ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2020 р. Справа№ 910/8263/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Михальської Ю.Б.

Секретар судового засідання: Огірко А.О.

За участю представників учасників процесу:

від позивача: адвокат Лісовий О.О. - за ордером серія ВС № 1027072 від 24.06.2020;

від відповідача: адвокат Бондаренко І.П. - за ордером серія КВ № 115810 від 18.02.2020;

від третьої особи: представник Висотенко І.М. - за довіреністю вих. № 2360/0/4 від 08.08.2019.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної організації "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі № 910/8263/19 (головуючий суддя Демидов В.О., м. Київ, повний текст рішення складено 18.11.2019)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик"

до Державної організації "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України

третя особа: Державне агентство резерву України

про стягнення заборгованості у розмірі 393 720,71 грн

за зустрічним позовом Державної організації "Комбінат "Прогрес" Державного резерву України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик"

третя особа: Державне агентство резерву України

про стягнення заборгованості за договором у розмірі 380 363,41 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

25.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" (надалі - ТОВ "Універсалогістик"/позивач/скаржник) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної організації "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України (надалі - відповідач), третя особа Державне агентство резерву України, в якому просить суд стягнути з Державної організації "Комбінат "Прогрес" Державного агентство резерву України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" заборгованість у розмірі 393 720,71 грн та судовий збір у розмірі 5 905,81 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" зазначає, що 01.01.2019 між позивачем та відповідачем укладений договір № 46 про надання платних послуг по зберіганню товарно-матеріальних цінностей. Так, позивачем перераховано відповідачу за січень-травень 2019 року 1 193 822,77 грн. Відповідно до інформації з офіційного сайту третьої особи про вартість послуг, що надаються органами системи Держрезерву зі зберігання товарно-матеріальних цінностей у 2019 році, позивач провів розрахунок різниці вартості між цінами, затвердженими третьою особою та відповідачем, отриманими позивачем послуг за 2019 рік.

31.05.2019 позивач відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України направив відповідачу претензію на суму 393 720,71 грн, проте кошти повернуті не були.

Разом з тим, 10.07.2019 до місцевого господарського суду від Державної організації "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України подано зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик", третя особа: Державне агентство резерву України.

Відповідно до заявлених зустрічних позовних вимог позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" на користь Державної організації Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України борг за договором про надання послуг по зберіганню товарно-матеріальних цінностей від 01.01.2019 № 46 в розмірі 362 395,40 грн за надані послуги із зберігання товару, 9 897,99 грн за послуги із навантаження-розвантаження товару та 8 070,02 грн за використану електроенергію.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" систематично порушувало умови договору (п.п. 1.1., 2.1., 2.2. вказаного договору), неналежно виконував взяті на себе зобов`язання за цим договором; розрахунки постійно проводились з порушенням розмірів та строків оплати, визначених договором; після 5 числа кожного місяця, платежі здійснювались з простроченням, не в повному об`ємі та частинами, що призводило до порушення умов договору та прав зберігача на своєчасне отримання плати зберігання. У зв`язку з порушенням умов договору у Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" утворився борг в розмірі 362 395,40 грн за надані послуги із зберігання товару, 9 897,99 грн за послуги із навантаження-розвантаження товару та 8 070,02 грн за використану електроенергію.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі № 910/8263/19 (суддя Демидов В.О., м. Київ, повний текст рішення складено 18.11.2019) у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" про стягнення заборгованості у розмірі 393 720,71 грн відмовлено.

В зустрічному позові Державної організації "Комбінат "Прогрес" Державного резерву України про стягнення заборгованості за договором у розмірі 380 363,41 грн відмовлено.

Судове рішення прийнято з посиланням на ст.ст. 173-174, 180-181, 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), ст.ст. 177, 202, 509, 525-526, 530, 599, 610, 627, 936, 938, 946, 1212 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та мотивоване тим, що місцевим господарським судом встановлено погодження позивачем за первісним позовом із договірною ціною, визначеною у договорі.

