РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.07.2020Справа № 910/1935/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія

«Інвестохіллс Веста»

до 1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

2. Приватного акціонерного товариства «ВТБ Банк»

3. Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

4. Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

5. Публічного акціонерного товариства «Фідобанк»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Державне підприємство «Прозорро.Продажі».

про зобов`язання вчинити дії

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

за участю представників сторін

від позивача Мошенець Д.В., адвокат за довіреністю № 25 від 08.01.2020

від відповідача-1 Кібець Р.Р., адвокат за довіреністю № 27-533/20 від 13.01.2020

Заплішна Л.Д., адвокат за довіреністю № 27-534/20 від 13.01.2020

від відповідача-2 не з`явився

від відповідача-3 Петренко Г.В., адвокат за довіреністю № б/н від 26.05.2020

від відповідача-4 Галдецька Ю.В., адвокат за довіреністю № 682 від 31.03.2020

від відповідача-5 не з`явився

від третьої особи не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

10.02.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач-1), Приватного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (відповідач-2), Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (відповідач-3), Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (відповідач-4) та Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (відповідач-5) про

- визнання відкритих торгів (аукціону) по лоту № GL18N212456 від 22.11.2019 та зафіксовані протоколом № UA-EA-2019-10-09-000083-b від 20.12.2019 як такі, що відбулися та зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб прийняти рішення про продовження строку для укладення договорів купівлі-продажу/відступлення права вимоги придбаних активів на 128 робочих днів з дня формування протоколу електронних торгів № UA-EA-2019-10-09-000083-b від 20.12.2019 по лоту № GL18N212456;

- визнати незаконним та скасувати рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 184 від 22.01.2020 про скасування результатів відкритих торгів (аукціону) по лоту № GL18N212456, що відбулися 22.11.2019 та зафіксовані протоколом № UA-EA-2019-10-09-000083-b від 20.12.2019;

- визнання укладеним договір про відступлення права вимоги від 21.01.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», який був укладений на підставі результатів відкритих торгів (аукціону) по лоту № GL18N212456, що відбулися 22.11.2019 та зафіксовані протоколом № UA-EA-2019-10-09-000083-b від 20.12.2019;

- зобов`язання ПАТ «Фідобанк» укласти з ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» договір відступлення права вимоги на підставі результатів відкритих торгів (аукціону) по лоту № GL18N212456, що відбулися 22.11.2019 та зафіксовані протоколом № UA-EA-2019-10-09-000083-b від 20.12.2019;

- зобов`язання ПАТ «Дельта Банк» укласти з ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» договір відступлення права вимоги на підставі результатів відкритих торгів (аукціону) по лоту № GL18N212456, що відбулися 22.11.2019 та зафіксовані протоколом № UA-EA-2019-10-09-000083-b від 20.12.2019;

- зобов`язання ПрАТ «ВТБ Банк» укласти з ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» договір відступлення права вимоги на підставі результатів відкритих торгів (аукціону) по лоту № GL18N212456, що відбулися 22.11.2019 та зафіксовані протоколом № UA-EA-2019-10-09-000083-b від 20.12.2019.

В обґрунтування позовних позивач зазначає, що 22.11.2019 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб були проведені відкриті електронні торги за лотом № GL18N212456 щодо реалізації активів (майна) 4 банків, зокрема - Приватного акціонерного товариства «ВТБ БАНК», Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит». Відповідно до результатів проведення відкритих електронних торгів, що були оформлені протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-10-09-000083-b від 20.12.2019 переможцем стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста». Однак, 21.01.2020 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення за № 184 від 22.01.2020 (надалі - рішення №184) про скасування результатів відкритих торгів (аукціону) з продажу активів АТ «ВТБ Банк», АТ «Дельта Банк», ПУАТ «Фідобвнк» та АТ «Банк «Фінанси та Кредит», яке на думку позивача є незаконним та підлягає скасуванню. Внаслідок прийняття Фондом гарантування вкладів фізичних осіб вищевказаного рішення позивачем не укладено відповідні договори про відступлення прав вимог з АТ «ВТБ Банк», АТ «Дельта Банк», ПУАТ «Фідобанк», що порушує законні права та інтереси позивача.

12.02.2020 та 13.02.2020 позивачем до суду подано документи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 відкрито провадження у справі № 910/1935/20 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 17.03.2020.

