ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 липня 2020 року Справа № 903/183/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Вознюка Володимира Володимировича, м.Луцьк

до відповідача: Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області, м.Луцьк

про стягнення 44 640 грн. 61 коп.

Суддя Шум М. С.

Без виклику сторін

Суть спору: Фізична особа-підприємець Вознюк Володимир Володимирович в позовній заяві просить суд стягнути з Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області 44 640 грн. 61 коп. з них 31 018 грн. 45 коп. втрат від інфляції, 13 622 грн. 16 коп. 3% річних та судові витрати по справі.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на рішення Господарського суду Волинської області від 06.12.2016 по справі №903/789/16, яким стягнуто з Волинського обласного управління водних ресурсів 402 382 грн. 27 коп., в т.ч. 205 417 грн. 32 коп.- основного боргу за виконані на підставі договору на виконання робіт (капітального будівництва об`єкта) №8/13 від 25.10.2013 роботи, 180 000 грн. 55 коп. - суми індексу інфляції за період з грудня 2013 року по серпень 2016 року (включно), 16 964 грн. 40 коп. - 3% річних за період з 01.12.2013 по 31.08.2016 згідно ст. 625 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду від 16.03.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; належно засвідчену копію свідоцтва про державну реєстрацію, запропоновано позивачу подати суду відповідь на відзив не пізніше 3-х днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу, відповідачу - заперечення на відповідь позивача протягом 3-х днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу. Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу, з 12.03.2020 по 03.04.2020 на всій території України встановлено карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

В подальшому, Постановою КМУ від 17.06.2020 №500 затверджено зміни, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України, а саме у постанові Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 р. № 480 у пункті 1 цифри і слово "22 червня" замінено цифрами і словом "31 липня".

При цьому, пунктом 4 «Прикінцеві положення» ГПК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Суд з врахуванням положень пункту 4 Прикінцевих положень ГПК України зазначає, що сторонам у справі було надано достатньо часу для подання обґрунтувань, пояснень, клопотань по суті позовної заяви. Крім того, суд бере до уваги приписи пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, а відтак вважає за необхідне постановити рішення у даній справі.

27.03.2020 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області №344/10/04-20. У відзиві Регіональний офіс водних ресурсів у Волинській області просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. При цьому, визнає факт укладення між сторонами договору на виконання робіт (капітального будівництва об`єкта) №8/13 від 25.10.2013, наявність заборгованості в сумі 205 417 грн. 32 коп. Проте, у зв`язку з відсутністю бюджетних коштів на фінансування підрядних робіт, виконаних за договором №8/13 від 25.10.2013р., не в змозі розрахуватися з позивачем.

Також, Регіональний офіс водних ресурсів у Волинській області зобов`язується оплатити виконані за договором №8/13 від 25.10.2013р. роботи з моменту надходження коштів з державного бюджету від головного розпорядника за відповідною програмою. Нарахування втрат від інфляції та 3% річних вважає необґрунтованим та безпідставним.

При цьому відповідачем до матеріалів справи долучаються копії листів від 13.06.2019 №705/10/02-19, від 13.06.2019 №706/10/02-19, адресовані Голові Волинської обласної ради та Т.в.о. Голови Волинської ОДА з проханням виділити кошти на відповідні цілі.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 06.12.2016 у справі №903/789/16, яке набрало законної сили, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Вознюка Володимира Володимировича до Волинського обласного управління водних ресурсів (правонаступником якого є Регіональний офіс водних ресурсів у Волинські області) про стягнення 399 940 грн. 07 коп. задоволені повністю, стягнуто з Волинського обласного управління водних ресурсів на користь Фізичної особи-підприємця Вознюка Володимира Володимировича 399 940 грн. 07 коп., в т.ч. 205 417 грн. 32 коп. - основного боргу, 178 083 грн. 05 коп. - суми індексу інфляції, 16 439 грн. 70 коп. - 3% річних та 5 999 грн. 10 коп. судового збору.

При розгляді Господарським судом Волинської області справи №903/789/16 встановлені факти:

- укладення 25 жовтня 2013 року між Фізичною особою-підприємцем Вознюком Володимиром Володимировичем та Волинським обласним управлінням водних ресурсів договору №8/13 на виконання робіт (капітального будівництва об`єкта) відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання будівельно-монтажних робіт з капітального ремонту;

- виконання Фізичною особою-підприємцем Вознюком Володимиром Володимировичем, передбачених договором №8/13 від 25.10.2013р. робіт по капітальному ремонту із відновлення пропускної здатності русла річки Стохід, з метою запобігання підтоплення земель і сільських територій Ковельського та Рожищенського районів Волинської області, на загальну суму 205 417,32грн.;

- невиконання Волинським обласним управлінням водних ресурсів взятих на себе згідно договору №8/13 від 25.10.2013 зобов`язань по оплаті виконаних робіт;

- існування у Волинського обласного управлінням водних ресурсів перед ФОП Вознюком Володимиром Володимировичем заборгованості по оплаті виконаних робіт на загальну суму 205 417 грн. 32 коп.;

- підставності нарахування на основну суму боргу втрат від інфляції та трьох процентів річних.

