ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2020 Справа № 904/265/20
за позовом Громадської організації "Добровільна спілка судноводіїв-любителів "Волна", м. Дніпро

до Відповідача-1 Дніпровської міської ради, м. Дніпро

Відповідача-2 Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про визначення балансоутримувачем об`єкту нерухомого майна на підставі акту органу місцевого самоврядування та визнання недійсними та скасування актів органу місцевого самоврядування

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Перебийніс О.О.

Представники:

від позивача Берус Н.В.

від відповідача-1 Архипенко А.О.

від відповідача-2 Архипенко А.О.

Стислий зміст позовних вимог

Громадська організація «Добровільна спілка судноводіїв-любителів «Волна» (далі Позивач) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпровської міської ради (далі Відповідач-1) та Виконавчого комітету Дніпровської міської ради (далі Відповідач-2), у якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову (том 2, а.с. 19-24) просить суд:

- визнати право Позивача на безоплатне користування Човновим причалом по вул.. Набережна Заводська, 70 у м. Дніпрі на підставі рішення виконавчого комітету міської ради від 18.11.1999 року № 2373 «Про передачу в безкоштовне користування Громадській організації «Добровільна спілка судноводіїв-любителів «Волна» споруд стоянки для човнів по вул.. Набережна Заводська, 70» враховуючи правову позицію Конституційного Суду України про впевненість громадян у тому, що їхнє становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення органу місцевого самоврядування, викладеної в абзаці п`ятому пункту 5 Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 (справа № 1-2009).

- визнати недійсними і незаконними та скасувати п.п. 1, 2, 3, 4 Рішення Дніпровської міської ради VII скликання від 25.07.2018 року за № 43/34 «Про визначення балансоутримувача об`єктів нерухомого майна човнового причалу по вул. Набережна Заводська, 70»

- визнати недійсним і незаконним та скасувати частково п.п. 1, 2, 3, 4 Рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 23.10.2018 року за № 1030 «Про передачу з балансу на баланс об`єктів нерухомого майна» та п. 3 Додатку до вказаного Рішення в частині об`єкту нерухомого майна будівлі та споруди по вул. Набережна Заводська, 70 у м. Дніпрі.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що оскаржувані рішення Відповідачів порушують права членів ГО «ДССЛ «Волна» на користування об`єктом нерухомого майна, що передано об`єднанню в безоплатне користування. Позивач вважає, що оскаржувані рішення не відповідає висновкам, ухваленим Конституційним Судом України в рішенні від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 (справа № 1-2009), згідно яких органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Крім того, Позивач вважає, що рішення прийняті з порушенням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування» та Регламенту Дніпровській міській раді, зокрема, Відповідачами не забезпечено оприлюднення на сайті в розділі «Перелік регуляторних актів, що втратили чинність» інформації щодо скасування рішення № 2373 від 18.11.1999 року.

Стислий зміст заперечень відповідачів

У відзиві на позовну заяву Відповідачі проти заявлених вимог заперечували, посилаючись на те, що Конституційним Судом України в рішенні від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 (справа № 1-2009) зроблено висновок, що органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Заперечуючи факт порушення оскаржуваними рішеннями прав Позивача на безкоштовне та безстрокове користування нерухомим майном, Відповідачі зазначають, що відповідне нерухоме майно, є власністю територіальної громади міста, і власник, в особі органу місцевого самоврядування, має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Щодо відсутності на сайті міськради в розділі «Перелік регуляторних актів, що втратили чинність» інформації про скасування рішення № 2373 від 18.11.1999 року, Відповідачі зазначають, що оприлюдненню у відповідному розділі, підлягають лише регуляторні акти. При цьому, згідно листа начальника управління діловодства департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів міськради, рішення № 43/34 від 25.07.2018 року та рішення № 1003 від 23.10.2018 року були оприлюднені на офіційному сайті Дніпровської міськради 25.10.2018 року.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2020 року відкрито провадження у справі № 904/265/20, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

03.06.2020 року Позивач подав заяву про зміну предмету позовних вимог.

04.06.2020 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті в засіданні на 25.06.2020 року. В судовому засіданні 25.06.2020 року оголошувалася перерва до 06.07.2020 року.

Під час розгляду справи по суті, Позивач підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, представник відповідачів проти позову заперечував.

В порядку ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 06.07.2020 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів із дня закінчення розгляду справи.

Обставини справи які визнаються судом встановленими

18.11.1999 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради прийнято рішення № 2373, про передачу Громадській організації «Добровільна спілка судноводіїв-любителів «Волна» у безкоштовне користування споруди А-1, Б-1, В-1, Г-2, Д-2, Е, Ж, З, И, К, Л, Н, О, П, Р, С, Т № 1-5 стоянки для човнів по вул. Заводська Набережна, 70.