Даною ухвалою суду зобов`язано відповідачів протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

02.03.2020 відповідачем-1 до суду подано заяву про продовження процесуального строку для подачі відзиву на позовну заяву.

05.03.2020 відповідачем-2 до суду подано заяву про продовження процесуального строку для подачі відзиву на позовну заяву.

10.03.2020 відповідачем-3 до суду подано відзив на позов, відповідно до якого просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

10.03.2020 відповідачем-4 до суду подано відзив на позов, відповідно до якого просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

16.03.2020 відповідачем-1 подано до суду відзив на позов, відповідно до якого просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

16.03.2020 відповідачем-2 подано до суду відзив на позов, відповідно до якого просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

16.03.2020 відповідачем-1 подано до суду заяву про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Державне підприємство «Прозорро.Продажі».

17.03.2020 позивачем до суду подано клопотання про витребування оригінали (для огляду у судовому засіданні) та належним чином завірені копії (для залучення до матеріалів справи):

- підписаний протокол Комісії Фонду гарантування вкладів з розгляду скарг та підготовки пропозицій стосовно організації і проведення відкритих торгів (аукціонів) з продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку або ліквідуються від 21.01.2020 №288/20К, з прізвищами, ім`я та по батькові та переліком усіх учасників засідання Комісії Фонду та їх підписами;

- лист Товарної біржі «Універсальна товарно-сировинна біржа» від 11.01.2020 №03/01/2020, яким повідомила про несплату ТОВ «Бізнесресурс-Україна» на рахунок товарної біржі гарантійного внеску для участі у електронних торгах з продажу лоту №GL18N212456;

- лист уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 27.12.2019 № 083-2-1-2- 6247/19 стосовно електронних торгів, проведених 22.11.2019, з продажу активів (майна), що обліковуються на балансі АТ «ВТБ Банк», АТ «Дельта Банк», ПАТ «Фідобанк» та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (лот № GL18N212456);

- протокол комісії від 09.01.2020 (протокол № 285/20К), яким прийнято рішення Департаменту консолідованого продажу активів разом з Юридичним департаментом надати Комісії інформацію щодо аналогічних ситуацій не повернення оператором електронного майданчика гарантійного внеску та пропозиції стосовно подальших дій Фонду, АТ «ВТБ Банк», АТ «Дельта Банк», ПАТ «Фідобанк» та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» у зазначеній ситуації;

- лист ПАТ «Фідобанк» від 11.01.2020 № 05-36 про невиконання оператором електронного майданчика вимог пункту 7.21 Регламенту ЕТС;

та витребувати у Товарної біржі «Універсальна товарно-сировинна біржа» оригінали (для огляду у судовому засіданні) та належним чином завірені копії (для залучення до матеріалів справи)

- лист Товарної біржі «Універсальна товарно-сировинна біржа» від 11.01.2020 № 03/01/2020, яким повідомила про несплату ТОВ «Бізнесресурс-Україна» на рахунок товарної біржі гарантійного внеску для участі у електронних торгах з продажу лоту № GL18N212456;

- банківські виписки за період з 01.10.2019 по 22.01.2020 по усіх відкритих банківських рахунках Товарної біржі «Універсальна товарно-сировинна біржа».

В підготовчому засіданні 17.03.2020 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, про поновлення відповідачу-1 та відповідачу-2 пропущеного процесуального строку для подачі відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/1935/20 від 17.03.2020 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Державне підприємство «Прозорро.Продажі», витребувано вищевказані документи.

В підготовчому засіданні 17.03.2020 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 14.04.2020.

07.04.2020 Товарною біржею «Універсальна товарно-сировинна біржа» на виконання вимог ухвали суду від 17.03.2020 подано витребувані документи.

09.04.2020 відповідачем-1 до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із запровадження в Україні карантину через спалах у світі коронавірусу (COVID-19), який встановлено з 12.03.2020 до 24.04.2020, а з 26.03.2020 введено режим надзвичайної ситуації.

10.04.2020 відповідачем-4 до суду подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судового рішення у справі № 910/2009/20.

13.04.2020 на електрону пошту суду від відповідача-4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із запровадження в Україні карантину через спалах у світі коронавірусу (COVID-19), який встановлено з 12.03.2020 до 24.04.2020.

