ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2020 р. Справа№ 910/1735/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тарасенко К.В.

без повідомлення учасників справи,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гончарука Євгена Васильовича на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 (повний текст рішення підписано 17.02.2020)

у справі № 910/1735/19 (суддя: Морозов С.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Мазовер Євгена Михайловича

до Фізичної особи-підприємця Гончарука Євгена Васильовича

про стягнення 168 000,00 грн

1. Зміст позовних вимог та заперечень

Фізична особа-підприємець Мазовер Євген Михайлович (далі - ФОП Мазовер Є.М., позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Гончарука Євгена Васильовича (далі - ФОП Гончарук Є.В.) про стягнення 168 000,00 грн вартості товару, переданого за видатковою накладною №МЕ001 від 01.11.2018.

Свої вимоги позивач обґрунтовував неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу, що укладений у спрощеній формі.

У відзиві відповідач заперечив проти позовних вимог у повному обсязі та зазначив про те, що видаткової накладної №МЕ001 від 01.11.2018 він не підписував, печатку на ній не проставляв і товар від позивача не отримував.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

Як вбачається зі змісту видаткової накладної №МЕ001 від 01.11.2018 ФОП Мазовером Євгеном Михайловичем було поставлено ФОП Гончаруку Євгену Васильовичу манекен травматичних ушкоджень (Trauma Manikin Series) в кількості 4,000 комплектів на суму 120 000,00 грн, та набір ушкоджень 43 шт (Trauma Accessories) в кількості 3,000 комплектів на суму 48 000,00 грн. Загальна вартість поставки становила 168 000,00 грн.

На видатковій накладній міститься підпис та печатка ФОП Гончарука Євгена Васильовича.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що оплата за вищевказаною видатковою накладною від відповідача не надходила.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з вимогою щодо сплати заборгованості за поставлений товар, однак вимогу було залишено відповідачем без відповіді.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Гончарука Євгена Васильовича на користь Фізичної особи-підприємця Мазовера Євгена Михайловича суму заборгованості в розмірі 168 000,00 грн та суму судового збору в розмірі 2 520,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач, заперечуючи проти позовних вимог та посилаючись на не підписання ним видаткової накладної, повинен був довести зазначені обставини.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої та судової технічної експертиз. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2019 призначено комплексну судово-технічну та почеркознавчу експертизи документа, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення експертів поставлені питання, зокрема, чи виконано підпис на видатковій накладній №МЕ001 від 01.11.2018, в рядку «отримав», від імені ФОП Гончарук Є.В. саме Гончаруком Євгеном Васильовичем , та чи відповідає відтиск печатки ФОП Гончарука Є.В. на видатковій накладній №МЕ001 від 01.11.2018 відтиску печатки ФОП Гончарука Є.В.

В подальшому від експертної установи до Господарського суду міста Києва надійшов лист про неможливість проведення експертизи у зв`язку з нездійсненням відповідачем оплати вартості технічного дослідження документів на суму 11 304,00 грн та почеркознавчого дослідження на суму 7 850,00 грн. При цьому місцевим господарським судом встановлено, що експертною установою листами від 24.06.2019 та від 04.07.2019 було повідомлено відповідача про необхідність оплати вартості технічної експертизи печатки та необхідність оплати вартості почеркознавчої експертизи, та виставлено відповідні рахунки №2522 від 24.06.2019 на суму 11 304,00 грн та №2702 від 03.07.2019 на суму 7 850,00 грн.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що недоведення відповідачем обставин, які він покладає в основу своїх заперечень проти позовних вимог Фізичної особи-підприємця Мазовера Є.М., є доказом, який свідчить про фактичне визнання відповідачем наявності у нього перед позивачем заборгованості з оплати отриманого товару на суму в розмірі 168 000,00 грн за видатковою накладною №МЕ001 від 01.11.2018, а нездійснення оплати вартості експертних досліджень є фактичним затягуванням строків розгляду справи.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Фізична особа-підприємець Гончарук Євген Васильович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 у справі №910/1735/19 скасувати, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначає, що рішення суду є необґрунтованим, прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, та судом першої інстанції неповно встановлені обставини, які мають значення для справи.

