ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2020м. ДніпроСправа № 904/2104/19 (904/486/20)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Владимиренко І.В. за участю секретаря судового засідання Сечиної Ю.Ю.

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вулиця Соборна, 18-б; )

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" (49038, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 108; ЄДРПОУ ВП: 40081237)

про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 323 577,92 грн. та судового збору у розмірі 4 853,67грн.

Представники:

від позивача представник Захарченко О.В. дов. № 82 від 02.01.20р.

від відповідача представник Костриба Т.В. дов. № 227 від 28.04.20р.

СУТЬ СПОРУ:

24.01.2020 р. Позивач, Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат», м. Кам`янське звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" про стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 323 577,92 грн. та судового збору у розмірі 4 853,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час здійснення перевезення вантажів на адресу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" за залізничними накладними №№ 39039128, 39044532, 39012125, 39041926, 41588849, 33533464, 33445693, 42083915, 38994174, 38923157, 49717259 (до основної накладної №49995566), 50024520 (до основної накладної №50012400), 49584220 (до основної накладної №49995541), 49998966, 33569567, 33569781, 33569799, 33569849, 42210716, 33450925, 46767075, 46787362, 46793162, 33578295, 33578311, 33579012, 50022912, 50040864, 50040872, 50040856, 48903173, 50017193, 50030063, 50017268, 50017219, 50017284, 50017243, 50057074, 50057173, 50057363, 50057272, 46880928, 42320861, 49998032, 49984552, 46557476, 46557815, 33598855, 33598871, 33603861, 33595158, 33603853, 33606773, 50109552, 46909156, 46434494, 46436085, 33630021, 42278390, 33629874, 39155247, 46856274 (до основної накладної №50070531), 46856266 (до основної накладної №50067685), 50169622, 42211383, 42211037, 50164094, 50179167, 44891315, 44901874, відповідачем в особі його Регіональної філії допущено прострочення термінів доставки вантажу, що передбачені ст. 41 Статуту залізниць та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затвердженими наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, з огляду на що існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 323 577,92 грн.

Ухвалою суду від 03.02.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 03.03.2020р. о 09:50 год. Викликано у судове засідання повноважних представників сторін.

19.02.20р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зменшити розмір нарахованого штрафу до 50%.

Разом з відзивом відповідач подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. Судом відзив на позов та заяву про застосування строків позовної давності прийнято до відома.

03.03.2020р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він просив відхилити клопотання відповідача про зменшення розміру належного до сплати штрафу; позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Судом відповідь на відзив прийнято до відома.

03.03.2020р. до суду від позивача надійшли заперечення проти заяви відповідача про застосування строків позовної давності. Судом заперечення прийнято до відома.

У судовому засіданні 03.03.2020р. господарським судом оголошено перерву до 18.03.2020р.

17.03.2020р. до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю його участі у судовому засіданні через запровадження в Україні карантину з 12.03.2020р. до 03.04.2020р. Судом клопотання прийнято до розгляду.

18.03.2020р. до суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із припиненням міжміського сполучення між містами Кам"янське та Дніпро через запровадження в Україні карантину з 12.03.2020р. до 03.04.2020р.; у разі продовження карантинних заходів поза межами шести десятиденного строку підготовчого провадження просив вирішити питання про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів. Судом клопотання прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 18.03.2020р. клопотання позивача про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення розгляду справи - задоволено, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволено. Продовжено підготовче провадження на 30 днів, до 04.05.2020р. включно та відкладено підготовче засідання на 20.04.2020р. о 10:00год.

20.03.2020р. до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у якому просить суд відхилити відповідь на відзив позивача, вважає їх безпідставними та необґрунтованими.

Ухвалою суду від 01.04.2020р. повідомлено учасників справи, що судове засідання у справі № 904/2104/19(904/486/20) призначене на 20.04.2020 о 10:00год. не відбулось через запровадження карантинних заходів. Після усунення вказаних обставин розгляд справи буде призначено у судовому засіданні ухвалою суду, про що сторони будуть повідомлені в передбаченому ГПК України порядку.

Ухвалою суду від 04.05.2020р. підготовче судове засідання призначено на 01.06.2020р. о 12:30 год.

Ухвалою суду від 01.06.2020р. клопотання відповідача про відкладення розгляду справи - задоволено. Клопотання відповідача про продовження строку надання доказів - задоволено. Продовжено відповідачу строк для надання доказів. Відкладено підготовче судове засідання на 24.06.2020 року о 11:20 год.

23.06.2020р. до суду від відповідача надійшли пояснення. Судом пояснення прийняті до відома.