Твердження позивача за первісним позовом про різницю вартості між цінами, затвердженими Державним агентством резерву України та Державною організацією Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України у зв`язку з чим виявилася різниця в частині ціни договору, визначеного сторонами не можуть слугувати підставою для стягнення суми заборгованості, оскільки Державна організація Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України згідно статуту має права здійснювати допоміжну господарську діяльність, яка відповідає меті, завданням організації, що передбачені статутом та дозволена законодавством України.

Крім того, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин приписів ст. 1212 ЦК України, оскільки спірні правовідносини сторін виникли у зв`язку із виконанням господарського зобов`язання по наданню послуг, що за своїм змістом не є кондиційними, для яких характерною ознакою виступає факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Щодо зустрічних позовних вимог в частині стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик", суд першої інстанції зазначає, що підписуючи акти приймання-здавання послуг по перевезенню ТМЦ сторона зберігача вказала, що немає претензій один до одного.

Таким чином, зберігач станом на день підписання актів не мав жодних претензій щодо строків оплати послуг з боку поклажодавця, при цьому твердження про наявність пропуску строків здійснення оплат з боку поклажодавця заявлені після подачі первісного позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним рішення, Державна організація "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням норм процесуального та матеріального права.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, зокрема, що факт не оплати за Договором за надані послуги із зберігання, внаслідок чого утворився борг, відповідачем за зустрічним позовом не заперечувався та не спростований матеріалами справи.

На переконання скаржника, відсутність доказу вручення рахунку на оплату за надані послуги не може бути підставою для невиконання своїх обов`язків за Договором його стороною та відмови у задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсалогістик» позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) та Державне агентство резерву України (третя особа) письмового відзиву на апеляційну скаргу Державної організації "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі № 910/8263/19 не надали, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів 05.03.2020 апеляційну скаргу Державної організації "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Разіної Т.І., суддів: Іоннікової І.А. та Михальської Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2020 у справі № 910/8263/19 задоволено клопотання Державної організації "Комбінат "Прогрес" та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі № 910/8263/19; відкрито апеляційне провадження у справі № 910/8263/19; розгляд апеляційної скарги Державної організації "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі № 910/8263/19 призначено на 31.03.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2020 у справі № 910/8263/19 повідомлено учасників справи, що судове засідання з розгляду апеляційної скарги Державної організації "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі № 910/8263/19 не відбудеться 31.03.2020; про дату та час судового засідання за апеляційною скаргою Державної організації "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі № 910/8263/19 учасники справи будуть повідомлені додатково ухвалою суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2020 у справі № 910/8263/19 розгляд апеляційної скарги Державної організації "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі № 910/8263/19 призначено на 01.06.2020.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2020 у справі № 910/8263/19 відкладено розгляд апеляційної скарги Державної організації "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України на рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі № 910/8263/19 на 24.06.2020.

Явка представників сторін

У судове засідання, призначене на 24.06.2020 з`явилися представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик", Державної організації "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України та Державного агентства резерву України.

24.06.2020 в судовому засіданні представник Державної організації "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просив скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом у повному обсязі.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" в судовому засіданні 24.06.2020 заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

В судовому засіданні 24.06.2020 представник Державного агентства резерву України підтримав вимоги апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу Державної організації "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України задовольнити.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2019 між Державною організацією Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України (зберігач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" (поклажодавець) укладено договір № 46 про надання платних послуг по зберіганню товарно-матеріальних цінностей (надалі -ТМЦ), (а.с. 8-13, т. 1).

Відповідно до умов вищевказаного Договору зберігач зобов`язався прийняти в майбутньому товарно-матеріальні цінності поклажодавця і повернути їх після закінчення терміну дії договору, а поклажодавець зобов`язується попередньо і щомісячно сплачувати зберігачу кошти на умовах цього договору.

Згідно з п.п. 1.2., 1.4. розділу 1 Договору зберігання ТМЦ здійснюється у складських приміщеннях, на відкритому майданчику, у холодильних камерах зберігача, згідно з п. 1 додатку № 1 до договору. Послуги надаються за адресою: 03126, м. Київ, вул. В. Гавела, 24.

