ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2020 р. м. Київ Справа № 911/1746/18

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Лилака Т.Д. за участю секретаря судового засідання Щотової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Громадської організації "Садове товариство "Сонячний"

до 1) Приватного акціонерного товариства "Київобленерго"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія"

за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Садівницького товариства "Мічурінець"

про зобов`язання укласти договір про постачання електричної енергії

за участю представників:

позивача - Сукненко Л.А.;

відповідача1 - Коненко О.С, Годятська А.В.;

відповідача 2 - Андрієвська О.В.;

третьої особи - не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Громадська організація "Садове товариство "Сонячний" (позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київобленерго" (відповідач-1), в якому просить зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Київобленерго" укласти з Громадською організацією "Садове товариство "Сонячний" Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є типовим договором згідно Додатку № 6 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що з огляду на норми чинного законодавства, він як самостійна юридична особа, має право на споживання електроенергії за укладеним безпосередньо з ним договором електропостачання.

Звернення до суду з даним позовом зумовлено протиправною відмовою відповідача, як електропостачальної організації, укласти з позивачем обов`язковий договір електропостачання з безпідставним посилання на існування між електропостачальною організацією в особі структурного підрозділу - Макарівського РЕМ та Садівницьким товариством "Мічурінець" договірних правовідносин на користування електричною енергією (для споживачів з малим споживанням електроенергії) на підставі Договору № 176/А від 14.09.1998 року, на підставі якого позивач отримує електроенергію.

Рішенням Господарського суду Київської області від 22.01.2019, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 у справі № 911/1746/18, позовні вимоги ГО "СТ "Сонячний" до ПрАТ "Київобленерго" про зобов`язання укласти договір про постачання електричної енергії задоволено повністю. Зобов`язано ПрАТ "Київобленерго" укласти з ГО "СТ "Сонячний" договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є типовим договором згідно з Додатком № 6 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018. Стягнуто з ПрАТ "Київобленерго" на користь ГО "СТ "Сонячний" 1 762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Верховного Суду від 26.09.2019 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київобленерго" задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 і рішення Господарського суду Київської області від 22.01.2019 у справі № 911/1746/18 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Направляючи справу на новий розгляд суд касаційної інстанції зазначив, що місцевий господарський суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Також Верховний Суд вказав на необхідність встановлення правосуб`єктності відповідача у цій справі та його прав та обов`язків стосовно предмета спору.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями справу № 911/1746/18 було передано для розгляду судді Лилаку Т.Д.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.11.2019 прийнято справу до провадження; призначено підготовче засідання на 19.12.2019.

В судових засіданнях 19.12.2019 та 23.01.2020 оголошено перерви до 23.01.2020 та 13.02.2020 відповідно.

17.12.2019 представником відповідача було подано пояснення по справі.

18.12.2019 представником позивача було подано пояснення по справі.

11.01.2020 представником позивача було подано відзив на пояснення представника позивача по суті справи від 08.01. 2020 № 2 (вх. № суду 572/20 від 11.01.2020) та клопотання про залучення до участі у розгляді справи третю особу як співвідповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" (, адреса: 08132, м. Вишневе, вул. Київська, буд.8-В).

Також у прохальній частині відзиву на пояснення представник позивача просив суд долучити до позовної заяви уточнений текст наступного змісту:

«Зобов`язати відповідача, ТОВ "Київська обласна енергопостачальна компанія" (), як правонаступника ПрАТ «Київобленерго» підписати з позивачем Громадською організацією "Садове товариство "Сонячний" Договір на постачання електричної енергії без обмежень, з урахуванням наявності права власності на електроустановку КТП 100,10/0,4,250 кВа та земельної ділянки на якій вона розташована, що належить ГО «СТ «Сонячний».

Дослідивши зміст даної заяви, а також матеріали справи, господарський суд зазначає таке.

Нормами ГПК України не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог, тощо, а тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) суд, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову чи; - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи; - об`єднання позовних вимог, чи; - зміну предмета або підстав позову.

В заяві про уточнення позовних вимог позивач фактично змінив предмет позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Разом з тим, ч. 4 ст. 46 ГПК України передбачено, що у разі направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зміна предмета, підстав позову не допускаються, крім випадків, визначених цією статтею.

Зміна предмета або підстав позову при новому розгляді справи допускається в строки, встановлені частиною третьою цієї статті, лише у випадку, якщо це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, що сталася після закінчення підготовчого засідання, або якщо справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження - після початку першого судового засідання при первісному розгляді справи.