24.06.2020р. ухвалено судом закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 21.07.2020р.

В судовому засіданні 21.07.2020р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Дніпропетровської області, заслухавши представників позивача, відповідача

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно із ч.2 ст. 908 Цивільного кодексу України та ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Відповідно до ч.3 ст.909 вказаного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

За приписами ст.6 глави 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Згідно зі ст.22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Статтею 41 вказаного підзаконного нормативно-правового акту регламентовано, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

У відповідності до п.п. 1.1., 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (із змінами та доповненнями), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ___число ___місяць" (п. 2.1. Правил).

Згідно з пунктом 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

В п. 2.9. Правил визначено, що про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Відповідно до п. 2.10. Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт", у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до статті 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/420/2012 від 04.04.2012 року, нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно пункту 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як свідчать матеріали справи, на адресу позивача (вантажоодержувача) надійшли вагони з вантажем за залізничними накладними, які містять, зокрема, дані про вантаж, відстань перевезення, дати відправлення, прибуття, видачі вантажу, тарифу тощо.

Як зазначає позивач, вантаж за вказаними залізничними накладними було доставлено із порушенням встановленого ст.41 Статуту залізниць України терміну доставки вантажу, внаслідок чого Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» заявлено вимоги про стягнення штрафу у розмірі 323 577,92 грн.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Відповідно до ст.526 вказаного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Дослідивши наявні у матеріалах справи залізничні накладні, господарський суд прийшов до висновку, що вантаж за відповідними перевізними документами доставлено одержувачу з порушенням строків, які визначені ст.41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, а саме:Прострочення доставки за накладними: №№ 39044532; 42083915; 38994174; 50024520 (до основної накладної №50012400); 46880928; 42320861; 33603861; 33603853; 33606773; 50109552; 33630021; 33629874; 50169622; 50179167; 44901874, склало 2 доби, що є підставою для нарахування штрафу у розмірі 10 % від провізної плати, вказаної в пункті 31 накладних.

Прострочення доставки за накладними: №№39039128; 39041926; 33533464; 49717259 (до основної накладної №49995566); 49584220 (до основної накладної №49995541); 49998966; 33569781; 33569799; 33569849; 46767075; 46787362; 46793162; 33578295; 33578311; 33579012; 50040864; 50040872; 50040856; 50030063; 50057074; 50057173; 50057363; 50057272; 33598855; 33598871; 33595158; 46909156; 50164094; 44891315

Прострочення доставки за накладними: №№ 39039128; 39041926; 33533464; 49717259 (до основної накладної №49995566); 49584220 (до основної накладної №49995541); 49998966; 33569781; 33569799; 33569849; 46767075; 46787362; 46793162; 33578295; 33578311; 33579012; 50040864; 50040872; 50040856; 50030063; 50057074; 50057173; 50057363; 50057272; 33598855; 33598871; 33595158; 46909156; 50164094; 44891315 склало 3 доби, що є підставою для нарахування штрафу у розмірі 20 % від провізної плати, вказаної в пункті 31 накладних.

Прострочення доставки за накладними: № № 39012125; 41588849; 33445693; 38923157; 33569567; 42210716; 33450925; 50022912; 48903173; 50017193; 50017268; 50017219; 50017284; 50017243; 49998032; 49984552; 46557476; 46557815; 46434494; 46436085; 42278390; 39155247; 46856274 (до основної накладної №50070531); 46856266 (до основної накладної №50067685); 42211383; 42211037, склало від 4 до 71 доби, що є підставою для нарахування штрафу у розмірі 30 % від провізної плати, вказаної в пункті накладних.

Загальна сума штрафу за прострочення доставку вантажу згідно розрахунку позивача склала 323 577,92 грн.

Суд перевірив розрахунок штрафу, здійснений позивачем та вважає його обґрунтованим та арифметично вірним. Відповідачем заперечень чи зауважень до розрахунку позовних вимог Позивача або контррозрахунку суду не надано.

За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 611 зазначеного нормативно-правового акту у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З огляду на вимоги ч.ч.1,3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд, за відсутності належних доказів, не приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на ту обставину, що порушення терміну доставки вантажу сталося не з вини відповідача.

Суд також відзначає, що згідно з п.1.3. Правил обчислення термінів доставки вантажів якщо Укрзалізницею встановлюються тимчасові відхилення від шляхів прямування вантажів, за якими обчислюється провізна плата, то термін доставки вантажів, які пройшли за відхиленим напрямком, обчислюється, виходячи з відстані з урахуванням цього відхилення. Відхилення від визначених напрямів перевезення вантажів дозволяються першим керівником Укрзалізниці.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази санкціонованого відхилення від шляхів прямування вантажів, що спричиняє подовження строків доставки вантажу. Також відповідачем не доведено, що за спірними накладними саме відправником або одержувачем було допущено порушення, яке призвело до затримки доставки вантажу, що у розумінні пункту 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу могло призвести до збільшення строку перевезення вантажу.