З додатку № 01 до договору вбачається, що зберігач зобов`язується прийняти і розмістити товарно-матеріальні цінності поклажодавця і повернути їх після закінчення терміну дії договору, а саме: в камері холодильній на площі - 430 кв.м., в підвалі камери холодильника на площі - 380 кв.м., в верхньому складі на площі - 623 кв.м., в верхньому складі (склад. електронав.) на площі - 50 кв.м., на відкритому майданчику на площі - 120 кв.м. (а.с. 14, т. 1).

Відповідно до додатку № 02 до договору з 01.02.2019 зберігач зобов`язується прийняти і розмістити товарно-матеріальні цінності поклажодавця і повернути їх після закінчення терміну дії договору, а саме: в камері холодильній на площі - 430 кв.м., в підвалі камери холодильника на площі - 208 кв.м., в верхньому складі на площі - 623 кв.м., в верхньому складі (склад. електронав.) на площі - 50 кв.м., на відкритому майданчику на площі - 120 кв.м. (а.с. 15, т. 1).

Згідно додатку № 03 до договору з 12.03.2019 зберігач зобов`язується прийняти і розмістити товарно-матеріальні цінності поклажодавця і повернути їх після закінчення терміну дії договору, а саме: в камері холодильній на площі - 610 кв.м., в підвалі камери холодильника на площі - 308 кв.м., в верхньому складі на площі - 623 кв.м., в верхньому складі (склад. електронав.) на площі - 50 кв.м., на відкритому майданчику на площі - 120 кв.м. (а.с. 16, т. 1).

У відповідності до додатку № 04 до договору з 29.03.2019 зберігач зобов`язується прийняти і розмістити товарно-матеріальні цінності поклажодавця і повернути їх після закінчення терміну дії договору, а саме: в камері холодильній на площі - 843 кв.м., в підвалі камери холодильника на площі - 408 кв.м., в верхньому складі на площі - 623 кв.м., в верхньому складі (склад. електронав.) на площі - 50 кв.м., на відкритому майданчику на площі - 120 кв.м. (а.с. 17, т. 1).

Як вбачається з додатку № 05 до договору з 01.04.2019 зберігач зобов`язується прийняти і розмістити товарно-матеріальні цінності поклажодавця і повернути їх після закінчення терміну дії договору, а саме: в камері холодильній на площі - 843 кв.м., в підвалі камери холодильника на площі - 408 кв.м., в верхньому складі на площі - 623 кв.м., в верхньому складі (склад. електронав.) на площі - 50 кв.м., на відкритому майданчику на площі - 120 кв.м., в кімнаті (неопал.) на площі - 45 кв.м. (а.с. 18, т. 1).

З 02.05.2019 зберігач за попередньою домовленістю зобов`язується надати послуги з проведення вантажних робіт, а саме послуги електронавантажувача, а поклажодавець зобов`язується сплатити за надані послуги. Сторони дійшли згоди про те, що вартість наданих послуг встановлюється відповідно до розрахунку кошторисної вартості послуг однієї години електронавантажувача - 106,43 грн. Поклажодавець зобов`язується перерахувати на зазначений в договорі поточний рахунок зберігача кошти протягом п`яти банківських днів з моменту надання послуг (додаток № 06 до договору), (а.с. 19, т. 1).

З додатку № 07 до договору вбачається, що з 01.05.2019 зберігач зобов`язується прийняти і розмістити товарно-матеріальні цінності поклажодавця і повернути їх після закінчення терміну дії договору, а саме: в камері холодильній на площі - 1728 кв.м., в підвалі камери холодильника на площі - 400 кв.м., в верхньому складі на площі - 623 кв.м., в верхньому складі на площі - 140 кв.м., в верхньому складі (склад. електронав.) на площі - 50 кв.м., на відкритому майданчику на площі - 120 кв.м., на відкритому майданчику на площі - 100 кв.м., в кімнаті (неопал.) на площі - 45 кв.м., в кімнаті (неопал.) на площі - 10 кв.м. (а.с. 20, т. 1).

Відповідно до п. 2.1. розділу 2 договору за зберігання ТМЦ поклажодавець здійснює щомісячно 100% передоплату згідно п. 2 додатку № 1 до цього договору, виходячи з калькуляції враховуючи кон`юктуру ринку.

