УХВАЛА

м. Київ

14.07.2020Справа № 910/9764/20

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торум»

про забезпечення позову

у справі № 910/9764/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торум»

до 1) Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Корнет Холдінг»

про визнання незаконним електронного аукціону, визнання незаконним та скасування рішення тендерного комітету, визнання недійним договору

Суддя Удалова О.Г.

Секретар судового засідання Дьогтяр О.О.

За участю представників сторін:

від позивача не з`явились

від відповідача-1 Оксень А.В. (адвокат за довіреністю № б/н від 09.04.2020)

від відповідача-2 Квасниця Я.М. (адвокат за ордером КВ № 840649 від 13.07.2020)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торум» (далі - ТОВ «Торум», позивач) звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця» в особі філії «ЦЗВ», відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Корнет Холдинг» (далі - ТОВ «Корнет Холдинг», відповідач-2) про:

- визнання незаконним електронного аукціону, проведеного за результатами процедури закупівлі мастильних засобів (оливи та мастильні матеріали), що оголошена АТ «Укрзалізниця» в особі філії «ЦЗВ» в електронній системі закупівель за ідентифікатором UA-2019-12-19-000033-а та зобов`язання замовника відмінити торги;

- визнання незаконним та скасування рішення Тендерного комітету АТ «Укрзалізниця» в особі філії «ЦЗВ» про визначення переможця та намір укласти договір з ТОВ «Корнет Холдинг» за процедурою закупівлі, що оголошена в електронній системі закупівель за ідентифікатором UA-2019-12-19-000033-а;

- визнання повністю недійсним договору № ЦЗВ-14-02620-01 від 19.06.2020, укладеного між АТ «Укрзалізниця» в особі філії «ЦЗВ» та ТОВ «Корнет Холдинг».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Тендерна пропозиція ТОВ «Корнет Холдинг» містить чисельні недоліки та не відповідає вимогам Тендерної документації, однак, не зважаючи на це, була визнана замовником торгів - АТ «Укрзалізниця» в особі філії «ЦЗВ», не лише такою, що відповідає вимогам Тендерної документації, але й такою що є найкращою серед поданих пропозицій, внаслідок чого ТОВ «Корнет Холдинг» визнано переможцем прилюдних торгів. Натомість тендерна пропозиція ТОВ «Торум», яка у повній мірі відповідає вимогам Тендерної документації, замовником торгів була відхилена, як вважає позивач, неправомірно.

Одночасно з поданням позовної заяви позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд зупинити дію договору, укладеного за результатами процедури закупівлі UA-2019-12-19-000033-а, шляхом заборони АТ «Укрзалізниця» в особі філії «ЦЗВ» та ТОВ «Корнет Холдінг» вчиняти будь-які дії на виконання договору від 19.06.2020 № ЦЗВ-14-02620-01.

Обґрунтовуючи вказану заяву позивач зазначив, що просить вжити заходи, які не мають своїм наслідком будь-яких майнових втрат для відповідачів, а отже, не порушують інтереси сторін, однак, невжиття відповідних заходів у разі задоволення позовних вимог, призведе до того, що права позивача не будуть відновлені, оскільки оскаржуваний договір буде виконано. Наслідком заборони відповідачам вчиняти певні дії, спрямовані на виконання оскаржуваного договору, не матиме для останніх негативних майнових наслідків, однак, у разі не застосування таких заходів позивач буде повністю позбавлений можливості розраховувати на відновлення своїх прав у разі задоволення позову по суті.

08.07.2020 до суду надійшли подані АТ «Укрзалізниця» в особі філії «ЦЗВ» заперечення на заяву про забезпечення позову, в яких відповідач-1 вказав, що застосування такого заходу забезпечення позову, як заборона відповідачам вчиняти будь-які дії на виконання укладеного ними договору, призводить до блокування господарської діяльності відповідачів і за умови недоведеності наявності порушення прав заявника у зв`язку з укладенням спірного правочину свідчитиме про його не співмірність та порушення збалансованість інтересів сторін у справі. Відповідач-1 вважав, шо судом на цій стадії не може бути досліджено та не може бути повно встановлено обставини, які мають значення для справи. Крім того, під час вирішення заяви про забезпечення позову суд повинен здійснювати захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Відповідач-1 вказував, що продукція, закупівлю якої здійснює філія «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця», є стратегічно важливою для залізничного транспорту та потребує значних фінансових витрат, а відтак, враховуючи те, що АТ «Укрзалізниця» є підприємством державного сектору економіки, на яке покладені функції державного рівня, то справи, що стосуються публічних закупівель, мають значний суспільний інтерес. Поставка нафти, дизельного палива, олив та мастильних матеріалів є стратегічно важливою для забезпечення безперебійної роботи всього залізничного транспорту, оскільки АТ «Укрзалізниця» не має змоги формувати їх запаси.

Крім того, відповідач-1 вважав, що в силу приписів ч. 12 ст. 137 ГПК України, які містять імперативну норму, спірна процедура тендерної закупівлі не може бути припинена, відкладена, зупинена тощо, у зв`язку з чим заява ТОВ «Торум» про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.