19.12.2016 Господарським судом Волинської області у справі №903/789/16 на виконання рішення від 06.12.2016 видано наказ №903/789/16.

Таким чином, факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за виконані роботи згідно договору №8/13 від 25.10.2013 на виконання робіт в розмірі 205 417 грн. 32 коп. має преюдиційне значення та не підлягає доказуванню в силу положень ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Крім того, рішенням Господарського суду Волинської області від 31.01.2018 №903/24/18 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Вознюка Володимира Володимировича про стягнення з Волинського обласного управління водних ресурсів (правонаступником якого є Регіональний офіс водних ресурсів у Волинські області) 51 022 грн. 02 коп. в тому числі 43 088 грн. 42 коп. втрат від інфляції за період з вересня 2016 року по листопад 2017 року (включно) та 7 933 грн. 60 коп. трьох процентів річних за період з 01.09.2016 по 14.12.2017, нарахованих згідно із ст. 625 ЦК України у зв`язку з невиконанням зобов`язань в частині повернення основного боргу згідно з договором №8/13 від 25.10.2013 задоволено частково, постановлено: стягнути з Волинського обласного управління водних ресурсів на користь Фізичної особи-підприємця Вознюка Володимира Володимировича 39 440 грн. 17 коп. втрат від інфляції та 7 933 грн. 60 коп. трьох відсотків річних, в частині стягнення 3 648 грн. 25 коп. втрат від інфляції відмовлено.

Відповідач у справі невиконання рішення Господарського суду Волинської області від 06.12.2016 у справі №903/789/16 не оспорює.

Визначена сума заборгованості у розмірі 205 417 грн. 32 коп. визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Невиконання Волинським обласним управлінням водних ресурсів, правонаступником якого є Регіональний офіс водних ресурсів у Волинські області, рішення суду та наявність боргових зобов`язань на суму 205 417 грн. 32 коп. перед Фізичною особою-підприємцем Вознюком Володимиром Володимировичем є підставою для нарахування позивачем згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України 31 018 грн. 45 коп. втрат від інфляції (за період з грудня 2017 по січень 2020 включно), а також 13 622 грн. 16 коп. трьох процентів річних (за період з 15.12.2017 по 29.02.2020), та відповідно звернення кредитора до суду з позовом про стягнення цих сум.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.06.2019 №916/190/18 зазначила, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

Твердження відповідача про відсутність бюджетних коштів на фінансування підрядних робіт, виконаних за договором №8/13 від 25.10.2013, не можуть бути підставою для відмови у позові.

Суд перевіряючи період нарахування втрат від інфляції та трьох відсотків річних зазначає, що згідно з рішенням суду від 31.01.2018 №903/24/18 на користь відповідача стягнуто втрати від інфляції, нараховані по листопад 2017 року включно, 3% річних - за період з 01.09.2016 по 14.12.2017.

Відтак, перевіривши розрахунки ФОП Вознюка В. В., суд дійшов висновку про задоволення позову повністю та стягнення з Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області 31 018 грн. 45 коп. втрат від інфляції, що нараховані на суму боргу в розмірі 205 417 грн. 32 коп. за період з грудня 2017 по січень 2020 включно та 13 622 грн. 16 коп. 3% річних, що нараховані на суму боргу в розмірі 205 417 грн. 32 коп. за період з 15.12.2017 по 29.02.2020.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 грн. 00 коп. відповідно до ст. 129 ГПК України слід віднести на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 237, 238, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Регіонального офісу водних ресурсів у Волинській області (м. Луцьк, вул. 8 Березня, 1, ) на користь Фізичної особи-підприємця Вознюка Володимира Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

- 31 018 грн. 45 коп. втрат від інфляції, 13 622 грн. 16 коп. 3% річних та 2 102 грн. 00 коп. судового збору, а всього: 46 742 грн. 61 коп. (сорок шість тисяч сімсот сорок дві грн. 61 коп.).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256 ГПК України.

Суддя М. С. Шум