4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.…

Стаття 244. Додаткове рішення

1. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

… 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи

12. Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

13. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

14. Аналогічний висновок щодо застосування норми права викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

15. Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу визначено судом першої інстанції з урахуванням доказів, наявних у матеріалах справи, зокрема: договору про надання правничої допомоги від 03.12.2018; детального опису послуг, наданого адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Онопенко та партнери» на суму 140869,41 грн; витягу з акту приймання-передачі наданих послуг від 04.09.2019 на суму 41739,72 грн (у справі №910/11124/19 на суму 31621,00 грн); витягу з акту приймання-передачі наданих послуг від 11.10.2019 на суму 17171,42 грн (у справі №910/11124/19 на суму 3679,59 грн); витягу з акту приймання-передачі наданих послуг від 31.10.2019 на суму 72486,66 грн (у справі №910/11124/19 на суму 48741,03 грн); витягу з акту приймання-передачі наданих послуг від 02.12.2019 на суму 38955,00 грн (у справі №910/11124/19 на суму 14982,69 грн); витягу з акту приймання-передачі наданих послуг від 10.01.2019 на суму 83813,54 грн (у справі №910/11124/19 на суму 31957,68 грн); акта приймання-передачі наданих послуг від 04.02.2020 на суму 3762,54 грн; акта приймання-передачі наданих послуг від 25.02.2020 на суму 6124,88 грн; рахунку-фактури від 04.09.2019 на суму 41739,72 грн; рахунку-фактури від 11.10.2019 на суму 17171,42 грн; рахунку-фактури від 31.10.2019 на суму 72486,66 грн; рахунку-фактури від 02.12.2019 на суму 38955,00 грн; рахунку-фактури від 10.01.2020 на суму 83813,54 грн; рахунку-фактури від 04.02.2020 на суму 3762,54 грн; рахунку-фактури від 25.02.2020 на суму 6124,99 грн; меморіального ордеру №2500433 від 20.09.2019 на суму 41739,72 грн; меморіального ордеру №2904830 від 28.10.2019 на суму 17171,42 грн; меморіального ордеру №3142069 від 18.11.2019 на суму 72486,66 грн; меморіального ордеру №335886 від 06.12.2019 на суму 38955,00 грн; меморіального ордеру №225367 від 27.01.2020 на суму 83813, 54 грн; меморіального ордеру №414300 від 13.02.2020 на суму 3762,54 грн; меморіального ордеру №556790 від 27.02.2020 на суму 6124,88 грн.

16. При цьому, оскільки вимоги про стягнення витрат на заповнення опису вкладення у цінний лист та повідомлення про вручення поштового відправлення у розмірі 1249, 77 грн не стосуються підготовки справи до розгляду у суді, у цій частині вимог Позивача щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу суди попередніх інстанцій відмовили.

17. Докази звернення Відповідача до суду першої інстанції з відповідним клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з наданням розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката, в матеріалах справи відсутні.

18. Суд апеляційної інстанції встановив, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2020 розгляд заяви Акціонерного товариства «Банк «Український капітал» про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі №910/11124/19 було призначено на 17 березня 2020 року. В судове засідання місцевого господарського суду 17 березня 2020 року не з`явились представники сторін, які були повідомлені належним чином, отже судом, з огляду на норми частин 2-4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України розглянуто заяву позивача та ухвалено відповідне рішення.

Матеріали справи містять докази направлення судом першої інстанції ухвали від 06.03.2020 про розгляд заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу на адресу Відповідача, зазначену в позовній заяві та відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка була повернута до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом за закінченням встановленого строку зберігання.

Суд враховує наявність у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №906/142/18 правової позиції про те, що приписи ГПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення ухвали суду про призначення розгляду скарги з вказівкою причин повернення «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Повернення із вказаної причини не свідчить ні про відмову сторони від одержання відправлення, ні про її незнаходження за адресою, повідомленою суду. Проте, така правова позиція не може бути застосована при розгляді цієї справи, оскільки у вказаній справі мали місце інші фактичні обставини, відмінні від обставин у цій справі.

Зокрема, у цій справі №910/11124/19 скаржником є юридична особа, на яку, відповідно до положень статті 4, частини першої, пункту 10 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» покладено обов`язок зазначати достовірні дані щодо місця розташування юридичної особи, та відповідно до положень статті 10 зазначеного Закону, такі дані вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Також, у справі №906/142/18 скаржник мав процесуальний статус відповідача та не був повідомлений про існування судового провадження щодо нього, у той час як предметом спору у цій справі є стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду справи.

Крім того, матеріали справи також містять докази надсилання Позивачем на адресу Відповідача заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, яка була отримана Відповідачем, що може свідчити про обізнаність Відповідача із фактом подання такої заяви, її змістом, розміром та підставами для нарахування витрат на професійну правничу допомогу у цій справі.

19. Відтак Суд погоджується з позицією суду апеляційної інстанції про відхилення доводів Відповідача про те, що він був позбавлений можливості подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, оскільки не був належно повідомлений судом першої інстанції про дату та час розгляду заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

20. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

21. Суд також відхиляє посилання Скаржника на правові позиції, наведені у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 04.11.2019 у справі №9901/264/19, оскільки вони не є релевантними для цієї судової справи з огляду на різні обставини справи. Більш того, у жодній з цих справ Верховний Суд не зазначав про звільнення сторони, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, від обов`язку доведення неспівмірності цих витрат. Так само в жодній із цих постанов Верховний Суд не робив висновок щодо права суду зменшувати розмір витрат без здійснення належного та достатнього мотивування.

22. Залишаючи додаткове рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд врахував висновок Верховного Суду викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, та дійшов висновку про підтвердження Позивачем надання правової допомоги адвокатом, надання доказів фактичного перерахування коштів на підставі договору, а також співмірність розміру таких витрат з наданими послугами.

23. Враховуючи наведене, Суд відхиляє аргументи Скаржника про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, оскільки, як вбачається з оскаржуваних судових рішень, розмір відшкодування витрат сторони на послуги адвоката визначено судами з урахуванням доказів, наявних в матеріалах справи, недоведенням Відповідачем наявності підстав для зменшення цих витрат, а також правового висновку викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

24. Інші аргументи Відповідача, викладені у касаційній скарзі, що стосуються оцінки доказів, Суд не бере до уваги, оскільки згідно з частиною 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

25. Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги.

26. Додаткове рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають залишенню без змін.

Судові витрати

27. Понесені Відповідачем у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на Відповідача, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Київпідземшляхбуд» відмовити.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2020 у справі №910/11124/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді І. Ткач

Н. Губенко