ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року Справа № 906/517/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Новосельська О.В.,

представники учасників справи не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Позивача-Товариства з обмеже-ною відповідальністю «СК-Авто-Рент» на ухвалу господарського суду Житомирської області від 22.05.2020 про відмову у забезпеченні позову у справі №906/517/20 (суддя Сікорська Н.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Авто-Рент» м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Криптоінвест» м.Житомир

про визнання недійсним рішення установчих зборів засновників,-

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 22.05.2020 відмовлено у задоволен-ні заяви Позивача про забезпечення позову у справі №906/517/20 за позовом Товариства з обме-женою відповідальністю «СК-Авто-Рент» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Крипто-інвест» про визнання недійсним рішення установчих зборів засновників.(арк.матеріалів оскаржен-ня 48-49).

Не погоджуючись із ухвалою, Позивач звернувся до апеляційного господарського суду із скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Житомирської області від 22.05. 2020 у даній справі та задоволити заяву про забезпечення позову.(арк.матеріалів оскарження 70-71).

Обґрунтовуючи скаргу, Позивач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, постановивши ухвалу з порушенням норм процесуального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не врахував, що Позивач подав позов про визнання недійсним рішення установчих зборів засновників, так як на цих зборах передали незаконно майно, яке пере-бувало під арештом суду, і оформили Протоколом №1, серія та номер: р.№510,511 виданого 13.02. 2018, спірне приміщення загальною площею 94,8 м2, яке знаходяться за адресою: Полтавська обл, м.Полтава, вул.Рози Люксембург 7 (нова назва вулиці - Раїси Кириченко 7) передали Товариству за Актом прийому-передачі нерухомого майна, серія на номер: №544, 555 виданий 14.02.2018, тоб-то визнається недійним рішення установчих зборів де відбулась незаконна передача спірного нерухомого майна, яке було під арештом. Тому враховуючи, що своїми діями ОСОБА_1 суттєво ускладнив повернення майна реальному власнику згідно вже існуючого судо-вого рішення у справі №554/9710/17 від 21.01.2019, якщо він скоїв таку дію один раз, нічого не заважає йому скоїти таку ж саму дію знову і знову. Справа в суді може тривати довгий час і Відповідач буде відступати, дарувати, вносити в уставний фонд та робити інші маніпуляції зі спірним майном. Доказом є те, що ОСОБА_1 вже один раз передав його своїй компанії ТзОВ «Криптоінвест» в якому був засновником. При цьому, Позивач погоджується з вис-новком суду першої інстанції в тому, що факт належності Позивачу майнових прав на нерухоме майно не є тотожними поняттю наявності у Позивача права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2020 відкрито провадження за апеляційною скаргою Позивача.(арк.матеріалів оскарження 92).

Учасники справи не забезпечили явку своїх представників у судове засідання апеляційної інстанції 14.07.2020, хоч про час та місце розгляду скаргу буди повідомлені у встановленому по-рядку, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, проте, участь предс-тавників не визнавалась обов`язковою, тому така неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали оскарження, наявні в них докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм матеріального та про-цесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів оскарження, 21.05.2020 до господарського суду Житомирської області надійшла позовна заява про визнання недійсним рішення установчих зборів засновників ТзОВ «Криптоінвест», оформленого Протоколом №1, серія та номер: р№510,511, виданого 13.02. 2018.(арк.матеріалів оскарження 3-5).

Разом з позовом Позивач подав заяву про забезпечення позову, у якій заявник просить вжи-ти заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01 за адресою: Полтавська обл., м.Полтава, вул.Рози Люксембург 7 (нова назва вулиці - Раїси Кириченко 7), загальною площею 94,8 м2, опис: розта-шовані в будинку за планом земельної ділянки «А-5».(арк.матеріалів оскарження 7-9).

Обґрунтовуючи заяву Позивач зауважує, що 14.08.2019 на електронному аукціоні продажу ним придбано майнові права у ПАТ «Український професійний банк» щодо нерухомого майна, які оформлені Договором №75 купівлі-продажу майнових прав нерухомого майна, які є відмінними від права власності від 04.09.2019, укладеного ТзОВ «СК-Авто-Рент» та ПАТ «Український профе-сійний Банк». Позивач зазначає, що Відповідач набув право власності на майно, щодо якого Пози-вач набув майнових прав на підставі договору, який визнаний судом недійсним. Вказує, що під час розгляду справи у суді та під час дії заборони арешту майна, накладеного згідно ухвали суду від 05.02.2018, ОСОБА_1 здійснив відступлення права власності спірного майна на користь ТзОВ «Криптоінвест».