14.04.2020 відповідачем-3 до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із запровадження в Україні карантину через спалах у світі коронавірусу (COVID-19), який встановлено з 12.03.2020 до 24.04.2020.

14.04.2020 позивачем подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із запровадження в Україні карантину через спалах у світі коронавірусу (COVID-19), який встановлено з 12.03.2020 до 24.04.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/1935/20 від 14.04.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 (тридцять) днів; відкладено підготовче засідання у справі на 12.05.2020, вдруге витребувано у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб оригінали (для огляду у судовому засіданні) та належним чином завірені копії (для залучення до матеріалів справи).

15.04.2020 відповідачем-1 до суду подано письмові пояснення по справі та витребувані судом копії документів.

05.05.2020 відповідачем-1 до суду подано письмові пояснення, в яких зазначив що витребувані судом оригінали документів будуть надані для огляду у судовому засіданні після закінчення дії карантинних заходів.

08.05.2020 позивачем до суду подано заперечення проти клопотання відповідача-4 про зупинення провадження у справі.

08.05.2020 на електрону пошту суду від відповідача-4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із запровадження в Україні карантину через спалах у світі коронавірусу (COVID-19), який встановлено з 12.03.2020 до 11.05.2020.

В підготовчому засіданні 12.05.2020 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 26.05.2020.

В підготовчому засіданні 26.05.2020 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, про відмову в задоволенні клопотання відповідача-4 про зупинення провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення суду, який розглядає іншу справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Дані обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи та не можуть бути встановлені господарським судом самостійно.

Враховуючи матеріали справи, мотиви клопотання відповідача-4 та положення ст.ст. 73-77 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає підстав та доцільності для його задоволення, з огляду на те, що зупинення провадження до набрання законної сили рішенням у справі № 910/2009/20 не є обставиною, яка свідчить про неможливість розгляду даної справи.

В підготовчому засіданні 26.05.2020 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 16.06.2020.

12.06.2020 відповідачем-1 до суду подано клопотання про зупинення провадження у справі № 910/1935/20 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/2009/20, разом з клопотання про поновлення пропущеного строку для подачі клопотання про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 16.06.2020 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 09.07.2020.

09.07.2020 позивачем до суду подано заперечення проти клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі.

В підготовчому засіданні 09.07.2020 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, про відмову в задоволенні клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення суду, який розглядає іншу справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Дані обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи та не можуть бути встановлені господарським судом самостійно.

Враховуючи матеріали справи, приймаючи до уваги те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2020 провадження у справі № 910/2009/20 зупинено до набрання рішенням законної сили у даній справі № 910/1935/20, з метою недопущення процесуальної неможливості розгляду обох справ, що може призвести до встановленого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 порушення права учасників названих справ на справедливий суд та права на розгляд спору упродовж розумного строку, суд вважає необхідним встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду у даній справі.

Позивач в судовому засіданні 09.07.2020 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідачі 1, 2, 3, 4 в судовому засіданні 09.07.2020 проти задоволення позовних вимог заперечували.

В судовому засіданні 09.07.2020 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 14.07.2020.

13.07.2020 відповідачем-4 до суду подано додаткові пояснення по справі.

14.07.2020 позивачем до суду подано письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 14.07.2020 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 16.07.2020.

В судовому засіданні 16.07.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.11.2019 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб були проведені відкриті електронні торги за лотом № GL18N212456 щодо реалізації активів (майна) 4 банків, зокрема - Приватного акціонерного товариства «ВТБ Банк», Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

Відповідно до результатів проведення відкритих електронних торгів, що були оформлені Протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-10-09-000083-b від 20.12.2019 переможцем стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

Відповідно до умов Протоколу електронного аукціону, переможець електронних торгів зобов`язується здійснити повну оплату коштів за лот, які повинні надійти на рахунок банку (банків) не пізніше кінця 18 робочого дня з дати формування ЦБД протоколу електронного аукціону.

17.12.2019 ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» здійснило повну оплату згідно з Протоколом електронного аукціону, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

В свою чергу, відповідно до вимог Протоколу електронного аукціону, сторони зобов`язуються підписати договір купівлі-продажу/відступлення права вимоги придбаного активу (вів) (майна) протягом 20 (двадцяти) робочих днів з дня, наступного за днем формування протоколу електронного аукціону з урахуванням п. 7.21 Регламенту ЕТС.