З урахуванням наведеного, заперечення на позовну заяву не спростовують вищевикладені висновки суду.

Крім того, суд зазначає про наступне, що за приписами ст.130 Статуту залізниць України, у разі прострочення доставки вантажу право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів має одержувач за умови пред`явлення накладної.

За таких обставин, позивач правомірно звернувся до суду з розглядуваним позовом до відповідача.

Разом з тим, суд відкидає доводи Відповідача щодо пропуску строку позовної давності, оскільки позов до перевізника може бути пред`явлений протягом 6 місяців після спливу 6-місячного строку, передбаченого для пред`явлення претензії, та 3-місячного строку, передбаченого для надання відповіді на претензію, що узгоджується з положеннями пунктів 134, 136 Статуту та статті 315 ГК України.

Аналогічну правову позицію висловив Касаційний господарський суд у постановах: від 11.04.2019 зі справи № 905/729/18, від 13.08.2019 зі справи № 910/11614/18, від 10.09.2019 зі справи № 905/2303/18, а також об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 04.03.2020 зі справи № 905/487/19.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем у даній справі не пропущений строк позовної давності.

Як зазначалося, відповідач у відзиві на позовну заяву посилався на скрутне фінансове становище та у тексті відзиву зазначив, що просить суд зменшити розміру штрафу на 50% від суми позову, у той же час у прохальній частині відзиву відповідач зазначив, що просить суд відмовити у задоволенні позову.

В свою чергу позивач заперечував проти зменшення штрафу, звертав увагу суду на відсутність належних доказів скрутного фінансового стану відповідача як юридичної особи, систематичність порушень строків доставки вантажу відповідачем та понесені у зв`язку з цим збитки.

В силу вимог ст. ст. 525, 526, 530, 610, 611 Цивільного кодексу України зобов`язання підлягає виконанню належним чином та у встановлений строк. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушенням зобов`язання (неналежне виконання), що тягне за собою настання правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.09.2019р. у справі №910/16925/18, від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Суд зауважує, що в процесі реалізації договору перевезення вантажовідправник та перевізник як господарюючі суб`єкти несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно зі ст. 74 Господарського процесуального Кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, намагалася виконати зобов`язання у строк та що порушення були зумовлені винятковими обставинами, а також не завдали значних збитків контрагенту.

Підприємництвом, за положеннями ст.42 Господарського кодексу України, є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Отже сторони, здійснюючи господарську діяльність, могли передбачити пов`язані із цим ризики.

При цьому, суд зауважує, що у будь-якому випадку у вирішенні питання щодо зменшення розміру штрафу мають бути враховані майнові інтереси обох сторін.

В аспекті права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, приймаючи до уваги, що залізничний транспорт є однією з важливих галузей економіки України, що забезпечує її внутрішні та зовнішні транспортно-економічні зв`язки і потреби населення у перевезеннях, враховуючи неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків чи додаткових витрат внаслідок допущеного відповідачем порушення, а також наявність великого розміру заборгованості самого позивача перед відповідачем, враховуючи суспільну важливість та необхідність господарської діяльності відповідача та притаманність їй особливої соціальної ролі, внесення до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави, беручи до уваги як інтереси позивача, який заперечував проти зменшення штрафних санкцій на 50%, так і відповідача, суд дійшов висновку про можливість застосування приписів статей 233 Господарського кодексу України, 551 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин та вважає за необхідне зменшити суму штрафу, який підлягає до стягнення з відповідача на 20%, а саме: до 258 862 грн. 34 коп. (323 577,92 - 20%).

Таке зменшення розміру штрафу суд вважає розумним та оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача.

Крім того, суд зазначає, що штраф - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги про стягнення штрафу в сумі 258 862 грн. 34 коп., з урахуванням їх зменшення на 20%, визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки суд зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено, у зв`язку з чим відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог; стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 4 853 грн. 67 коп.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Дніпропетровської області, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 40081237) на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (51925, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Соборна, 18-б, ) штраф за несвоєчасну доставку вантажу в сумі 258 862 (двісті п`ятдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят дві) грн. 34 коп. та судовий збір в сумі 4 853 (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят три) грн. 67 коп.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.07.2020р.

Суддя І.В. Владимиренко