ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"08" липня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/819/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А.

при секретарі судового засідання Сулімі Г.В.

розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства Центральний гірничо-збагачувальний комбінат (50066, м. Кривий Ріг, )

до Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19, )

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів у розмірі 346 824,60 грн.

Представники:

Від позивача Овчинніков Б.С. (довіреність від 26.12.2019 № 54/12);

Від відповідача не з`явився.

Суть спору:

Приватне акціонерне товариство Центральний гірничо-збагачувальний комбінат (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (далі - Відповідач) про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажів у розмірі 355 939,80 грн.

Ухвалою суду від 06.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08.05.2020.

Судове засідання призначене на 08.05.2020 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному з 06.05.2020, про що складено відповідну довідку.

Ухвалою суду від 09.06.2020 призначено судове засідання на 24.06.2020.

Протокольною ухвалою від 24.06.2020 оголошено перерву в судовому засіданні до 08.07.2020, постановлено провести наступне судове засідання в режимі відеоконференції та доручено його проведення Жовтневому районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

На адресу суду надійшла відповідь на відзив від 30.04.2020 (вх. № 10927/20 від 30.04.2020) в якій позивач остаточно просить суд стягнути з відповідача 346 824,60 грн. штрафу та 7 819,00 грн. витрат на правову допомогу. Судом розцінено вказану відповідь на відзив, як заява про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Протокольною ухвалою від 08.07.2020 прийнято до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог, оскільки фактично Позивачем було подано її до початку першого судового засідання.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позовні вимоги із посиланням на статтю 909 Цивільного кодексу України, статтю 307 Господарського кодексу України, статті 6, 41, 116, 130, 133 Статуту залізниць України, пунктами 1.1, 1.2, 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, обґрунтовані порушенням Відповідачем встановлених строків доставки вантажу.

Відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника до судового засідання, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується власним підписом представника Відповідача у розписці про оголошення перерви в судовому засіданні на 08.07.2020.

На адресу суду від Відповідача 17.04.2020 надійшов відзив на позовну заяву від 17.04.2020 (вх. № 9767/20 від 17.04.2020) в якому він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми штрафу за несвоєчасну доставку вантажів у розмірі 9 115,20 грн. у зв`язку із неправильним розрахунком суми штрафу Позивачем.

Крім того, 17.04.2020 на адресу господарського суду надійшла заява Відповідача від 17.04.2020 (вх. № 9768/20 від 17.04.2020) в якій він із посиланням на статті 230, 233 Господарського кодексу України, статтю 551 Цивільного кодексу України просить суд зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій на 50 % до розміру 173 412,30 грн., оскільки матеріали справи № 916/819/20 не містять доказів, що Позивач поніс збитки внаслідок затримки доставки вантажу.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представника Позивача, суд

в с т а н о в и в :

Згідно із частиною другою статті 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно частин першої, третьої статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Пунктом 6 Статуту залізниць України, зокрема, встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до пункту 41 Статуту залізниць України залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць.

Судом встановлено, що в період вересня 2019 року Відповідачем здійснено перевезення вантажу, призначенням на станції Ізмаїл-експорт та Чорноморська регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «УЗ» на адресу ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» та ТОВ «ТІС» за накладними № 56906806, № 56906814, № 46982278, № 46982286, № 47010806, № 47189832, № 47189840 та досилочними накладними до них № 40094229, № 40088650, № 40094237, № 40267494, № 40159386, № 40457251, № 40403743, № 40457269 та одним маршрутом на станцію Чорноморська (експорт) регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «УЗ» на адресу ТОВ «ТІС» (для ТИС-Уголь) за накладною № 47165782.

Відповідно до пункту 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Відповідно до календарних штемпелів на накладних, вагони доставлені АТ Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця із порушенням встановленого терміну доставки внаслідок чого у Відповідача виникло зобов`язання сплатити штраф Позивачу в сумі 346 824,60 грн. Судом перевірено правильність розрахунку суми штрафу наданого Позивачем /а.с. 94-97/.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно із частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Норми Статуту залізниць України не містять заборони щодо зменшення судом розміру неустойки (штрафу), який підлягає стягненню з відправника.