Приймаючи до уваги зазначене вище положення, останній день на підписання договорів сплив 22.01.2020.

21.01.2020 ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», а також АТ «ВТБ Банк», ПАТ «Фідобанк», ПАТ «Дельта Банк» звернулись до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з проханням продовжити строк оформлення лоту та укладання з відповідними банками договорів купівлі-продажу.

Відповідно до інформації, що міститься на сайті https://prozorro.sale, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.01.2020 було продовжено строк на підписання договорів, який становить до 42 робочих днів з дати, наступної за днем формування протоколу електронних торгів за лотом № GL18N212456.

В той же час, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийняте рішення № 184 від 22.01.2020 про скасування результатів відкритих торгів (аукціону) з продажу активів АТ «ВТБ Банк», АТ «Дельта Банк», ПАТ «Фідобанк» та АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Пунктом 1 рішення № 184 передбачено наступне: скасувати результати відкритих торгів, проведених 22.11.2019 (лот № GL18N212456), з продажу пулу активів, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання та дебіторської заборгованості, умови продажу якого затверджено рішенням виконавчої дирекції Фонду від 07.10.2019 за № 2548 «Про затвердження умов продажу активів АТ «ВТБ Банк», ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Фідобанк» та АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Таким чином, виходячи з викладеного вище, вбачається, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 22.01.2020 було рекомендовано для прийняття два різних за змістом рішення: 1) про продовження строку укладання договорів за лотом № GL18N212456 та 2) про скасування результатів відкритих торгів (аукціону) з продажу активів АТ «ВТБ Банк», ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Фідобанк» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

У наданих суду відзивах на позовну заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», ПАТ «Дельта Банк», АТ «ВТБ Банк» повністю не погоджуються із вимогами позивача, посилаючись на грубе порушення одним із учасників торгів - ТОВ «Бізнесресурс-Україна» процедури проведення аукціону, зокрема несплати останнім гарантійного внеску.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку:

1) визначає умови та порядок здійснення виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків відповідно до цього Закону;

1-1) утворює колегіальні органи з питань консолідації та продажу активів різних банків та затверджує положення про них;

2) делегує та відкликає всі або частину своїх повноважень колегіальним органам та/або уповноваженій особі (кільком уповноваженим особам) Фонду в обсягах, визначеним цим Законом;

3) визначає додаткові вимоги до уповноваженої особи Фонду, правила контролю за уникненням конфлікту інтересів;

4) затверджує кошторис витрат Фонду на здійснення тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку в межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду;

5) затверджує кошторис витрат банку, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку;

6) визначає структуру Фонду, затверджує положення про його структурні підрозділи;

7) затверджує план врегулювання та зміни до нього;

8) погоджує умови відчуження всіх або частини активів та всіх або частини зобов`язань із урахуванням черговості згідно із статтею 52 цього Закону приймаючому банку, всіх або частини зобов`язань з урахуванням черговості згідно із статтею 52 цього Закону з виплатою премії приймаючим банком, умови продажу неплатоспроможного банку інвестору або утворення перехідного банку, передачу йому всіх або частини активів та всіх або частини зобов`язань з урахуванням черговості згідно із статтею 52 цього Закону і його продажу інвестору;

8-1) приймає рішення про створення спеціалізованої установи;

9) ухвалює рішення про надання фінансової підтримки приймаючому банку;

10) затверджує звіт уповноваженої особи Фонду про виконання плану врегулювання і приймає рішення про припинення тимчасової адміністрації банку;

11) звертається до Національного банку України з пропозицією про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

12) визначає порядок складання та затверджує реєстр акцептованих вимог кредиторів;

13) затверджує результати інвентаризації майна банку та формування його ліквідаційної маси;

14) визначає порядок та способи реалізації майна банку, що ліквідується;

15) затверджує ліквідаційний баланс та звіт уповноваженої особи Фонду про завершення ліквідаційної процедури;

17) за умови недостатності коштів у банку для оплати витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, проведенням заходів та залученням до роботи осіб відповідно до пункту 2 частини шостої статті 36, пунктів 7 і 8 частини другої статті 37 та частини четвертої статті 47 цього Закону, виконавча дирекція Фонду приймає рішення про надання цільової позики на покриття таких витрат банку за рахунок коштів Фонду.

