ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
08 липня 2020 рокуСправа № 921/638/13-г/15
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Руденка О.В. розглянув скаргу ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" №13-5/09 від 13.06.2020
на бездіяльність державного виконавця Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у виконавчому провадженні №51992631 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 20.09.2013
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС"
до відповідача Приватного аграрнопромислового підприємства "Устечко"
про стягнення заборгованості
представники сторін та органу виконання не прибули.
Суть справи:
16.06.2020 на адресу Господарського суду Тернопільської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" надійшла скарга №13-5/06 від 13.06.2020, у якій скаржник просить суд визнати за період із 31 січня 2020 року по 12 червня 2020 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у виконавчому провадженні №51992631 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 20 вересня 2013 року по справі №921/638/13-г/15, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №51992631 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 20 вересня 2013 року по справі №921/638/13-г/15 із врахуванням ст. ст. 8, 10, 18, 26, 36, 48 Закону України "Про виконавче провадження".
Ухвалою суду від 17.06.2020 вказану скаргу прийнято та призначено до розгляду на 24.06.2020, а в подальшому на 08.07.2020.
В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на те, що на час його звернення наказ Господарського суду Тернопільської області по справі №921/638/13-г/15 від 20 вересня 2013 року не виконаний, а відповідно до офіційних відомостей, котрі містяться на офіційному веб-сайті Автоматизованої системи виконавчих проваджень, належних, допустимих та об`єктивних виконавчих дій у спірний період органом ДВС не вчинялось. Відтак, бездіяльність державного виконавця щодо цього є неправомірною.
Скаржник прибуття повноважного представника у судове засідання 08.07.2020 не забезпечив, проте у клопотанні №23-1/06 (вх.№3973) просив розглядати справу за наявними в ній документами за відсутності представника ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС".
Боржник прибуття свого представника у призначене судове засідання не забезпечив, пояснень по суті скарги не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.
З огляду на те, що стягувач, боржник та орган ДВС завчасно повідомлялись про судовий розгляд та зважаючи на встановлені ч. 1 ст. 342 ГПК України строки розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути її у засіданні без представників сторін та органу ДВС, за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши скаргу та додані до неї матеріали, господарським судом встановлено наступне.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 30.08.2013 у справі №921/638/13-г/15 за позовом ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" до Приватного аграрнопромислового підприємства "Устечко", позов задоволено частково. Зокрема п. 2 резолютивної частини рішення стягнуто з відповідача на користь господарського товариства 8784 грн. 87 коп. основного боргу, 26 грн. 35 коп. - інфляційних витрат, 2071 грн.13 коп. пені, 2 635 грн. 46 коп. 30 % штрафу, 24992 грн. 96 коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами та 1715 грн. 63 коп. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили, 20.09.2013 судом виданий відповідний наказ.

19.08.2016 державним виконавцем Заліщицького районного відділу ДВС винесено постанову ВП №51992631 про відкриття виконавчого провадження та встановлено боржнику семиденний строк для його добровільного виконання.

23.08.2017 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" (відсутність у боржника майна).

06.12.2017 державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження ВП №51992631.

Обставини виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 20.09.2013 у даній справі за період з моменту відновлення виконавчого провадження до 14.12.2019 судом уже досліджувались, про що винесені ухвали Господарського суду Тернопільської області від 21.03.2018, 08.10.2018, 08.01.2019, 07.06.2019, 01.10.2019 та 11.02.2020. Зі змісту даних ухвал суду слідує, що скарги задовольнялись частково або повністю, визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця за періоди: із 06.12.2017 по 12.02.2018, з 13.02.2018 по 12.09.2018, із 13.09.2018 по 13.12.2018, із 14.12.2018 по 24.05.2019, із 25.05.2019 по 09.09.2019, із 10.09.2019 по 14.12.2019.

У зв`язку із реорганізацією Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в Заліщицький районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), 31.01.2020 державним виконавцем винесено постанову ВП №51992631 про прийняття виконавчого провадження з примусового виконання наказу №921/638/13-г/15 від 20.09.2013.

У скарзі №13-5/09 від 13.06.2020 товариство зазначає, що після винесення реорганізованим органом виконання 31.01.2020 постанови про прийняття виконавчого провадження №51992631, стягувачем неодноразово направлялися на адресу органу ДВС клопотання про вчинення виконавчих дій у ньому. Однак, згідно відомостей із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, жодних дій зі своєчасного та повного виконання наказу за період з 31.01.2020 по 12.06.2020 державним виконавцем здійснено не було, незважаючи на обізнаність останнього про визнання судом його бездіяльності неправомірною за попередні періоди.

