ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1030/20

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранссервіс-груп», м. Харків

до Державного професійно-технічного навчального закладу «Яготинський центр професійної освіти», м. Яготин, Київська область

про стягнення заборгованості

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртранссервіс-груп» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою №17/1-373 від 22.04.2020 року (вх. №28/20 від 23.04.2020 року) до Державного професійно-технічного навчального закладу «Яготинський центр професійно-технічної освіти» (далі - відповідач) про стягнення 77242,39 грн. заборгованості за Договором поставки природного газу №51 від 07.10.2019 року, а також, 460,84 грн. пені та 63,52 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки природного газу №51 від 07.10.2019 року в частині своєчасної оплати отриманого у грудні 2019 року природного газу. Враховуючи несвоєчасну оплату отриманого у грудні 2019 року природного газу, позивачем з посиланням на п. 8.4 Договору нараховано відповідачу 460,84 грн. пені та на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано 63,52 грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 19.05.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/1030/20 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи).

До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №85 від 01.06.2020 року (вх. №11310/20 від 09.06.2020 року), в якому відповідач проти позову заперечує зазначаючи, що ним 13.11.2019 року укладено Договір на постачання природного газу з переможцем торгів - ТОВ «Смід груп», які проведено 23.10.2019 у системі Prozorro. Вказаний договір почав діяти з 01.12.2019 року. Відповідач зазначає, що позивачем в усному порядку його було повідомлено, що з 02.12.2019 року постачання газу буде здійснюватись іншим постачальником - ТОВ «Смід груп». У зв`язку із чим відповідачем було погашено заборгованість станом на 01.12.2019 року, а тому відповідач вважає, що Договір поставки природного газу №51 від 07.10.2019 року припинив свою дію, а асигнувань з державного бюджету на оплату за таким договором в поточному році не передбачено.

До суду від позивача електронною поштою надійшла відповідь на відзив №17/1-373-3 від 14.07.2020 року (вх. №14522/20 від 16.07.2020 року), в якій позивач проти викладених відповідачем у відзиві обставин заперечує зазначаючи, що відповідачем не надано доказів постачання природного газу іншим постачальником 02.12.2019 року або факту відсутності споживання, а також довідки про відсутність заборгованості за поставлений природний газ перед діючим постачальником для укладення договору з новим постачальником.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРТРАНССЕРВІС-ГРУП» (за договором - постачальник) та Державним професійно-технічним навчальним закладом «Яготинський центр професійно-технічної освіти» (за договором - споживач) 07.10.2019 року укладено Договір постачання природного газу №51 (далі - Договір) згідно умов п. 1.1. якого, за цим Договором постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

Відповідно до п. 4.1. Договору, споживач розраховується з постачальником за природний газ за цінами, що встановлюються вільно між постачальником та споживачем. Ціна за газ становить 9800,00 грн. за 1000 куб.м., в тому числі ПДВ - 20% - 1633,33 грн. Вартість послуг із замовлення (бронювання) потужності за 1000 куб.м. за добу становить 157,19 грн. без ПДВ, в т.ч. ПДВ (20%) - 31,44 грн., що разом з ПДВ складає 188,63 грн. Ціна може змінюватись за взаємною згодою сторін шляхом оформлення додаткової угоди. Місячна вартість газу визначається шляхом множення ціни газу за 1 куб.м. на загальний місячний обсяг фактично спожитого газу споживачем, визначеного згідно з цим Договором (п. 4.2. Договору).

Згідно п.п 4.3., 4.4. Договору, загальна сума Договору складається з місячних сум вартості газу, поставленого споживачеві за даним Договором та становить 199998,40 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 33333,07 грн. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Річний плановий обсяг, планові обсяги постачання газу по місяцях визначаються сторонами згідно Додатку №1. Об`єми (обсяги) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу газу.

Пунктом 4.7. Договору передбачено, що оплата вартості послуг з газопостачання за цим Договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника. Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 15 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до п. 4.10. Договору, у випадку письмової відмови споживача від підписання Акту приймання-передачі, природний газ постачальником вважається поставленим і прийнятим споживачем на підставі документів, що підтверджують передачу та транспортування визначених об`ємів природного газу від постачальника до споживача, які складаються газотранспортними підприємствами. Такими документами є: Реєстр постачання природного газу споживачем, або Акт прийняття послуг з транспортування природного газу розподільними газопроводами, або Акт приймання-передачі природного газу і послуг з його транспортування магістральними трубопроводами, або відомості з інформаційної платформи Оператора ГТС.

Споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг постачальника згідно з умовами цього Договору (п. 5.2. Договору).

Пунктом 11.1. Договору визначено, що цей Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє в частині постачання газу до 31.12.2019 року, а в частині проведення споживачем розрахунків - до повного їх здійснення.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу природний газ у кількості 1,4833 тис.м.куб. на загальну суму 14256,55 грн. з ПДВ, а також надав послуги із замовлення (бронювання) потужності на суму 282,95 грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу №6152 від 31.12.2019 року (який підписано з боку позивача), рахунком на оплату №6264 від 31.12.2019 року.

Проте, відповідач здійснив оплату за поставлений природний газ у грудні частково, а саме, на суму 7297,77 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №501 від 24.12.2019 року, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 7242,39 грн.

Акт приймання-передачі природного газу №6152 від 31.12.2019 року на суму 14256,55 грн., рахунок на оплату №6273 на суму 14256,55 грн., а також акт звірки взаєморозрахунків відповідно до п. 11.8 Договору надіслано на офіційну електронну адресу відповідача.

Однак, підписаний з боку відповідача Акт приймання-передачі природного газу №6152 від 31.12.2019 року на суму 14256,55 грн. на адресу позивача повернуто не було.