Таким чином, наведений перелік повноважень виконавчої дирекції Фонду не містить жодних посилань на право приймати рішення про скасування результатів відкритих торгів (аукціону).

Як зазначив у своїй постанові від 16.05.2019 у справі № 910/10239/18 Верховний Суд, для прийняття Фондом рішення про скасування електронних торгів або їх результатів недостатньо мати право (визначену законом компетенцію), а ще й необхідні визначені діючим законодавством підстави (причини) такого скасування.

Продаж майна банку, що ліквідується регламентовано статтею 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка передбачає наступне:

1. Виконавча дирекція Фонду затверджує заходи з передпродажної підготовки майна одного або кількох банків (майно, об`єднане у пули активів, цілісні майнові комплекси, пакети акцій тощо), ремонту основних засобів, добудови об`єктів незавершеного будівництва, реалізації девелоперських проектів (зокрема операцій з експлуатації нерухомості) на належних банку земельних ділянках із залученням інвестицій, вилучення з непридатного для експлуатації майна окремих деталей, вузлів, агрегатів тощо для подальшої реалізації.

2. Після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк.

3. Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси, у разі потреби організовує консолідований продаж майна кількох банків, що одночасно перебувають у процедурі ліквідації.

4. Фонду заборонено відчужувати майно банку до затвердження виконавчою дирекцією Фонду способу, порядку, складу та умов відчуження майна такого банку, крім випадків надання виконавчою дирекцією Фонду дозволу на реалізацію окремого майна з метою запобігання збиткам або ризикам його втрати чи пошкодження, а також у випадках, передбачених цим Законом.

5. З метою отримання доходу Фонд має право укладати договори про передачу окремого майна (активів) неплатоспроможного банку в оренду до реалізації цього майна в установленому порядку.

6. Майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб:

1) на відкритих торгах (аукціоні);

2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі.

Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках).

7. Порядок реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури регламентується нормативно-правовими актами Фонду.

Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про:

1) затвердження переліку майна банку, що не підлягає продажу;

2) об`єднання майна банку або кількох банків у пули та/або продаж окремих інвентарних об`єктів;

3) строки та заходи передпродажної підготовки майна;

4) затвердження умов відкритих торгів (у тому числі аукціонів, що проводяться за методами підвищення та/або зниження ціни і без обмеження мінімальної ціни продажу майна), зокрема розмірів гарантійного внеску, лота та кроку аукціону, порядку зниження ціни, встановлення або відмови від встановлення мінімальної ціни продажу;

5) обмеження загальної кількості відкритих торгів, на яких пропонуються до продажу одні й ті самі об`єкти або пули активів;

6) проведення відкритих торгів (аукціонів) уповноваженою особою Фонду або торговельним посередником, біржею тощо, у тому числі у разі продажу пулів активів, сформованих за рахунок майна кількох банків.

Інформація про вибраний спосіб та порядок продажу (умови, строки, порядок оплати, місце, початкова ціна тощо) майна банку або кількох банків оприлюднюється на офіційному веб-сайті Фонду та веб-сайті банку, майно якого продається.

8. Для проведення відкритих торгів на підставі договору може залучатися організатор торгів - юридична особа, яка відповідно до установчих документів має право проводити торги. Організатор торгів не повинен мати конфлікт інтересів з банком, майно якого продається.

9. Майно банку, щодо обороту якого встановлено обмеження, продається на відкритих торгах. У таких торгах беруть участь особи, які відповідно до законодавства можуть мати зазначене майно у власності чи на підставі іншого речового права та мають відповідні ліцензії і дозволи.

10. Фонд організовує продаж цінних паперів (у тому числі похідних цінних паперів) через професійного учасника фондового ринку в порядку, визначеному законодавством, згідно з договором, укладеним між Фондом і торгівцем цінними паперами.

11. Продаж акцій приватного акціонерного товариства або часток товариства з обмеженою чи додатковою відповідальністю, що належать банку, здійснюється з урахуванням законів України «Про акціонерні товариства» та «Про господарські товариства».

12. Фонд продає майно банку у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно банку у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, Фонд продає майно банку частинами.