З огляду на фактичні обставини справи, з метою захисту прав позивача, суд визнав за доцільне подальший розгляд справи №911/1746/18 здійснювати в межах вимог викладених позивачем у прохальній частині відзиву на пояснення від 08.01.2020 № 2 (вх. № суду 572/20 від 11.01.2020).

14.01.2020 від представника відповідача-1 надійшли заперечення на пояснення позивача.

28.01.2020 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, в задоволенні якого судом відмовлено.

24.02.2020 від представника відповідача подано заперечення проти клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.02.2020 залучено до участі у справі співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія". Оголошено перерву у підготовчому засіданні до 27.02.2020 р.

27.02.2020 від представника відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву.

27.02.2020 від представника відповідача-2 надійшло клопотання про розгляд справи спочатку, яке судом задоволено.

В судовому засіданні 27.02.2020 оголошено перерву до 02.04.2020.

31.03.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 02.04.2020 повідомлено, що судове засідання у справі № 911/1746/18, призначене на 02.04.2020, не відбулось.

Ухвалою суду від 13.04.2020 призначено судове засідання у справі № 911/1746/18 на 30.04.2020.

17.04.2020 на електронну адресу суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, яке судом задоволено.

30.04.2020 на електронну адресу суду від представника відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом задоволено.

Ухвалою суду від 30.04.2020 підготовче засідання відкладено на 14.05.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.05.2020 підготовче засідання відкладено на 11.06.2020.

09.06.2020 на адресу Господарського суду Київської області від представника відповідача2 надійшов лист із запереченнями.

09.06.2020 на адресу Господарського суду Київської області від представника позивача надійшов лист із клопотанням про долучення документів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 11.06.2020 оголошено перерву до 18.06.2020.

На адресу Господарського суду Київської області 16.06.2020 від представника позивача надійшов лист із клопотанням про витребування документів.

В судовому засіданні 18.06.2020 представником відповідача2 було подано пояснення по справі.

В підготовчому засіданні 18.06.2020 розглянувши клопотання позивача про витребування документів, суд вирішив в задоволенні його відмовити.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.06.2020 закрито підготовче провадження у справі № 911/1746/18 та призначено справу до розгляду по суті на 02.07.2020.

02.07.2020 через канцелярію суду від позивача завірені належним чином копії доказових документів.

В судове засідання 02.07.2020 третя особа, яка була належним чином повідомлена про дату та час слухання справи, свого повноважного представника не направила.

Заслухавши вступне слово представників позивача та відповідачів, з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, суд дослідив в порядку статей 209-210 ГПК України докази у справі.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами суд оголосив про перехід до судових дебатів. Представники сторін виступили з промовами (заключним словом), в яких посилалися на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

02.07.2020 року, після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 14.12.2017 у справі № 911/3105/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду 24.05.2018, визнано за ГО "СТ "Сонячний" право власності на 1/3 частку на комплектну трансформаторну підстанцію КТП-100/10/0.4 (250 кВа), розташовану на земельній ділянці площею 0,40 га в селі Новосілки Макарівського району Київської області, що належить на праві колективної власності позивачу, та встановлено належність Садівницькому товариству "Меркурій" (далі - СТ "Меркурій") права власності на 1/3 частку комплектної трансформаторну підстанцію КТП-100/10/0.4 (250 кВа).

Під час розгляду справи № 911/3105/17 судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Макарівської районної ради народних депутатів від 26.04.1988 № 84 було затверджено проекти організації і забудови колективних садів, зокрема, об`єднаного садового товариства "Перлина" в с. Новосілки, до складу якого входили, серед інших, Садове товариство "Мічурінець" (далі - СТ "Мічурінець" )в кількості 42 ділянки на площі 3,0 га, СТ "Меркурій" в кількості 56 ділянок на площі 4,0 га, та ГО "СТ "Сонячний" в кількості 84 ділянок на площі 6,0 га.

ГО "СТ "Сонячний" було створене з працівників Інституту проблем міцності АН УРСР, СТ "Меркурій" - з працівників Українського науково-дослідного інституту торгівлі і громадського харчування, а СТ "Мічурінець" - з працівників Вищого ракетного інженерного училища ім. С.М. Кірова, які й отримали дачні ділянки в с. Новосілки Макарівського району Київської області.

Рішенням Новосілківської ради народних депутатів Макарівського району Київської області "Про приватизацію земель садівницького товариства "Сонячний" ІПМ НАН України" № 8 від 30.09.1994 було надано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки громадянам України - членам садового товариства "Сонячний" ІПМ НАН України площею 6 га, яка фактично використовується садівницьким товариством і його членами.

На підставі вказаного рішення садівничому товариству "Сонячний" було видано Державний акт від 11.09.1995 на право колективної власності на землю площею 1,12 га для загального користування (акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 169).

