СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2020 р. Справа № 917/336/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Тихий П.В. , суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Беккер Т.М.,

та за участю представників сторін:

від апелянта - не з`явилися;

від позивача:

1. Багмут Д.С. - особисто, паспорт серія НОМЕР_1 від 24.05.1997;

2. адвокат Близнюк І.В., ордер серія ВІ №1015067 від 07.07.2020;

від відповідача - не з`явилися;

розглянувши у режимі відеоконференції з Кременчуцьким районним судом у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. №1332 П/1)

на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 26.02.2020, постановлену у складі судді Погрібної С.В.

у справі №917/336/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Багмута Дмитра Степановича, АДРЕСА_1

до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, вул. Уютна, 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , АДРЕСА_2

про скасування наказів,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 26.02.2020 у справі №917/336/20 заяву Фізичної особи-підприємця Багмута Дмитра Степановича (ФОП Багмута Д.С., позивач) про забезпечення позову задоволено. Заборонено Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області (ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, відповідач) вчиняти дії по розпорядженню земельними ділянками з кадастровими номерами :06:000:0402, :06:000:0404, :06:000:0406, :06:000:0403, :06:000:0407, :06:000:0405, :06:000:0408, в тому числі затверджувати проекти землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок, які розроблені на підставі наказів №1279-СГ, №1292-СГ, №1310-СГ, №1316-СГ, №1317-СГ, №1356-СГ, №1295-СГ від 25.02.2019 до набрання чинності рішенням у даній справі.

Не погодившись з ухвалою, постановленою господарським судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся громадянин ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , апелянт, скаржник), який просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 26.02.2020 у справі №917/336/20 про забезпечення позову та постановити ухвалу про залишення без задоволення заяви ФОП Багмута Д.С. про забезпечення позову.

Скаржник вважає, що оскаржувана ухвала постановлена на невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, ухвалена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що спірна земельна ділянка, яка була предметом договору оренди, скасована, а оскаржувана ухвала призводить до порушення прав на правомірне очікування фізичними особами, яким було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою, отримання у власність земельних ділянок. А забезпечення позову у цій справі не спроможне забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Крім того зазначає, що місцевим судом при прийнятті оскаржуваної ухвали не застосовано належні норми матеріального права - ст.14 Конституції України, ст.ст.319, 321 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.90 Земельного кодексу України, відповідно до яких відповідач, як орган виконавчої влади, має право розпоряджатися земельними ділянками державної власності, у тому числі відчужувати земельні ділянки, передавати її в оренду, заставу, спадщину та інше.

Апелянт вказує, що він звернувся до відповідача із заявою з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою. Наказом від 25.02.2019 №1317-СГ апелянту було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою. Однак у зв`язку з прийняттям оскаржуваної ухвали скаржник не може реалізувати власне право на отримання земельної ділянки.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.06.2020 поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Полтавської області від 26.02.2020 у справі №917/336/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 26.02.2020 у справі №917/336/20. Встановлено сторонам строк до 02.07.2020 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання іншим учасникам справи. Призначено справу до розгляду на 07.07.2020 об 11:30 годині.

06.07.2020 до апеляційного суду від ФОП Багмута Д.С. надійшов відзив (вих. 2137/3006 від 30.06.2020), в якому позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою. Крім того, на думку позивача оскаржувана ухвала жодним чином не порушує права та інтереси скаржника. У відзиві крім іншого заявлено клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 07.07.2020 об 11:30 годині, в режимі відеоконференції. Заявник просить доручити проведення відеоконференції Кременчуцькому районному суду Полтавської області (39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Майора Борищака, 31).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.07.2020 клопотання ФОП Багмута Д.С. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, постановлено судове засідання 07.07.2020 об 11:30 год провести в режимі відеоконференції. Доручено Кременчуцькому районному суду Полтавської області забезпечити проведення відеоконференції у справі №917/336/20.

07.07.2020 до судового засідання апеляційної інстанції, яке проводилося в режимі відеоконференції з Кременчуцьким районним судом Полтавської області, з`явився ФОП Багмут Д.С. та його представник, які посилалися на доводи, викладені у відзиві, заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представники відповідача та апелянт до судового засідання 07.07.2020 не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду повідомлялися належним чином. Підстави неявки суду не відомі. Явка представників сторін не визнавалася судом обов`язковою.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце її розгляду, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників справи, їх неявка не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача та апелянта, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 17 ГПК учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (зокрема, відповідно до частини другої статті 254 ГПК).

Згідно з частиною першою статті 254 цього кодексу учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент постановлення оскаржуваної ухвали ОСОБА_1 не було залучено до участі у справі.