За твердженнями відповідача, судом першої інстанції не взято до уваги те, що до 01.11.2018 жодних переговорів між позивачем та відповідачем щодо встановлення та визначення умов поставки не проводилися, оферта з визначеними у ній умовами майбутнього договору від позивача не надходила. Також скаржник звертає увагу на відсутність в матеріалах справи рахунку-фактури, який мав бути виставлений позивачем. ФОП Гончарук Є.В. вважає, що позивачем не доведено факт поставки товару відповідачу, та накладна №МЕ001 від 01.11.2018 не є доказом, який підтверджує факт здійснення господарської операції. Крім того, скаржник стверджує, що не отримував від експертної установи рахунки для оплати судових експертиз.

5. Доводи учасників справи щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП Мазовер Є.М. проти задоволення апеляційної скарги заперечив та просив суд апеляційної інстанції залишити в силі рішення місцевого господарського суду. Позивач зазначає, що про отримання відповідачем товару свідчить його власноручно проставлений підпис на спірній видатковій накладній, а також відбиток його печатки.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/1735/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Дикунська С.Я.

У зв`язку з перебуванням судді Дикунської С.Я. з 23.03.2020 у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 23.03.2020 у справі №910/1735/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Тарасенко К.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2020 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гончарука Євгена Васильовича на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 у справі №910/1735/19 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків.

На виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху Фізичною особою-підприємцем Гончаруком Євгеном Васильовичем подано заяву про усунення недоліків з доказами сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Гончарука Євгена Васильовича на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 у справі №910/1735/19, справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи.

Від Фізичної особи-підприємця Гончарука Є.В. надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, в якому скаржник, посилаючись на ст. 270 ГПК України, зазначає, що справа є складною, та заперечує проти розгляду справи в порядку письмового провадження. Вказане клопотання судова колегія відхиляє, оскільки розгляд апеляційних скарг на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи за відповідним клопотанням учасника справи є правом, а не обов`язком суду, яким суд апеляційної інстанції користується за наявності обставин, що свідчать про недоцільність розгляду апеляційної скарги у письмовому провадженні. У даному ж випадку, враховуючи доводи апеляційної скарги, які є ідентичними доводам, викладеним відповідачем у відзиві на позовну заяву, судова колегія вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для вирішення спору по суті. Скаржник не надає нових доказів, які б підтверджували обставини, з яких він заперечує проти позовних вимог та яким не було надано оцінку судом першої інстанції, та не наводить доводів та обставин, які б не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Також, від ФОП Гончарука Є.В. надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої та судової технічної експертиз, на вирішення яких відповідач просить поставити, зокрема, питання, чи виконано підпис на видатковій накладній №МЕ001 від 01.11.2018, в рядку «отримав», від імені ФОП Гончарук Є.В. саме Гончаруком Євгеном Васильовичем , та чи нанесено відтиск печатки на видатковій накладній №МЕ001 від 01.11.2018 в рядку «отримав» печаткою, зразки відтисків якої будуть надані для порівняльного дослідження. Судова колегія апеляційного господарського суду не вбачає підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

За змістом статті 99 ГПК України питання про задоволення клопотання про призначення експертизи не залежить від обґрунтованості підстав для проведення експертизи, якщо сторона не обґрунтовує та не доведе обставини, які перешкоджали самостійно надати висновок експерта.

Клопотання позивача про призначення експертизи не було обґрунтовано неможливістю подання висновку експерта, виконаного на його замовлення, а тому апеляційний господарський суд вважає подане клопотання таким, що не підлягає задоволенню.

Крім того, матеріали справи не містять суперечливих доказів щодо поставки товару відповідачу за спірною видатковою накладною на суму 168 000,00 грн, оскільки на вказаних накладних, крім підпису, міститься відтиск печатки ФОП Гончарука Є.В., яка не викрадалась, втрачена не була, з приводу використання своєї печатки невідомими особами Гончарук Є.В. до правоохоронних органів не звертався.

7. Джерела права й акти їх застосування

Господарський кодекс України

Частинами 1, 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У відповідності до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Цивільний кодекс України

Згідно з частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

У відповідності до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

Відповідно до визначень термінів, що міститься в статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частинами 1 та 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній станом на дату здійснення спірної поставки) визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

В силу частини 8 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за достовірність даних, відображених в первинних документах несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995

Згідно з п. 2.4 Положення №88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Господарський процесуальний кодекс України

За приписами частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За визначенням частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Згідно з ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

8. Позиція апеляційного суду

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Гончарука Євгена Васильовича не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи, факт отримання товару відповідачем від позивача підтверджується видатковою накладною №МЕ001 від 01.11.2018, яка містить підпис та відтиск печатки відповідача як фізичної особи-підприємця.