Наприкінці 1995 року за кошти членів, що входять до ГО "СТ "Сонячний", а також членів СТ "Меркурій" було придбано, встановлено та налагоджено роботу комплектної трансформаторної підстанції КТП-100/10/0,4 (250 кВа) для електропостачання садових будинків, яка розташована на земельній ділянці, що належить на праві колективної власності позивачу, що підтверджується довідкою № 016/17 від 30.05.2017 інженера з інвентаризації нерухомого майна Трохоліс О.І. (кваліфікаційний сертифікат серії АЕ № 001056).

Сукненком Л.А. , який є головою ГО "СТ "Сонячний", придбано у ТОВ "НВП ЕНЕРГІЯ" комплектну трансформаторну підстанцію за договором поставки від 25.04.1996 та що підтверджують також: квитанція до прибуткового касового ордера № 57 від 07.05.1996 за договором поставки від 25.04.1996 на суму 8 950,00 грн, а також лист ТОВ "НВП ЕНЕРГІЯ" № 23/03-96 від 11.03.1996, адресований голові ГО "СТ "Сонячний" Сукненку Л. А. , в якому йдеться про погодження продажу ГО "СТ "Сонячний" трансформаторної підстанції.

Рішенням у справі № 911/3105/17 досліджено та встановлено обставини щодо придбання та набуття права власності на комплектну трансформаторну підстанцію КТП-100/10/0,4 (250 кВа), яка розташована на земельній ділянці площею 0,40 га в селі Новосілки Макарівського району Київської області, що належить на праві колективної власності ГО "СТ "Сонячний".

Між СТ "Мічурінець" та АЕК "Київобленерго" було укладено 14.09.1998 договір №176-А на користування електричною енергією (для споживачів з малим споживанням електроенергії). Згідно з актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін електрична енергія споживається через КТП 10/0,4 КВ №603, 63 кВа ПЛ 0,4 кв.

Позивач звернувся до відповідача 12.06.2018 з вимогою щодо укладення договору про постачання електричної енергії з ГО "СТ "Сонячний". Відповідач листом №20-1/641 від 25.06.2018 повідомив, що у нього відсутні правові підстави укласти договір про постачання електричної енергії, оскільки не розірвано договір з попереднім споживачем і укладення договору буде можливим лише після виконання позивачем умов, передбачених пунктом 4.1.11 КСР. При цьому, відповідач зазначив, що постачання електричної енергії на об`єкти СТ "Меркурій", ГО "СТ "Сонячний" та СТ "Мічурінець" здійснюється на підставі договору №176-А від 14.09.1998, укладеного між ПрАТ "Київобленерго" та СТ "Мічурінець".

Спір виник у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, ухиленням відповідачем від укладення договору, обов`язковість якого передбачена вимогами чинного законодавства, що регулює правовідносини в сфері постачання й споживання електричної енергії.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

За приписами ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 184 ГК України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Згідно з ч. 2 ст. 181 ГК України, проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Проект договору є офертою, яка адресована іншій стороні або сторонам майбутнього договору. Відтак проект договору або інший письмовий документ, який містить пропозицію укласти договір, має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (абз. 2 ч. 1 ст. 641 ЦК України).

Аналізуючи вищевикладені правові норми, укладання господарських договорів на основі примірних і типових договорів у спрощений спосіб не допускається, тож, якщо позивач мав намір укласти типовий договір на постачання електроенергії у вигляді єдиного документа, про що зазначає у позові, то останній зобов`язаний був не лише звертатися до відповідача з листами про намір укладення такого договору, а й надіслати відповідачу проект відповідного договору для його погодження.

Однак, матеріали справи не містять доказів ані наявності самого проекту договору на постачання електроенергії, ані доказів направлення останнього відповідачу.

Згідно з ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України (кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. При оспорювані або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права. Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов`язків ( статті 3, 6, 12-15, 20 Цивільного кодексу, статті 3 - 5 ЦПК України у редакції, що діяла до 15.12.2017) можна зробити висновок про те, що в разі невиконання постачальником електричної енергії зобов`язання з укладення договору про постачання електричної енергії, який відповідає типовому договору, таке право підлягає захисту судом на підставі пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.10.2012 у справі №6-110цс12.

Отже, з урахуванням того, що серед способів захисту, передбачених статтею 16 Цивільного кодексу України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов`язання особи до укладання відповідних договорів), права позивача на укладення договору підлягають захисту шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії.

Відповідно до законів України "Про ліцензування видів господарської діяльності", "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" та "Про ринок електричної енергії" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановила видати ПрАТ "Київобленерго" () ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності відповідно до додатка (постанова "Про видачу ПрАТ "Київобленерго" ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом, затверджена НКРЕКП 08.11.2018 № 1382.