Проте, з відкритого доступу Єдиного державного реєстру судових рішень апеляційним судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Полтавської області від 30.04.2020 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_1 .

Частиною 1 статі 50 ГПК України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі (ч. 2 ст. 50 ГПК України).

Враховуючи викладене, на дату розгляду справи апеляційним судом громадянин ОСОБА_1 є учасником справи 917/336/20.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що в користуванні ФОП Багмут Д.С. на підставі договору оренди від 01.12.2011 з Кременчуцькою районною державною адміністрацією знаходилась земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0240 загальною площею 12,8572 га (а.с. 7-10 т. 1).

Наразі господарським судом розглядається позов ФОП Багмут Д.С. до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про поновлення договору оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди (справа №917/137/19).

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 19.02.2020 у задоволенні позову ФОП Багмут Д.С. до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області про поновлення договору оренди землі відмовлено.

Рішення не набрало законної сили, оскільки оскаржено до апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, судом встановлено, що у справі №917/750/19 Східним апеляційним господарським судом у постанові від 16.12.2019, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 28.05.2020, встановлено, що з поземельної книги земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240 вбачається, що остання була закрита 01.04.2019. На місці земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240 площею 12,8572 га 01.04.2019 з`явилося 7 новостворених земельних ділянок з кадастровими номерами :06:000:0402, :06:000:0404, :06:000:0406, :06:000:0403, :06:000:0407, :06:000:0405, :06:000:0408.

Таким чином, земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0240 площею 12,8572 га, про поновлення права оренди якої звернувся позивач 06.02.2019, до винесення судом рішення у справі №917/137/19, фактично було поділено на 7 нових земельних ділянок з кадастровими номерами :06:000:0402, :06:000:0404, :06:000:0406, :06:000:0403, :06:000:0407, :06:000:0405, :06:000:0408 загальною площею 12,8572 га.

Зазначені обставини також підтверджуються наявним в матеріалах справи витягом з кадастрової карти щодо земельної ділянки :06:000:0240 (а.с. 49 т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що до вирішення спору по суті у справі №917/137/19 та набрання законної сили рішенням суду, 15.02.2019 до ГУ Держгеокадастру надійшли заяви від громадян-фізичних осіб, у тому числі гр. ОСОБА_1 , із проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (а.с. 50-56 т. 1).

25.02.2019 ГУ Держгеокадастру у Полтавській області надало дозволи на розроблення документації із землеустрою оформлені наказами №1279-СГ, №1292-СГ, №1310-СГ, №1316-СГ, №1317-СГ, №1356-СГ, №1295-СГ (а.с. 57-63 т. 1).

Судом встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 25.02.2019 №1317-СГ надано дозвіл ОСОБА_1. на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області за межами населених пунктів.

Враховуючи наявність спору між ФОП Багмут Д.С. та ГУ Держгеокадастру у Полтавській області щодо поновлення договору оренди спірної земельної ділянки, ФОП Багмут Д.С. також звернувся до Господарського суду Полтавської області із позовом, в якому просить про скасування наказів Головного управління державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру у Полтавській області від 25.02.2019 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", а саме: №1279-СГ; №1292-СГ; №1310-СГ; №1316-СГ; № 1317-СГ; №1356-СГ; №1295-СГ, на підставі яких на місці орендованої ФОП Багмут Д.С. земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240 було сформовано земельні ділянки з кадастровими номерами :06:000:0402, :06:000:0404, :06:000:0406, :06:000:0403, :06:000:0407, :06:000:0405, :06:000:0408.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява ФОП Багмута Д.С. про забезпечення позову (вх. № 2234), в якій останній просить суд:

1) Заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області (36039, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Уютна, будинок 23, ідентифікаційний код 39767930) вчиняти дії по розпорядженню земельними ділянками з кадастровими номерами: :06:000:0402, :06:000:0404, :06:000:0406, :06:000:0403, :06:000:0407, :06:000:0405, :06:000:0408, які утворені на підставі наказів №1279-СГ, №1292- СГ, №1310-СГ, №1316-СГ, №1317-СГ, №1356-СГ, №1295-СГ від 25.02.2019, до набрання законної сили рішенням суду по даній справі.

2) Заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області (36039, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Уютна, будинок 23, ідентифікаційний код 39767930) затверджувати проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, які розроблені на підставі наказів №1279-СГ, №1292-СГ, №1310-СГ, №1316-СГ, №1317-СГ, №1356-СГ, №1295-СГ від 25.02.2019 до набрання чинності рішенням у даній справі.