Правовий аналіз зазначених норм свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

У контексті зазначеного, зменшення заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з приписами ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.10.2019 по справі № 910/143/19, від 21.10.2019 по справі № 910/1005/19.

Слід також зауважити, що в постанові від 18.10.2019 по справі № 910/1526/19, Верховний Суд погодився із зменшенням на підставі ст. 233 Господарського кодексу України штрафу, нарахованого відповідно до ст. 116 Статуту залізниць України.

Крім того, слід зазначити, що правова позиція щодо можливості зменшення штрафу викладена в постановах Верховного Суду у справах, зокрема: №905/725/17, №905/1180/17, № 905/1243/17, №905/64/18, №910/16925/18, №905/1742/18.

Суд також враховує правову позицію викладену в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, згідно із якою, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення, оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати на нього непомірним тягарем і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Враховуючи інтереси сторін, незначність прострочення виконання Відповідачем доставки вантажу, відсутність у матеріалах справи доказів спричинення збитків Позивачу, суд вважає за можливе зменшити суму штрафу до 260 118,45 грн.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача штрафу за несвоєчасну доставку вантажів в розмірі 260 118,45 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини другої статті 124 Господарського процесуального кодексу України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

У позовній заяві Позивачем зазначено попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, які він очікує понести, зокрема на правову допомогу в розмірі 7 819,00 грн.

Судом встановлено, що 30.03.2018 між Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» та Позивачем укладено Договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) (далі Договір від 30.03.2018).

Відповідно до пунктів 1.1, 5.3 Договору від 30.03.2018 клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності клієнта в порядку та на умовах, визначених цим договором. Оплата послуг Адвокатського об`єднання здійснюються клієнтом шляхом безготівкового розрахунку. Оплата клієнтом наданих Адвокатським об`єднанням послуг здійснюється на підставі Актів наданих послуг (Актів прийому-передачі наданих послуг), оформлених у двосторонньому порядках та рахунків, наданих Адвокатським об`єднанням. Акт надання послуг (Акт прийому-передачі послуг) оформлюється Адвокатським об`єднанням станом на останній день місяця в якому надавалися послуги за цим договором.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із Актом приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) № 180330/ЦГЗК від 30.03.2018 Адвокатським об`єднанням надано Позивачу послуг на загальну суму 6 134,00 грн.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до Господарського процесуального кодексу України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Верховного Суду від 19.02.2020 № 755/9215/15-ц.

Відповідачем не надано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами відповідно до частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе здійснити розподіл витрат на професійну правничу допомогу, та покласти на відповідача у розмірі 6 134,00 грн.

При розподілі господарських витрат суд виходить з положень пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якими судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на Відповідача без врахування зменшення такого розміру.

Керуючись частиною другою статті 908, частинами першою, третьою статті 909 Цивільного кодексу України, статтею 233 Господарського кодексу України, статті 6, 41, 116 Статуту залізниць України, статтями 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 130, 236, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19, ) на користь Приватного акціонерного товариства Центральний гірничо-збагачувальний комбінат (50066, м. Кривий Ріг, ) 260 118,45 грн. (двісті шістдесят тисяч сто вісімнадцять гривень 45 коп.) штрафу та витрати на сплату судового збору в розмірі 5 202,37 грн. (п`ять тисяч двісті дві гривні 37 коп.), та 6 134,00 грн. (шість тисяч сто тридцять чотири гривні 00 грн.) витрат на правову допомогу.

3. Відмовити в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства Центральний гірничо-збагачувальний комбінат до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця в частині стягнення штрафу в розмірі 86 706,15 грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги через господарський суд Одеської області відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, в строк встановлений частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" цього кодексу.

Повний текст складено 13 липня 2020 р.

Суддя Ю.А. Шаратов