Пунктом 2 цієї ж постанови НКРЕКП анулювала ПрАТ "Київобленерго" з 01.01.2019 ліцензію на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 21.08.1996 № 44, та ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, видану відповідно до постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 09.10.1996 № 149, на підставі пункту 13 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з частиною 1 статті 47 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператору системи розподілу забороняється здійснювати діяльність з виробництва та/або передачі, та/або постачання електричної енергії, крім випадків, визначених частиною одинадцятою цієї статті.

Оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності (пункт 56 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" ).

Таким чином, ПрАТ "Київобленерго" станом на момент винесення рішення є оператором системи розподілу, і відповідно не здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, а тому, в розумінні ПКЕЕ, у останнього відсутні підстави на укладання з позивачем типового договору на постачання електроенергії, виступаючи при цьому зі своєї сторони в якості "постачальника", оскільки таким постачальником є ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія»

Таким чином, позивач, маючи намір укладення договору на постачання електроенергії, припустився порушень чинного законодавства України, оскільки типовий договір на постачання електричної енергії можливо укласти лише з суб`єктом господарювання, який отримав ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії, яким і є ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія»

Пунктом 3.1.6. ПРРЕЕ встановлено, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо:

об`єкт споживача підключений до мереж оператора системи у встановленому законодавством порядку;

електропостачальник за договором з оператором системи отримав доступ до мереж та можливість продажу електричної енергії на території діяльності оператора системи;

споживач є стороною діючих договорів:

про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (І);

про постачання електричної енергії споживачу або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, або про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії";

про надання послуг комерційного обліку електричної енергії, крім випадків, коли роль постачальника послуг комерційного обліку виконує оператор системи, до мереж якого приєднаний цей споживач;

за усіма точками комерційного обліку на об`єкті (об`єктах) споживача, за якими здійснюється (планується) постачання електричної енергії, укладено договір з постачальником послуг комерційного обліку про надання послуг комерційного обліку електричної енергії;

відсутній факт припинення/призупинення постачання електричної енергії або надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у випадках, передбачених законодавством у сфері енергетики;

відсутня прострочена заборгованість за договорами про постачання електричної енергії або про надання послуг системи розподілу/передачі.

Пункт 3.2.5. ПРРЕЕ передбачає, що укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву- приєднання.

Споживач перед укладенням договору про постачання електричної енергії має обрати відповідну комерційну пропозицію та зазначити її у заяві-приєднані до умов договору постачання електричної енергії споживачу. Така комерційна пропозиція є невід`ємним додатком до договору (п. 3.2.8. ПРРЕЕ).

Відповідно до п. 3.2.11. ПРРЕЕ, разом із заявою-приєднанням споживач надає:

копію документа на підтвердження повноважень особи на укладення договору (витяг з установчого документа про повноваження керівника - для юридичних осіб, копію довіреності, виданої в установленому порядку), за необхідності; витяг або копію довідки, або копію виписки з ЄДР; інші документи, передбачені цими Правилами;

у визначених законодавством випадках - копію декларації про готовність об`єкта до експлуатації або сертифіката (для новозбудованих та реконструйованих електроустановок), копію декларації про початок виконання будівельних робіт або дозволу на виконання будівельних робіт (для укладення договору про постачання електричної енергії споживачу на будівельні майданчики);

документи, що підтверджують наявність договору, укладеного з операторам системи на послуги розподілу (передачі) електричної енергії (паспорт точки розподілу (передачі), інформацію про присвоєний ЕІС-код).

У відповідності до п.1 ч 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

У відповідності до ч.І ст.626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу вимог ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Положення ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України передбачають, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії". Відповідно до ч.І ст.714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч.ч.І, 3 ст.641, ч.ч.І, 2 ст.642 Цивільного кодексу України).

Однак, незважаючи на вимоги вище перелічених нормативних актів, позивач не подавав Відповідачу 2 документи, що встановлені п. 3.2.11. ПРРЕЕ та взагалі не звертався до ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» з пропозицією укласти договір, а отже, звернення Позивача до суду з позовними вимогами до ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» є передчасними. Для можливості укладення договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг Позивачу необхідно перш за все укласти з Оператором системи розподілу ПрАТ «Київобленерго» (Відповідач 1) договір про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Враховуючи викладене, доводи позивача не підтверджені матеріалами справи та повністю спростовуються відповідачем і чинним законодавством України, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

В силу ст. 129 ГПК України, судові витрати, підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 13.07.2020

Суддя Т.Д. Лилак