Заявник зазначає, що прийняття ГУ Держгеокадастру зазначених наказів та їх реалізація унеможливлює відновленню порушених прав ФОП Багмут Д.С. на поновлення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240, якою він користується з 2011 року у своїй підприємницькій діяльності, адже наявність зазначених наказів є підставою скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером: :06:000:0240 та її поділу на земельні ділянки з кадастровими номерами: :06:000:0402, :06:000:0404, :06:000:0406, :06:000:0403, :06:000:0407, :06:000:0405, :06:000:0408, що дозволяє в подальшому розробляти відповідні проекти землеустрою, щодо відведення земельних ділянок та формувати в Державному земельному кадастрі нові ділянки на місці вже сформованої земельної ділянки.

Як зазначалося, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 26.02.2020 у справі №917/336/20 заяву ФОП Багмута Д.С. про забезпечення позову задоволено. Заборонено ГУ Держгеокадастру у Полтавській області вчиняти дії по розпорядженню земельними ділянками з кадастровими номерами :06:000:0402, :06:000:0404, :06:000:0406, :06:000:0403, :06:000:0407, :06:000:0405, :06:000:0408, в тому числі затверджувати проекти землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок, які розроблені на підставі наказів №1279-СГ, №1292-СГ, №1310-СГ, №1316-СГ, №1317-СГ, №1356-СГ, №1295-СГ від 25.02.2019 до набрання чинності рішенням у даній справі.

Судом першої інстанції встановлено, що під час звернення заявника до суду з позовами про відновлення своїх порушених прав щодо користування земельною ділянкою з к.н. :06:000:0240, якою він користується з 2011 року, відповідачем здійснюються дії з поділу спірної земельної ділянки та передачі новосформованих ділянок у користування третім особам.

Невжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру у Полтавській області вчиняти дії по розпорядженню земельними ділянками з кадастровими номерами: :06:000:0402, :06:000:0404, :06:000:0406, :06:000:0403, :06:000:0407, :06:000:0405, :06:000:0408, які утворені на підставі наказів №1279-СГ, №1292-СГ, №1310-СГ, №1316-СГ, №1317-СГ, №1356-СГ, №1295-СГ від 25.02.2019, не забезпечить реального захисту його прав, адже земельні ділянки можуть бути передані у власність фізичним особам для ведення особистого селянського господарства, що в подальшому стане підставою для додаткового звернення позивача до суду.

При перегляді ухвали місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову (ч.1). Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

Отже, необхідною умовою для вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Згідно з Положенням про ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, Управління реалізує покладені на нього повноваження у відповідності до вимог ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

У відповідності до ст. 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр", внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Пунктом 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, поділу чи об`єднання земельних ділянок.

Згідно з п. 19 Постанови Кабінету міністрів України від 25.12.2015 № 1127 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Тобто, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, як розпорядник спірної земельної ділянки, в силу приписів ст. 122 Земельного кодексу України, не позбавлений права та можливості, незважаючи на наявність судового спору, приймати рішення та здійснювати дії, спрямовані на передання у власність чи надання у користування спірної земельної ділянки, зокрема шляхом її поділу на кілька окремих земельних ділянок.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування вказаної заяви позивач вказував, що він має спір із ГУ Держгеокадастру у Полтавській області щодо поновлення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240 (справа №917/137/19).

До вирішення спору по суті у справі № 917/137/19 та набрання законної сили рішенням суду, 15.02.2019 року до ГУ Держгеокадастру надійшли заяви від громадян-фізичних осіб із проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області.

25.02.2019 ГУ Держгеокадастру у Полтавській області надало дозволи на розроблення документації із землеустрою оформлені наказами №1279-СГ, №1292-СГ, №1310-СГ, №1316-СГ, №1317- СГ, №1356-СГ, №1295-СГ.

На підставі зазначених вище дозволів на місці орендованої ФОП Багмут Д.С. земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240 було сформовано земельні ділянки з кадастровими номерами :06:000:0402, :06:000:0404, :06:000:0406, :06:000:0403, :06:000:0407, :06:000:0405, :06:000:0408. Державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240, яку орендував ФОП Багмут Д.С. та про поновлення якої наразі розглядається спір в свою чергу була скасована.

Заявник зазначав, що у справі №917/137/19 про поновлення договору оренди землі за позовом ФОП Багмут Д.С. судом вживалися відповідні заходи забезпечення позову, які були залишені без змін Постановою КГС від 02.09.2019 року. Проте, 19.02.2020 року суд, ухваливши рішення по суті, скасував вжиті заходи забезпечення позову, що наразі створює додаткові ризики передачі сформованих на підставі оскаржуваних наказів земельних ділянок у власність чи користування третім особам.