13. На відкритих торгах без обмеження мінімальної ціни продажу або безпосередньо юридичній чи фізичній особі здійснюється продаж:

1) основних засобів, оціночна вартість яких не перевищує 10 мінімальних заробітних плат на день продажу;

2) малоцінних та швидкозношуваних предметів, необоротних активів банку тощо, балансова вартість яких за відповідною групою становить менше 10 мінімальних заробітних плат на день продажу, без проведення незалежної оцінки.

Таке майно може реалізовуватися безпосередньо Фондом або на комісійних умовах через організацію роздрібної торгівлі.

14. Майно (активи) банку, що залишилося на кінець процедури ліквідації банку, у разі незадоволення вимог усіх кредиторів банку реалізується шляхом проведення відкритих торгів (аукціону) без обмеження мінімальної ціни продажу.

15. У разі продажу пулів активів кількох банків доходи і витрати, пов`язані з продажем, розподіляються між банками пропорційно до вартості майна (активів) відповідних банків у пулі.

16. Безнадійна заборгованість, що залишилася на кінець процедури ліквідації банку (вимоги банку за кредитами, цінними паперами, що є у власності банку, дебіторськими зобов`язаннями), погашення якої за результатами аналізу документів Фондом становить менше 5 відсотків, списується з балансу банку.

17. Фонд зобов`язаний оприлюднювати інформацію про майно (активи), що продається, у друкованих засобах масової інформації, визначених виконавчою дирекцією Фонду, на веб-сайті банку та офіційному веб-сайті Фонду. Вимоги до змісту та строків оприлюднення інформації про продаж майна банків регламентуються нормативно-правовими актами Фонду.

Наведений перелік не містить жодних посилань на право виконавчої дирекції Фонду приймати рішення про скасування результатів відкритих торгів (аукціону).

Між тим, на підставі ч. 7 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядок реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури регламентується нормативно-правовими актами Фонду.

На підставі пункту 1 розділу VI рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про затвердження Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються» № 388 від 24.03.2016 (надалі - Положення № 388), в редакції, яка діяла станом на 22.01.2020, на відкритих торгах (аукціоні) можуть продаватися такі види активів (майна) банку, що ліквідується: основні засоби; майно банку у вигляді цілісного майнового комплексу; майно банку, щодо обороту якого встановлене обмеження; дебіторська заборгованість; права вимоги за кредитними договорами.

Пунктом 4 розділу VII Положення № 388 передбачено, що у разі якщо відкриті торги (аукціон) відбулися, Фонд отримує від організатора торгів протокол відкритих торгів (аукціону) із зазначенням ціни продажу лота. Банк укладає договір купівлі-продажу активу (майна) не раніше трьох робочих днів з дати завершення відкритих торгів (аукціону), забезпечує проведення розрахунків відповідно до нього та протягом наступного робочого дня з дня проведення розрахунків інформує про завершення розрахунків уповноважений структурний підрозділ Фонду.

Отже, виходячи із аналізу норм Положення № 388 викладених в абз. 4, 6 п. 6 розділу VII, суд приходить до висновку, що рішення про скасування результатів відкритих торгів (аукціону) могло бути прийнято в наступному випадку: якщо при реалізації на відкритих торгах (аукціоні) пулу активів (майна) на будь-якому етапі організації та проведення процедури реалізації такого пулу активів (майна) до моменту укладення договору купівлі-продажу відбувається зміна суттєвих характеристик пулу активів (майна), крім змін, що викликані курсовими різницями та/або нарахуванням процентів за зобов`язаннями, і балансова вартість активів (майна), що входять до пулу активів (майна) та щодо яких відбулись такі зміни, відображена у рішенні Фонду, яким затверджено умови продажу пулу активів (майна): становить від 10% до 20% від загальної балансової вартості усього пулу активів (майна), відображеної у відповідному рішенні Фонду, в межах строків, визначених відповідно до цього Положення для укладення договору купівлі-продажу, банк/Фонд інформує про такі обставини переможця відкритих торгів (аукціону) і у випадку відсутності заперечень від останнього щодо вказаних змін такий переможець укладає із банком договір купівлі-продажу такого пулу активів (майна) із характеристиками станом на дату укладення договору купівлі-продажу, в тому числі із майновими правами щодо активів (майна), які виникли до дати укладення договору купівлі-продажу в результаті дій (бездіяльності) третіх осіб, та сплачує в повному обсязі ціну продажу пулу активів (майна) відповідно до протоколу відкритих торгів (аукціону) або, якщо переможець відкритих торгів (аукціону) не погоджується зі змінами у складі пулу активів (майна), банк інформує про це Фонд (у разі делегування Фондом відповідних повноважень ліквідатора банку уповноваженій особі Фонду на ліквідацію банку) для розгляду питання про скасування результатів відповідних відкритих торгів (аукціону).

