ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року Справа № 926/324/20

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

РІШЕННЯ

"08" липня 2020 р. м. Чернівці

Господарським судом Чернівецької області у складі головуючого судді Миронюка С.О за участю секретаря судового засідання Панкратова Р.П. розглянуто у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу № 926/324/20

За позовом Приватного підприємства "Третє поле"

до Департаменту розвитку Чернівецької міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державне комунальне торговельне підприємство книжковий комісійний магазин "Букініст"

про визнання незаконним та скасування п. 8.1 договору № 29 від 15.02.2019 року

Представники сторін:

Від позивача - Федорюк А.Л. - адвокат. Свідоцтво ЧЦ № 000448 від 29.11.2019 р.

Від відповідача - Іванович Л.Є. - представник. Довіреність від 10.06.2019 р., Бузіла В.В. - представник. Довіреність від 10.06.2019 р.

Від третьої особи - не з`явився.

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Третє поле" звернулося до Департаменту розвитку Чернівецької міської ради про визнання незаконним та скасування п. 8.1 договору № 29 від 15.02.2019 року укладеним між Департаментом економіки Чернівецької міської ради та приватним підприємством "Третє поле".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.02.2019 між приватним підприємством "Третє поле" та Департаментом економіки Чернівецької міської ради було укладено договір нерухомого майна № 29. Однак, позивач вважає, що умови викладені у розділі 8 Особливі та інші умови договору суперечать чинному законодавству, а саме пункт 8.1 в якому вказано, що відповідно до п. 2.1.1 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 29.01.2019 № 36/2, орендар зобов`язаний продовж 12 місяців з дати укладення даного Договору оренди сплатити борг по орендній платі ДКТП "Букініст", який на момент його подання становить 248019,66 грн. згідно з графіком погашення, що є додатком до цього договору та складає його невід`ємну частину.

Провадження у справі відкрито ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 17.02.2020 року, якою встановлено, що дану справу слід розглядати за правилами загального позовного провадження, яке призначив на 10.03.2020 року. Також даною ухвалою суд залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державне комунальне торговельне підприємство книжковий комісійний магазин "Букініст".

03.03.2020 року представник відповідача через відділ документального забезпечення та аналітичної роботи суду подав відзив на позовну заяву, в якому заявлені позовні вимоги не визнає, посилаючись на їх невідповідність нормам чинного законодавства та дійсним обставинам справи.

Ухвалою суду від 10.03.2020 відкладено підготовче засідання на 31.03.2020 р.

У зв`язку з поширенням на території України коронавірусу COVID-19 та з метою запобігання цьому процесу, ухвалою суду від 23.03.2020 р. підготовче засідання, яке призначено на 31.03.2020 р. відкладено на період дії карантину.

Ухвалою суду від 07.05.2020 р. підготовче засідання відкладено на 28.05.2020 р.

Ухвалою суду від 28.05.2020 р. закрито підготовче засідання, призначено розгляд справи по суті на 10.06.2020 р.

Ухвалою суду від 10.06.2020 р. відкладено розгляд справи по суті на 01.07.2020 р.

В судовому засіданні 01.07.2020 р. позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідач в задоволені позову просив відмовити з підстав зазначених у відзиві на позов.

01.07.2020 р. оголошено перерву до 08.07.2020 р. 15.30.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

15.02.2019 року між ПП «Третє поле» та Департаментом економіки Чернівецької міської ради укладено договір оренди №29 нерухомого майна. Предметом даного договору є строкове платне користування нежитловим приміщенням першого поверху будівлі, загальною площею 41,3 кв.м. розташоване за адресою: м. Чернівці, вул. Головна, 31 з метою використання його під книжковий магазин.

Розділ 8 Договору «Особливі і інші умови договору» містить пункт 8.1. в якому вказано: «Відповідно до п.2.1.1. рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 29.01.2019 р. №36/2, орендар зобов`язаний впродовж 12 місяців з дати укладання даного Договору оренди сплатити борг по орендній платі ДКТП «Букініст», який на момент його укладання становить 248019,66 грн., згідно з графіком погашення, що є додатком до цього Договору та складає його невід`ємну частину».

Згідно Додатку № 3 до Договору оренди від 15.02.2019 р. № 29 «Графік погашення заборгованості» ПП «Третє поле» зобов`язалось сплачувати кожен місяць з 15.03.2019 р. по 15.02.2020 р. по 20668,30 грн.

Дане боргове зобов`язання ДКТП «Букініст» виникло перед Департаментом економіки в наслідок невиконання умов договору оренди нерухомого майна від 18.11.2010 №108 та договору оренди нерухомого майна №347 від 08.11.2013 року.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 12.10.2018 року у справі № 926/1245/18 стягнуто з ДКТП «Букініст» на користь Департаменту економіки Чернівецької міської ради основний борг за оренду приміщення по вул. Головній, 31 в м. Чернівці в сумі 162 238, 57 грн., пеню в розмірі 21802,30 грн., та судовий збір в сумі 2760,62 грн.

16.11.2018 року видано Наказ Про примусове виконання рішення Господарського суду від 12.10.2018 р. у справі 926/1245/18.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятись у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ГК України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Пунктом 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» визначено, що в силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними вказано, що господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Таким чином, визнаючи договір оренди недійсним, господарський суд повинен серед іншого встановити обставини, пов`язані з виконанням договору, та визначити момент, з якого вважаються припиненими зобов`язання за цим договором.

Правову позицію щодо визнання правочину фіктивним чи недійсним висловив Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу № 903/439/18.

Суд визначив, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Такий правочин характеризується тим, що сторони, вчиняючи його, знають, що він не буде виконаним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. «Вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину». Такими основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Тобто, укладаючи договір, його сторони не бажають виникнення, зміни, припинення цивільних прав та обов`язків, волевиявлення обох сторін такого правочину не збігається з їх внутрішньою волею.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша зацікавлена особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України».

В даному випадку підстав для визнання правочину недійсним суд не вбачає, оскільки під час його укладення сторони розуміли, що він не є фіктивним, що правовими наслідками є сплата коштів за оренду приміщення, яке фактично використовувалось директором ПП «Третє поле» Лібановою М.Л. на умовах суборенди з ДКТП «Букініст», і в якому нею здійснювалась підприємницька діяльність на умовах суборенди приміщення.

Крім того, в матеріалах справи міститься заява Лібанової М.А. в якій вона просила надати в оренду приміщення за адресою вул. Головна , 31 площею 41,3 кв.м. та зобов`язалась впродовж року погасити існуючий борг ДКТП «Буккініст».

При подані заяви від 21.11.2018 року в якій директор ПП «Третє поле» Лібанова М.А. просила надати в оренду приміщення за адресою вулиця Головна,31 м. Чернівці вона усвідомлювала та визнавала факт необхідності оплати зазначених коштів, а також розуміла, що саме пункт 8.1 Договору був спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків.

Судом також встановлено, що позивачем здійснювалась оплата в період з 29.03.2019 року по 28.05.2019 р. року. Так, позивачем 29.03.2019 р. сплачено 5000 грн.; 17.04.2019 р. - 2018,70 грн., 02.05.2019 р. - 5000 грн., 28.05.2019 р. - 4105,70 грн., що підтверджує наміри виконання позивачем оскаржуваного пункту договору.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку, що в задоволені позову слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись статтями ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволені позову відмовити повністю.

Повний текст рішення складено та підписано 13.07.2020 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя С.О. Миронюк