Договірна ціна передоплати визначена сторонами у додатках до договору: 1 971 480,00 грн з ПДВ (додаток № 01 від 01.01.2019), 1 772 820,00 грн з ПДВ (додаток № 02 від 04.02.2019), 2 190 069,67 грн з ПДВ (додаток № 46 від 12.03.2019), 2 671 343,61 грн з ПДВ (додаток № 04 від 29.03.2019), 2 697 668,61 грн з ПДВ (додаток № 05 від 01.04.2019), 4 091 508,61 грн з ПДВ (додаток № 07 від 02.05.2019).

Пунктом 2.2. розділу 2 договору визначено, що плата за зберігання ТМЦ сплачується поклажодавцем в наступному порядку: плата за зберігання ТМЦ сплачується щомісячно в порядку попередньої оплати до 5 числа кожного місяця, за який здійснюється оплата, на підставі пред`явленого зберігачем до оплати рахунку, за яким він повинен звернутися до бухгалтерії зберігача, а на дільницях зберігання № 4, 5 до начальника відповідної дільниці зберігання; оплата (в т.ч. відшкодування витрат за спожиту електроенергію та інші платежі) здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок зберігача.

Так, 01.01.2019 Державною організацією Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України виставлено до сплати Товариству з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" рахунок № 73 про сплату за послуги, обумовлені договором, у розмірі 164 290,00 грн з ПДВ (а.с. 21, т. 1).

З платіжного доручення № 189 від 16.01.2019 вбачається, що ТОВ "Універсалогістик" на користь Державної організації Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України перераховано суму коштів за рахунком № 73 від 01.01.2019 у розмірі 24 290,00 грн (а.с. 22, т. 1), а також відповідно до платіжного доручення № 190 від 18.01.2019 перераховано 140 000,00 грн (а.с. 23, т. 1).

Також, 04.02.2019 Державною організацією Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України виставлено до сплати Товариству з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" рахунок № 302 про сплату за послуги, обумовлені договором, у розмірі 146 230,00 грн з ПДВ (а.с. 24, т. 1).

У відповідності до платіжного доручення № 200 від 19.02.2019 ТОВ "Універсалогістик" на користь Державної організації Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України перераховано суму коштів за рахунком № 302 від 04.02.2019 у розмірі 200 00,00 грн (а.с. 25, т. 1), в подальшому згідно з платіжним дорученням № 201 від 22.02.2019 - перераховано 126 230,00 грн (а.с. 26, т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2019 Державною організацією Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України виставлено до сплати Товариству з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" рахунок № 521 про сплату за послуги, обумовлені договором, у розмірі 146 230,00 грн з ПДВ (а.с. 27, т. 1).

12.03.2019 Державною організацією Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України виставлено до сплати Товариству з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" рахунок № 551 про сплату за послуги, обумовлені договором, у розмірі 27 909,67 грн з ПДВ (а.с. 27, т. 1).

В подальшому, 29.03.2019 Державною організацією Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України виставлено до сплати Товариству з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" рахунок № 599 про сплату за послуги, обумовлені договором, у розмірі 5 119,94 грн з ПДВ (а.с. 28, т. 1).

З платіжного доручення № 216 від 28.03.2019 вбачається, що ТОВ "Універсалогістик" на користь Державної організації Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України перераховано суму коштів за рахунком № 551 від 12.03.2019 у розмірі 27 909,67 грн (а.с. 29, т. 1), а також, відповідно до платіжного доручення № 211 від 22.03.2019 - перераховано 20 000,00 грн (а.с. 30, т. 1) та згідно з платіжним дорученням № 215 від 28.03.2019 - перераховано 126 230,00 грн (а.с. 31, т. 1).

01.04.2019 Державною організацією Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України виставлено до сплати Товариству з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" рахунок № 722 про сплату за послуги, обумовлені договором, у розмірі 245 321,00 грн з ПДВ (а.с. 32, т. 1).