Таким чином, рішення про скасування результатів відкритих торгів (аукціону) за лотом № GL18N212456 могло бути принято Виконавчою дирекцією Фонду за наступних умов:

1) зміна суттєвих характеристик пулу активів, що становлять від 10% до 20% від загальної балансової вартості усього пулу активів на етапі організації та проведення процедури реалізації;

2) банк/Фонд інформує про такі обставини переможця торгів;

3) переможець торгів приймає рішення про непогодження із змінами у складі пулу активів (майна).

Тільки після встановлення наявності зазначених умов, Фонд вирішує питання про скасування результатів відповідних відкритих торгів (аукціону).

З наявних в матеріалах справи доказів не вбачається існування вищезазначених умов, зокрема, обставин суттєвої зміни характеристик пулу (активу) в розмірі від 10% до 20%, повідомлення про такі обставини переможця торгів, та його відмови від укладання договорів купівлі-продажу з АТ «ВТБ Банк», ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Фідобанк» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Разом з тим, в рішенні № 184 від 22.01.2020 як на підставу для скасування торгів Виконавча дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб посилається на правову норму п. 6 розділ VII Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються.

При цьому, судом встановлено, що повноваження у Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо скасування результатів відкритих торгів (аукціонів), якщо буде встановлено факт порушення умов їх проведення, у тому числі щодо внесення гарантійного внеску, виникли лише 02.03.2020, внаслідок внесення змін до Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються № 388 від 24.03.2016, затвердженого рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Тобто, на момент прийняття рішення № 184 від 22.01.2020 у Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб були відсутні повноваження щодо скасування результатів відкритих торгів (аукціонів) із підстав, зокрема, порушення умов внесення гарантійних вкладів. Такі повноваження з`явилися у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб пізніше, а саме 02.03.2020 внаслідок внесення змін до Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються № 388 від 24.03.2016.

Відповідно до ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

Згідно рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) № 1-рп/99 від 09.02.1999 (справа № 1-7/99) за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце.

Окрім того, Конституційний суд України в рішенні № 17-рп/2010 від 29.06.2010 (справа № 1-25/2010) зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Також, у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини наголосив, що Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія.

Відповідно до ст. 19 Конституції України зобов`язує відповідача діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищезазначені обставини та норми права, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо незаконності оскаржуваного рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а відтак про необхідність його скасування.

В свою чергу, суд не погоджується із твердженням відповідачів, що несплата одним із учасників торгів - ТОВ «Бізнесресурс-Україна» гарантійного внеску та не надання банківської гарантії організатору аукціону Товарній біржі «Універсальна товарно-сировинна біржа» призвела до спотворення результатів вищевказаного аукціону, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в процесі аукціону відкриті цінові пропозиції були заявлені наступними учасниками:

ТОВ «Бізнесресурс-Україна» - 304.000.000,00 грн (переможець етапу закритих цінових пропозиції).

ТОВ «ФК «Інвестхіллс Веста» - 150.501.032,00 грн.

ТОВ «Кредіт Інвестмент Груп» - 127.240.000,00 грн.

ТОВ «Фінансова оферта» - 126.740.009,76 грн (переможець голландського етапу).

У відповідності до п. 2 Положення № 388 для участі у відкритих торгах (аукціоні) потенційний покупець зобов`язаний внести на рахунок організатора відкритих торгів (аукціону) гарантійний внесок у вигляді грошових коштів, розмір яких встановлюється Фондом, та/або надати електронну банківську гарантію, яка передбачає строк для оплати вимоги не більше трьох робочих днів і бенефіціарами за якою є банк (кілька банків), майно (активи) якого (яких) виставляється для продажу, у розмірі грошового забезпечення (покриття) за мінусом винагороди організатора відкритих торгів (аукціону).