За таких обставин Позивач вважає, що Відповідач незаконно набув право власності на при-міщення та таке майно незаконно внесено до статутного фонду ТзОВ «Криптоінвест» на підставі рішення установчих зборів засновників, оформленого Протоколом №1 від 13.02.2018. За викладе-них обставин заявник припускає, що спірне приміщення може бути відчужене незаконно третім особам або можуть бути здійснені дії щодо зміни власника такого майна та просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01 за адресою: Полтавська обл., м.Полтава, вул.Рози Люк-сембург 7 (нова назва вулиці - Раїси Кириченко 7), загальною площею 94,8 м2, опис: розташовані в будинку за планом земельної ділянки «А-5».

Як зазначалось вище, ухвалою від 22.05.2020 господарський суд Житомирської області від-мовив у задоволенні заяви Позивача про забезпечення позову, з мотиву відсутності на розгляді суду жодної з вимог, яка б потребувала виконання судового рішення державною виконавчою служ-бою та у разі задоволення позову, достатнім є лише судове рішення, що набрало законної сили, тому заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Відповідача не є адекват-ними заявленим вимогам, не перебувають у зв`язку з предметом позовних вимог.(арк.матеріалів оскарження 48-49).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна та не підлягає задоволенню з огляду на нас-тупне:

Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядає-ться судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову, передбачених ст.137 кодексу. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унемо-жливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюва-них прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (ст.136 ГПК України).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Підставою для вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить немож-ливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення заявлених вимог. Відтак, забезпе-чення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення реального виконання судового рішення у справі.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. (п.1 ч.1 ст.137 ГПК України).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів оскарження, звертаючись із заявою про забезпечення позову, Позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01 за адресою: Полтавська обл., м.Полтава, вул.Рози Люксембург 7 (нова назва вулиці - Раїси Кириченко 7), загальною площею 94,8 м2, опис: розташовані в будинку за планом земельної ділянки «А-5».(арк.матеріалів оскарження 7-9).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. (ч.4 ст.137 ГПК України).

Вказуючи на обставини, якими обґрунтовується необхідність вжиття запобіжних заходів, за-явник повинен зазначити підстави вжиття запобіжних заходів, тобто обставини, які підтверджу-ють порушення прав заявника або його уявлення про загрозу порушення цих прав і реальність та-кої загрози.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу, колегія суддів дійшла висновку, що умовою застосуван-ня заходів забезпечення позову є адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується, яка визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оцінка такої відповідності здійснюється, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інте-ресу), про захист яких просить заявник (у даному спорі визнати недійсними рішення загальних зборів товариства), із тим заходом забезпечення позову про який просить заявник (у даному ви-падку накладенням арешту на нерухоме майно).

Досліджуючи обставини, на яких ґрунтується заява Позивача, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з пред-метом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи не-можливістю виконання судового акту.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову та апеляційну скаргу, Позивачем вважає, що своїми діями ОСОБА_1 суттєво ускладнив повернення майна реальному власнику згідно вже існуючого судового рішення у справі №554/9710/17 від 21.01.2019, якщо він скоїв таку дію один раз, нічого не заважає йому скоїти таку ж саму дію знову і знову

Натомість жодних доказів на підтвердження будь-якого наміру відчужити нерухоме майно до заяви не додано. Наведено лише припущення щодо доцільності та співмірності вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, колегія суддів зауважує, що предметом позову є визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, тобто спір корпоративний, а предметом заяви про забезпечення позову є накладення арешту на нерухоме майно.

Позивач погоджується із висновком суду першої інстанції щодо факту належності йому майнових прав на нерухоме майно, які не є тотожними поняттю наявності у Позивача права влас-ності на нерухоме майно, зокрема на приміщення, яке Позивач вважає спірним.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки Позивач не ставив на розгляд суду жодної з вимог, яка б потребувала виконання судо-вого рішення виконавчим органом та у разі задоволення позову, достатнім є лише судове рішення, що набрало законної сили, а видача наказу та примусове виконання рішення за заявленими позов-ними вимогами не буде провадитись, тому немає підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно..

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав і охоронюваних зако-ном інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів не може бути підставою для ви-несення ухвали про забезпечення позову. Таким чином, заявивши про необхідність застосування заходів до забезпечення позову, позивачем не наведено достатніх підстав, які б свідчили, що не-вжиття обраних ним заходів забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішен-ня суду у даній справі. При цьому, застосування заходів до забезпечення позову може мати місце лише за наявності підстав, викладених у законі. При подачі заяви про забезпечення позову заявник насамперед повинен обґрунтувати звернення із заявою відповідними доказами, що підтверджують необхідність вжиття відповідних заходів.

Відтак, з мотивів, зазначених вище, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність за-яви про вжиття заходів забезпечення позову та обґрунтованість і законність ухвали суду першої інстанції.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню, тому ухвалу суду першої інстанції належить залишити без змін.

Розглянуто всі доводи та вимоги апеляційної скарги, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та без-посередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни ос-каржуванї ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284, 287 Господарського про-цесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-Авто-Рент» на ухвалу господарського суду Житомирської області від 22.05.2020 у справі №906/517/20 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №906/517/20 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.