Відповідно до платіжного доручення № 228 від 24.04.2019 ТОВ "Універсалогістик" на користь Державної організації Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України перераховано суму коштів за рахунком № 722 від 01.04.2019 у розмірі 25 000,00 грн (а.с. 33, т. 1), згідно платіжного доручення № 219 від 08.04.2019 - перераховано 5 119,94 грн (а.с. 34, т. 1), як вбачається із платіжного доручення № 227 від 19.04.2019 перераховано 75 321,00 грн (а.с. 35, т. 1), а також 30.04.2019 - перераховано 145 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 229 від 30.04.2019 (а.с. 36, т. 1).

02.05.2019 Державною організацією Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України виставлено до сплати Товариству з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" рахунок № 912 про сплату за послуги, обумовлені договором, у розмірі 419 551,00 грн з ПДВ (а.с. 37, т. 1).

Також, 27.05.2019 Державною організацією Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України виставлено до сплати Товариству з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" рахунок № 990 про сплату за послуги, обумовлені договором, у розмірі 39 171,10 грн з ПДВ.

Згідно платіжного доручення № 240 від 14.05.2019 ТОВ "Універсалогістик" на користь Державної організації Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України перераховано суму коштів за рахунком № 912 від 02.05.2019 у розмірі 200 000,00 грн (а.с. 39, т. 1), відповідно до платіжного доручення № 241 від 17.05.2019 - перераховано 100 000,00 грн (а.с. 40, т. 1), а також 20.05.2019 - перераховано 119 551,00 грн, даний факт підтверджується платіжним дорученням № 242 від 20.05.2019 (а.с. 41, т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2019 сторонами підписано акт № 1 приймання-здавання послуг по зберіганню ТМЦ на суму 164 290,00 грн (а.с. 21, т. 1); 28.02.2019 - акт № 2 приймання-здавання послуг по зберіганню ТМЦ на суму 146 230,00 грн (а.с. 24, т. 1); 31.03.2019 - акт № 3 приймання-здавання послуг по зберіганню ТМЦ на суму 179 259,61 грн (а.с. 28, т. 1); 30.04.2019 - акт № 4 приймання-здавання послуг по зберіганню ТМЦ на суму 245 321,00 грн (а.с. 32, т. 1); 31.05.2019 - акт № 5 приймання-здавання послуг по зберіганню ТМЦ на суму 458 722,10 грн (а.с. 38, т. 1).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Згідно із ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини даної господарської справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступних підстав.

Приписами статті 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч. 2 ст. 180 ГК України).

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому.

Зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення (ст. 938 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 946 ЦК України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Положеннями статті 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 525 ЦК України передбачена одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як зазначалось вище, між сторонами 01.01.2019 укладено договір про надання платних послуг по зберіганню товарно-матеріальних цінностей, за умовами якого Державною організацією Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України (надалі - зберігач) надавалися Товариству з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" (надалі - поклажодавець) послуги по зберіганню товарно-матеріальних цінностей, за яких ТОВ "Універсалогістик" мала здійснюватися оплата. Сторонами погоджено всі істотні умови договору, додатками до договору визначено договірну ціну щомісячної передоплати за надані послуги.

Так, зберігачем в період січня-травня 2019 виставлялися поклажодавцю рахунки на оплату послуг по зберіганню товарно-матеріальних цінностей. Поклажодавцем проводилася оплата вказаних послуг по рахункам на оплату, що підтверджується платіжними дорученнями. Факт надання зберігачем послуг, обумовлених договором та оплату вказаних послуг поклажодавцем не спростовується сторонами.

На підтвердження здачі та прийняття послуг сторонами складено та підписано акти приймання-здавання послуг по зберіганню ТМЦ, зі змісту яких вбачається, що поклажодавцем прийнято, а зберігачем здано послуги по зберіганню товарно-матеріальних цінностей, погоджено, що послуги згідно договору виконані в повному обсязі і відповідають його умовам, сторони претензій один до одного не мають. Вказані акти посвідчені повноважними представниками сторін та містять відбитки печаток сторін договору.

Приписи ст.ст. 6, 627 ЦК України відображають принцип свободи договору, згідно з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у наданій сторонам можливості за взаємною згодою визначати умови такого договору, змінювати ці умови також за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 910/18719/17.