Як передбачено ч. 1 ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права.

Згідно з п. а ч. 1 ст. 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду в десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Враховуючи наведені у скарзі обставини суд приходить до висновку, що скарга подана з дотриманням встановлених строків.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст. 5 ЗУ "Про виконавче провадження").

В силу ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст.10 Закону України "Про виконавче провадження", заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 4) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача; виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Згідно із ч.2 ст. 36 вказаного Закону, розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно із ч. 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт (ч. 3 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження").

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту (ч. 4 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження").

Частиною 5 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Згідно із ч.8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до органів доходів і зборів. Органи доходів і зборів зобов`язані протягом трьох робочих днів з дня одержання відповідної вимоги виконавця надати виконавцю необхідні документи та інформацію.

Відповідно до п. 6 Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Так, скаржник зазначає, що за оспорюваний період державним виконавцем не були виконані вимоги, передбачені Законом, зокрема:

- належним чином та в строки не виявлено та не накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на поточних рахунках, що відкриті у банківських та фінансових установах на ім`я боржника, а також знаходяться у володінні чи користуванні інших осіб;

- не направлено запити до реєстраційних органів (МРЕВ ДАІ, БТІ, Державної сільськогосподарської інспекції як уповноважених органів до 01.01.2012 року; територіальні сервісні центри МВС України, Реєстраційної служби, Департамент державної реєстрації та нотаріату, Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захист споживачів як уповноважених органів після 01.01.2012) щодо наявності у власності боржника належного йому майна: транспортних засобів, тракторів, комбайнів, сільськогосподарської техніки та інших механізмів, котрі містяться в електронних базах даних державних реєстрів, створених після 01 січня 2012-2013 років, із врахуванням ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 "Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно", тощо, та котрі містяться в архівах паперових баз даних державних реєстрів, котрі функціонували до 2012-2013 років із врахуванням Наказу Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 "Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно" та при його виявленні не здійснені належні заходи примусового виконання;

- не направлено запити до реєстраційних органів (Регіональний сервісний центр Міністерства внутрішніх справи України, Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів) щодо наявності у власності боржника належного йому рухомого та/або нерухомого майна та при його виявленні не здійснені належні заходи примусового виконання.

Крім цього, стягувач вказує на те, що органом виконання не враховано того факту, що боржник зареєстрований як юридична особа до 2012 року та по сьогодні мають місце здійснення реформ державних органів, а тому не всі дані про активи боржника перенесені до нових баз (здійснюються поступове перенесення архівних паперових даних до електронного сервісу новостворених баз даних), а тому не вчинивши запити до відповідних установ є передчасним стверджувати, що у боржника немає майна.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи (ч. 4 ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до п. 10 Розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року №2432/5 (далі Положення), система забезпечує інформаційну взаємодію з іншими реєстрами та базами даних державних органів, що містять дані про майно, доходи боржника. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно п.п. 2-4 Розділу IV Положення виконавцем до системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До системи в обов`язковому порядку вносяться відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офісу приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення. Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

Таким чином, наявні відомості про вчинення виконавчих дій, які відображені у Інформації про виконавче провадження в Автоматизованій системі виконавчого провадження, за відсутності доказів зворотного, є достовірними та повними.

Разом з тим, Державною виконавчою службою на неодноразову пропозицію суду не надано жодних пояснень чи заперечень на скаргу ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" №13-5/09 від 13.06.2020 року.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про направлення державним виконавцем запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника у визначені Законом України "Про виконавче провадження" строки, а також про вчинення дій, направлених на виявлення готівкових коштів відповідача, проведення перевірки його майнового стану тощо.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події; у разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

З наведеного в сукупності суд визнає встановленою ту обставину, що за період з 31.01.2020 по 12.06.2020 державним виконавцем не вживалися усі передбачені законом заходи, спрямовані на вчасне і повне виконання рішення суду

Як наслідок, скарга ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" №13-5/06 від 13.06.2020 що визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у виконавчому провадженні №51992631 за період із 31.01.2020 по 12.06.2020 є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 234, 339, 342-345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" №13-5/06 від 13.06.2020 задовольнити.

2. Визнати за період із 31 січня 2020 року по 12 червня 2020 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Заліщицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у виконавчому провадженні №51992631 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області від 20 вересня 2013 р. по справі №921/638/13-г/15, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження".

3. Ухвалу направити сторонам у справі та Заліщицькому районному відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту підписання суддею в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду оскаржується в порядку та строки, визначені ст.ст.254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 345 Господарського процесуального кодексу України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Дата підписання 13.07.2020.

Суддя О.В. Руденко