Відповідно до п. 4.10. Договору, у випадку письмової відмови споживача від підписання Акту приймання-передачі, природний газ постачальником вважається поставленим і прийнятим споживачем на підставі документів, що підтверджують передачу та транспортування визначених об`ємів природного газу від постачальника до споживача, які складаються газотранспортними підприємствами. Такими документами є: Реєстр постачання природного газу споживачем, або Акт прийняття послуг з транспортування природного газу розподільними газопроводами, або Акт приймання-передачі природного газу і послуг з його транспортування магістральними трубопроводами, або відомості з інформаційної платформи Оператора ГТС.

Так, заборгованість відповідача також підтверджується Витягом з інформаційної платформи ПАТ «Укртрансгаз» за період з 01.12.2019 року по 31.12.2019 року, яка додана до матеріалів справи.

Статтею 19 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

Так, позивачем на адресу відповідача направлено претензію №629/20 від 17.02.2020 року з вимогою виконати умови договору та погасити наявну заборгованість за Договором на постачання природного газу №51 від 07.10.2019 року. Однак, зазначена вимога залишена відповідачем без відповіді.

Згідно ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві, товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 10 Розділу ІІ «Порядок постачання природного газу споживачам, що не є побутовими» Правил газопостачання, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. №2496, споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. Якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, споживач має компенсувати постачальнику вартість різниці між підтвердженим обсягом природного газу та фактичним об`ємом (обсягом) споживання природного газу за ціною вартості природного газу, визначеного договором постачання природного газу.

Стосовно посилань позивача на укладення 13.11.2019 року Договору про постачання природного газу №58 з новим постачальником - ТОВ «Смід груп» суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 4 п. 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2496, для укладення договору постачання природного газу споживач має надати постачальнику довідку (акт звірки розрахунків) про відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником, підписану діючим постачальником (за його наявності).

Як зазначає позивач у відповіді на відзив, ним така довідка відповідачу не надавалась та не підписувався акт звірки розрахунків у зв`язку із наявністю у відповідача заборгованості.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказами у господарському процесі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 73 ГПК України).

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Так, відповідачем в порушення ст.ст. 73, 74 ГПК України не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у відзиві обставин, зокрема, не надано доказів на підтвердження факту постачання газу постачальником - ТОВ «Смід груп» з 01.12.2019 року або факту відсутності споживання газу у період з 02.12.2019 року, а також, доказів повідомлення позивачем про припинення постачання відповідачу газу з 02.12.2019 року.

В ході розгляду справи судом встановлено обсяги та фактичне споживання відповідачем за спірний період природного газу, часткову оплату вартості спожитого природного газу, а тому, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними і допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім стягнення основного боргу, позивач просить суд стягнути з відповідача 460,84 грн. пені у відповідності до п. 8.4. Договору за період з 16.01.2020 року по 01.05.2020 року та 63,25 грн. 3% річних за період з 16.01.2020 року по 01.05.2020 року згідно ст. 625 ЦК України у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Так, пунктом 8.4. Договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати за Договором, споживач сплачує за вимогою постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, судом встановлено, що такий розрахунок є арифметично невірним. Відповідно до вірного розрахунку, зробленого судом, розмір пені складає 454,53 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню в зазначеному розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нараховані позивачем 3% річних у сумі 63,52 грн. є обґрунтованими, тому, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Також, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 4000,00 грн. витрат на правову допомогу.

У відповідності до ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви додано Договір №17/1 від 09.01.2019 року про надання послуг з правової (адвокатської) допомоги, укладений між ТОВ «УКРТРАНССЕРВІС-ГРУП» (за договором - клієнт) та адвокатом Макаровим Сергієм Олександровичем (за договором - адвокат, виконавець) згідно умов п. 1.1. якого, адвокат в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується надати клієнту юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього у господарських судах, Верховному Суді, органах та з особами, які здійснюють примусове виконання рішень, з питань стягнення простроченої заборгованості за поставлений природний газ. За надані послуги клієнт зобов`язується сплатити виконавцю гонорар у розмірі встановленому у Додатку №1 до вказаного договору, який є невід`ємною частиною договору.

Надання послуг адвокатом Макаровим С.О. зі складання позовної заяви підтверджується актом приймання-передавання наданих послуг від 31.03.2020 року, а їх оплата - платіжним дорученням ТОВ «УКРТРАНССЕРВІС-ГРУП» №1547 від 16.04.2020 року на суму 4000,00 грн.

Таким чином, розмір витрат позивача на оплату послуг з правової допомоги у справі у розмірі 4000,00 грн. підтверджена належними доказами, відповідачем не заявлялось про неспівмірність витрат на оплату послуг адвоката.

Враховуючи зазначене, суд вважає обґрунтованим покладення на відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката у сумі 3996,75 грн. - пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРТРАССЕРВІС-ГРУП» до Державного професійно-технічного навчального закладу «Яготинський центр професійно-технічної освіти» про стягнення 7766,75 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного професійно-технічного навчального закладу «Яготинський центр професійно-технічної освіти» (07700, Київська область, м. Яготин, вул. Київська, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРТРАССЕРВІС-ГРУП» (61145, м. Харків, вул. Космічна, 21, оф. 1002, ) 7242 (сім тисяч двісті сорок дві) грн. 39 коп. основного боргу, 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 53 коп. пені, 63 (шістдесят три) грн. 52 коп. 3% річних, 2100 (дві тисячі сто) грн. 29 коп. витрат по сплаті судового збору та 3996 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто шість) грн. 75 коп. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д.Г. Заєць