Отже, укладаючи договір позивач та відповідач досягли згоди щодо умов вказаного договору, при цьому сторонами також погоджено договірну ціну щомісячної передоплати за надані зберігачем послуги.

Так, при виконанні робіт за укладеним договором ні зберігач, ні поклажодавець не заперечували щодо погодженої договірної ціни.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" підписуючи договір та додатки до нього був ознайомлений із визначеною договірною ціною та не заперечував проти визначеної ціни, про що свідчить підпис на договорі та додатках до нього уповноваженої сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик". Ні договір, ні додатки до нього будь-яких застережень щодо непогодження ціни послуг не містять.

Разом з тим, Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" здійснювалася оплата по виставленим рахункам, що свідчить про відсутність незгоди із обумовленою договірною ціною.

Згідно з п.п. 2.5., 2.6. розділу 2 договору поклажодавець зобов`язаний до 5 числа місяця, наступного за календарним місяцем, розглянути та підписати акт або надати письмові мотивовані заперечення. Після підписання акту поклажодавець протягом 3 календарних днів передає один примірник підписаного акту зберігачу. Якщо протягом зазначеного строку у п. 2.5. зберігач не отримає підписаний поклажодавцем акт або обґрунтованої письмової відмови, акт вважається підписаним, а послуги такими, що надані належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" та Державною організацією Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України підписано акти приймання-здавання послуг по зберіганню ТМЦ без застережень, що свідчить про згоду із обсягом, якістю наданих послуг та вартістю послуг, які також зазначені у підписаних актах.

Предметом спору у справі виступає вимога позивача про стягнення з відповідача грошових коштів на підставі ст. 1212 ЦК України.

Приписами статті 1212 ЦК України визначено випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Приписи 83 глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз положень статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Згідно з до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Частиною 1 статті 177 ЦК України визначено, що об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту.

Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, аналіз приписів ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Аналогічна правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 15.05.2019 у справі № 917/803/18.

Стосовно доводів позивача за первісним позовом щодо різниці вартості між цінами, затвердженими Державним агентством резерву України та Державною організацією Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України у зв`язку з чим виявилася різниця в частині ціни договору, визначеного сторонами, то вказані твердження не можуть слугувати підставою для стягнення суми заборгованості, оскільки Державна організація Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України згідно статуту має права здійснювати допоміжну господарську діяльність, яка відповідає меті, завданням організації, що передбачені статутом та дозволена законодавством України.

Відтак, оскільки встановлено погодження позивачем за первісним позовом із договірною ціною, визначеною у договорі, то відсутні підстави для стягнення з Державної організації Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України заборгованості у розмірі 393 720,71 грн з обґрунтувань, наведених позивачем у позовній заяві.

Разом з тим, оскільки спірні правовідносини сторін виникли у зв`язку із виконанням господарського зобов`язання по наданню послуг, що за своїм змістом не є кондиційними, для яких характерною ознакою виступає факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої, а тому, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 1212 ЦК України.

Щодо зустрічних позовних вимог в частині стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалогістик" слід зазначити наступне.

Так, підписуючи акти приймання-здавання послуг по перевезенню ТМЦ сторона зберігача зазначила, що сторони претензій один до одного не мають.

Отже, зберігач станом на день підписання актів не мав жодних претензій щодо строків оплати послуг з боку поклажодавця, при цьому твердження про наявність пропуску строків здійснення оплат з боку поклажодавця заявлені після подачі первісного позову.

Враховуючи вищенаведене, вимоги зустрічного позову не підлягають задоволенню з огляду на встановлені обставини в частині погодження та підписання сторонами актів приймання-здавання послуг по перевезенню ТМЦ.

З урахуванням вищенаведеного, місцевий господарський суд, належним чином оцінивши матеріали справи, прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів в повному обсязі.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі № 910/8263/19, а відтак у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів в повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду, вважає апеляційну скаргу Державної організації "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі № 910/8263/19 підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної організації "Комбінат "Прогрес" Державного агентства резерву України залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2019 у справі № 910/8263/19 залишити без змін.

3. Справу № 910/8263/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано - 13.07.2020 (у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. у відпустці).

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

Ю.Б. Михальська