З огляду на вищезазначене та той факт, що обсяг товару за оскаржуваним рішенням є дуже значним та стратегічно важливим, оскільки задовольняє майже піврічну потребу всіх регіональних філій АТ «Укрзалізниця» (залізниць України), необхідну для їх сталої роботи, з метою захисту прав та інтересів АТ «Укрзалізниця», для відновлення нормального функціонування стратегічно важливої галузі для держави відповідач-1 вважав, що є вкрай необхідним розгляд заяви ТОВ «Торум» про забезпечення позову у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 заяву ТОВ «Торум» про забезпечення позову призначено до розгляду у судовому засіданні 14.07.2020.

13.07.2020 до суду надійшли подані ТОВ «Корнет Холдінг» заперечення на заяву про забезпечення позову, в яких відповідач-1 вказав, що запропонований заявником спосіб забезпечення позову, враховуючи підстави та предмет позову, має ознаки часткового вирішення спору по суті, оскільки фактично зводиться до застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину.

Відповідач-2 вказував, що в поданій до суду заяві про забезпечення позову заявником не зазначено, яким чином невжиття заходів забезпечення позову у цій справі унеможливить чи істотно ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки навіть у разі прийняття судом такого рішення зазначене не призведе до автоматичного та безумовного визнання ТОВ «Торум» переможцем спірної закупівлі чи визнання за ним права на здійснення поставки відповідного товару.

Також віповідач-2 вказав, що одними з його основних завдань є забезпечення потреб АТ «Укрзалізниця», зокрема, паливно-мастильними матеріалами та організація, здійснення централізованої закупівлі, укладання договорів, контрактів, угод, на постачання з юридичними та фізичними особами. Продукція, закупівлю якої здійснює відповідач-2, є стратегічно важливою для залізничного транспорту та потребує значних фінансових витрат. Непоставка продукції загрожує зривом плану пасажирських та вантажних перевезень та ремонту рухомого складу (пасажирських вагонів) на залізницях України, що, у свою чергу, може призвести до незворотних, негативних наслідків у великому масштабі та впливає на питання безпеки руху на залізничному транспорті в цілому.

У судовому засіданні 14.07.2020 представники відповідачів-1, 2 проти задоволення заяви позивача про забезпечення позову заперечували, вважали її необґрунтованою, просили суд у її задоволенні відмовити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши мотиви, викладені у заяві про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Положеннями ст. 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи та гарантією задоволення законних вимог позивача.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Поряд з наведеним, за приписами ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства та роз`яснення Вищого господарського суду України, беручи до уваги обставини, наведені позивачем в обґрунтування поданої ним заяви про забезпечення позову, а також обставини, наведені відповідачем-1 у запереченнях на вказану заяву, суд дійшов таких висновків.

По-перше, суд відхиляє доводи відповідачів про те, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню в силу приписів ч. 12 ст. 137 ГПК України, оскільки заборона вжиття заходів забезпечення позову, визначених положенням ч. 12 ст. 137 ГПК України, стосується процедур закупівель, які проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії. При цьому, філія «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця» не є державним органом та самостійно здійснює свою господарську діяльність, а тому не підпадає під суб`єктний склад норми ч. 12 ст. 137 ГПК України.

По-друге, судом взято до уваги, що метою діяльності АТ «Укрзалізниця» є задоволення потреб держави, юридичних і фізичних осіб у безпечних та якісних залізничних перевезеннях у внутрішньому та міжнародному сполученні, роботах та послугах, що виконує та надає АТ «Укрзалізниця», забезпечення ефективного функціонування та розвитку залізничного транспорту, а також створення умов для підвищення конкурентоспроможності транспортної галузі. При цьому філія «ЦЗВ» АТ «Укрзалізниця» є відокремленим підрозділом, що здійснює діяльність щодо забезпечення потреб залізниці матеріально-технічними ресурсами, надання послуг, забезпечення ефективного функціонування та розвитку виробничо-технологічного комплексу залізничного транспорту України. Філія здійснює фінансово-господарську діяльність відповідно до затвердженого АТ «Укрзалізниця» фінансового плану. Продукція, закупівлю якої здійснює філія, є стратегічно важливою для залізничного транспорту та потребує значних фінансових витрат, а непоставка продукції загрожує зривом плану пасажирських та вантажних перевезень та ремонту рухомого складу (пасажирських вагонів) на залізницях України, що, в свою чергу, може призвести до незворотних, негативних наслідків у великому масштабі та впливає на питання безпеки руху на залізничному транспорті в цілому.

Таким чином, у порушення вимог закону, позивач в обґрунтування поданої ним заяви не надав суду належного та допустимого доказу на підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, а обставини, наведені ним в обґрунтування заяви про забезпечення позову, не є такими, що в розумінні ст. 136 ГПК України свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення позивача можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких позивач звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову про які просить заявник.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої позивачем заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 74, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торум» про забезпечення позову.

Ухвала набрала законної сили 14.07.2020. Ухвала підлягає оскарженню в порядку, встановленому чинним Господарським процесуальним кодексом України. Повний текст ухвали складено та підписано 17.07.2020.

Суддя О.Г. Удалова