В апеляційній скарзі відповідач заперечує проти факту здійснення господарської операції за спірною видатковою накладною, оскільки, за його твердженнями, видаткову накладну він не підписував, печатку на ній не проставляв і товар від позивача не отримував.

З цього приводу апеляційний господарський суд зазначає, що відтиск печатки/штампу на видаткових накладних є свідченням участі відповідача у здійсненні господарської операції за вказаними накладними та свідчить про висловлення згоди відповідачем на купівлю-продаж товару на відповідних умовах, вказаних у накладних.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 03.02.2020 у справі 909/1073/17, встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа. Оскільки саме відповідач вважає підробленою печатку, то в силу положень ст. ст. 13, 74, 80, 81 ГПК саме на останнього покладений обов`язок доведення таких власних заперечень на позов.

Як було встановлено судом першої інстанції, спірна накладна містить відтиск печатки відповідача та має всі необхідні реквізити первинного документа в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому доказів протиправності використання печатки філії чи доказів її втрати, так само як доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, її підробкою чи іншим незаконним використанням третіми особами всупереч волі відповідача, матеріали справи не містять. Крім того, зазначаючи фактично про підроблення свого підпису, скаржником не надано доказів звернення з цього приводу до правоохоронних органів, а також не надано експертного висновку, складеного на замовлення (за зверненням) відповідача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що підписання та засвідчення відтиском печатки покупця видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону, фіксує факт здійснення господарської операції, і є підставою виникнення у покупця обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Наведений висновок узгоджується з правовим висновком, висловленим Верховним Судом у постанові від 05.09.2019 у справі №910/14371/18.

Щодо доводів відповідача про те, що ним було заявлено клопотання про проведення судових експертиз з метою доведення того, що на спірній накладній містяться підпис та печатка, які йому не належать що, на переконання відповідача, свідчить про його зацікавленість у доведенні вказаних обставин і підтверджує нездійснення ним господарської операції за спірною накладною, колегія суддів зазначає наступне. Матеріалами справи підтверджується, що судові експертизи не були проведені виключно з причин, що залежали від самого відповідача, а саме з причин нездійснення останнім оплати за проведення експертних досліджень. Зазначені обставини не можуть трактуватися на користь відповідача, оскільки не свідчать про його наміри сприяти проведенню судової експертизи. При цьому посилання ФОП Гончарука Є.В. на те, що він не отримував повідомлення від експертної установи про необхідність здійснити оплату за експерті дослідження апеляційним господарським судом не приймається до уваги з огляду на те, що по-перше, обов`язок здійснити оплату за проведення судових експертиз було покладено на відповідача ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2019, тобто відповідач був обізнаний про такий обов`язок, а по-друге, повідомлення надсилалося експертною установою на адресу Гончарука Євгена Васильовича , зазначену ним самим у відзиві на позовну заяву.

Таким чином, наведені обставини у їх сукупності свідчать про те, що обов`язок відповідача здійснити оплату отриманого товару за видатковою накладною №МЕ001 від 01.11.2018 на суму 168 000,00 грн є документально підтвердженим, що не спростовано скаржником. Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що спірна видаткова накладна не є належним доказом у справі, а також доводи про відсутність у матеріалах справи рахунку-фактури, виставленого позивачем, колегією суддів відхиляються.

9. Висновки апеляційного суду

На підставі вищевикладеного, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що викладені відповідачем доводи в обґрунтування апеляційної скарги є безпідставними, такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, не доведені належними доказами, а тому не підлягають задоволенню. Рішення суду першої інстанції від 04.02.2020 прийнято у відповідності до норм закону без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гончарука Євгена Васильовича на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 у справі №910/1735/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2020 у справі №910/1735/19 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Фізичну особу-підприємця Гончарука Євгена Васильовича.

4. Матеріали справи №910/1735/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Є.Ю. Шаптала

К.В. Тарасенко