Згідно мотивувальній частині зазначеного рішення, його прийнято на підставах, передбачених ст.ст. 21, 23, 30 Закону України «Про власність» та ст.ст. 25, 29, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Як убачається з матеріалів справи, зазначені вище об`єкти нерухомого майна, були зареєстровані Дніпропетровським БТІ на праві комунальної власності за територіальною громадою міста Дніпропетровська 18.10.1999 року. Підстава для реєстрації: свідоцтво про право власності, видане на підставі Рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 26.11.1991 № 46.

На виконання рішення виконавчого комітету міськради від 18.11.1999 року, Позивач прийняв зазначені вище об`єкти нерухомості, та поставив їх на позабалансовий бухгалтерський облік (том 1, а.с. 38).

Рішенням Дніпровської міської ради № 43/34 від 25.07.2018 року «Про визначення балансоутримувача об`єктів нерухомого майна човнового причалу по вул. Набережній Заводській, 70», балансоутримувачем зазначених вище об`єктів нерухомого майна визначено Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомості». Пунктом 4 зазначеного рішення, визнано таким, що втратило чинність, рішення виконавчого комітету міської ради від 18.11.1999 року № 2373 «Про передачу у безкоштовне користування громадській організації «Добровільна спілка судноводіїв-любителів «Волна» споруд стоянки для човнів по вул. Набережна Заводська, 70».

У подальшому Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 23.10.2018 року за № 1030 «Про передачу з балансу на баланс об`єктів нерухомого майна», балансоутримувачем будівель та споруд по вул.. Набережній заводській , 70 визначено Комунальне підприємство «Міські причали» Дніпровської міської ради.

Оцінка аргументів учасників справи

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування» (далі Закон № 280/97-ВР) встановлено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

За змістом пунктів 30, 31 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить, зокрема прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна, прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Наведені приписи законодавства дають підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив повноваження самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 280/97-ВР відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на договірній і податковій основі та на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом.

В силу приписів ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. Звідси власник має право на визначення юридичної долі свого майна, у тому числі й шляхом надання майна іншим особам, а також вилучення цього майна у відповідних суб`єктів.

У даному випадку оскаржуваним рішенням міськради № 43/34 від 27.07.2018 року було визнано такими, що втратило чинність рішення виконавчого комітету міськради № 23/73 від 18.11.1999 року, яке виступало правовою підставою для користування Позивачем нерухомим майном за адресою вул. Набережна Заводська, 70.

Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами у справі виникли правовідносини щодо передачі майна міськрадою у безоплатне користування позивача на невизначений період - доки воно не знадобиться власнику (позичка).

Відповідно до частини першої статті 827 Цивільного кодексу України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Водночас стаття 831 Цивільного кодексу України регламентує, що якщо сторони не встановили строку користування річчю, він визначається відповідно до мети користування нею.

Отже, строк користування не є істотною умовою договору позички, а річ за таким договором може передаватися у користування без визначення строку. У такому разі, якщо строк користування річчю не може бути визначений відповідно до мети користування нею, за аналогією закону має застосовуватися частина друга статті 763 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо строк найму не встановлений, то договір найму вважається укладеним на невизначений строк; кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці.

Таким чином, приймаючи оскаржуване рішення № 43/34 від 25.07.2018 року, Відповідач-1 фактично скористався своїм правом на відмову від договору позички. При цьому, за приписами цивільного та господарського законодавства власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він може реалізовувати на власний розсуд. За таких обставин власник має право на визначення юридичної долі свого майна, у тому числі й шляхом надання майна іншим особам, а також вилучення цього майна у відповідних суб`єктів.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права, викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 910/12224/17 від 22.01.2019 року.

За викладених вище обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вимог Позивача в частині визнання недійсним і незаконним та скасування п.п. 1, 2, 3, 4 Рішення Дніпровської міської ради VII скликання від 25.07.2018 року за № 43/34 «Про визначення балансоутримувача об`єктів нерухомого майна човнового причалу по вул. Набережна Заводська, 70», яким Відповідач-1 реалізував своє право на відмову від договору позички. А також відповідних пунктів рішення виконавчого комітету міськради від 23.10.2018 року за № 1030 «Про передачу з балансу на баланс об`єктів нерухомого майна».

Викладені підстави відмови в задоволенні вимог Позивача в зазначеній вище частині, виключають підстави для визнання за Позивачем права на безоплатне користування човновим причалом по вул. Набережна Заводська, 70 у м. Дніпрі, у зв`язку із чим, у позові слід відмовити в повному обсязі.

Судові витрати

Згідно приписів ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача

Керуючись ст.ст. 2, 5, 73, 74, 76-79, 82, 86, 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуванням положень пункту 4 розділу Х Прикінцеві положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №540-ІХ від 30.03.2020.

Повне рішення складено 15.07.2020

Суддя О.В. Ліпинський