Земельні ділянки площею 2,00 га, щодо яких ГУ Держгеокадастру у Полтавській області надано дозвіл на розробку проекту землеустрою входить до складу земельної ділянки площею 12,8572 га в адміністративних межах Кам`янопотоківської сільської ради, яка сформована та має єдиний кадастровий номер :06:000:0240.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що обставини викладені позивачем у заяві про забезпечення позову відповідають дійсним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до статті 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до частини 1 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини 4 статті 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до частини 5 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до частини 6 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Отже, як вбачається з зазначених вище обставин, під час звернення заявника до суду з позовами про відновлення своїх порушених прав щодо користування земельною ділянкою з к.н. :06:000:0240, якою він користується з 2011 року, відповідачем здійснюються дії з поділу спірної земельної ділянки та передачу новосформованих ділянок у користування третім особам.

Доводи апеляційної скарги щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0242 та відсутності у позивача діючого договору оренди щодо такої земельної ділянки, до уваги судовою колегією не приймаються, оскільки саме на підставі спірних наказів №1349-СГ, №1282-СГ, №1308-СГ, №1354-СГ, №1277-СГ, №1351-СГ, №1305-СГ, №1294-СГ, №1302-СГ, №1297-СГ, №1299-СГ, №1352-СГ, №1311-СГ були сформовані земельні ділянки з кадастровими номерами :06:000:0449, :06:000:0459, :06:000:0454, :06:000:0456, :06:000:0455, :06:000:0452, :06:000:0451, :06:000:0460, :06:000:0453, :06:000:0461, :06:000:0450, :06:000:0458, :06:000:0457, :06:000:0462, :06:000:0459 на місці земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0242, яку орендував Позивач та про поновлення договору оренди щодо якої наразі розглядається спір в межах справи №917/138/19, та була скасована її державна реєстрація.

Колегія суддів зазначає, що невжиття заходів забезпечення у даній справі та подальше розпорядження спірними земельними ділянками відповідачем, зокрема щодо передання таких ділянок у власність фізичним особам, у разі задоволення позову щодо скасування зазначених наказів, значно ускладнить або навіть унеможливить відновлення порушених прав позивача. У зв`язку з чим позивач буде змушений звертатися до суду з іншими позовами з метою захисту своїх прав та інтересів.

Тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії по розпорядженню земельними ділянками з кадастровими номерами :06:000:0402, :06:000:0404, :06:000:0406, :06:000:0403, :06:000:0407, :06:000:0405, :06:000:0408, в тому числі затверджувати проекти землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок, які розроблені на підставі наказів №1279-СГ, №1292-СГ, №1310-СГ, №1316-СГ, №1317-СГ, №1356-СГ, №1295-СГ від 25.02.2019 до набрання чинності рішенням у даній справі, оскільки незастосування таких заходів не забезпечить реального захисту прав позивача.

Отже, заходи забезпечення позову, застосовані оскаржуваною ухвалою, є розумними, обгрунтованими та адекватними, спрямованими на реальне виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, у випадку задоволення позову.

Твердження скаржника, що у зв`язку з постановленням оскаржуваної ухвали 26.02.2020 у даній справі він не має можливості реалізувати власне право на отримання земельної ділянки у власність, що порушує його правомірні очікування у розумінні ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року колегія суддів вважає безпідставними, оскільки, як неодноразово у своїх постановах звертав увагу Верховний Суд (постанови від 27.02.2018 у справі № 545/808/17, від 22.02.2019 у справі № 813/1631/14, від 23.06.2020 у справі №541/831/12), отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування чи у власність, та не може бути підставою виникнення у скаржника будь-яких майнових прав на цю земельну ділянку. Отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою є лише передумовою для набуття земельних прав в майбутньому, а не гарантією набуття такого права.

Посилання апелянта на порушення оскаржуваною ухвалою прав відповідача як розпорядника земельними ділянками, не можуть прийматися судом до уваги, оскільки відповідач наділений правом самостійно захищати свої права та інтереси у суді однак не звертався до суду із відповідною апеляційною скаргою, а апелянт, відповідно до чинного законодавства, не є особою, уповноваженою на представництво інтересів відповідача.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 3 ст. 236 Господарського процесуального Кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства визначеному господарським процесуальним Кодексом України.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення без змін ухвали Господарського суду Полтавської області від 26.02.2020 по справі №917/336/20 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 26.02.2020 у справі №917/336/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя В.С. Хачатрян

Повний текст постанови складено та підписано 14.07.2020.