Згідно Регламенту роботи електронної торгової системи, для проведення електронного аукціону, який складається з автоматичного покрокового зниження початкової (стартової) ціни лоту, етапів подання закритих цінових пропозицій та цінової пропозиції для продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку або ліквідуються) (далі - Регламент ЕТС) метою проведення електронних торгів є забезпечення реалізації майна (активів) неплатоспроможних банків та банків, що ліквідуються на підставі частини другої статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (далі - банк), за найвищою вартістю у найкоротший строк.

У відповідності до п. 8.1. Регламенту ЕТС переможцем вважається учасник, який зробив ставку та/або найбільшу закриту цінову пропозицію/цінову пропозицію протягом періоду проведення електронного аукціону до моменту його завершення, а у разі його дискваліфікації ЕТС у випадку невиконання переможцем будь-якої із вимог, встановлених пунктами 5.9.8. пункту 5.9 глави 5 та/або 7.21, 7.22 глави 7 цього Регламенту ЕТС або у випадку виявлення банком не відповідності інформації (документів), наданої переможцем згідно з підпунктом 5.9.8 пункту 5.9 глави 5 цього Регламенту ЕТС, інформації, яка надається ним для укладання договору (-ів) купівлі-продажу/відступлення права вимоги, або фактичній інформації про нього, яка стала відомою банку або оператору, виключно учасник з наступною по величині закритою ціновою пропозицією, а при однакових закритих цінових пропозиціях кількох учасників - той із них, хто подав її раніше згідно з порядком обліку часу, за яким діє ЕТС, або учасник, який зробив ставку за умови надання таким учасником згоди на очікування.

Отже, виходячи із наявних у матеріалах справи доказів, три інші учасники аукціону - ТОВ «Фінансова Оферта», ТОВ «ФК «Інвестхіллс Веста» та ТОВ «Кредіт Інвестмент Груп», які сплатили гарантійні внески, робили закриті цінові пропозиції та не мали змоги впливати на розмір ставки, а отже ТОВ «Бізнесресурс-Україна» не мало можливості здійснювати дії, спрямовані на спотворення результатів аукціону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі не надали належних доказів, які б підтвердили, що активи банків, які реалізовувались на даному електронному аукціоні, могли бути продані за більшу ціну ніж запропонувало ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».

Окрім того, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права суд.

Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - «Перший протокол», «Конвенція»): «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів».

У справі Спорронґ і Льоннрот проти Швеції (Sporrong and Lцnnroth v. Sweden), заяви № 7151/75, № 7152/75, рішення від 23.09.1982, рішення від 18.12.1984 (справедлива сатисфакція), суд дійшов висновків, що фактичної експропріації не відбулося, та заявники не були позбавлені майна, обмеження накладені на їх майно державою, а саме видані державою дозволи на експропріацію щодо маєтку Спорронґ строком на 23 роки та щодо майна пані Льоннрот строком на 8 років, а також заборони на будівництво строком на 23 та 12 років відповідно, фактично призвели до того, що право заявників на власність виявлялося відкличним і таким, що за певних умов могло бути скасоване.

«На думку Суду, всі наслідки заходів, про які йдеться (див. п. 58 вище), випливають з обмеженої можливості власників розпорядитися своїм майном. До цих наслідків призвели обмеження, встановлені стосовно права власності, які зробили це право відкличним і позначилися на вартості цієї нерухомості. Проте, втративши певною мірою свій зміст, таке право не зникло. Наслідки згадуваних заходів не є такими, щоб можна було прирівняти їх до наслідків позбавлення майна. Суд зауважує з цього приводу, що заявники мали змогу й надалі користуватися своїм майном, а також що хоча продати у Стокгольмі нерухомість, якої стосувалися дозволи на експропріацію та заборони на будівництво, було складніше, незважаючи на це, можливість продажу існувала».

У справі Гентрих проти Франції (Hentrich v. France), заява № 13616/88, рішення від 22.09.1994 Суд зробив висновок та зазначив про необхідність дотримання пропорційності з огляду на ризик, якого зазнає кожний покупець через можливість здійснення щодо нього права на купівельний привілей. Суд дійшов висновку, що ставши випадковою жертвою здійснення права на купівельний привілей, заявниця «зазнала надмірного особистого обвинувачення», а отже, відбулося порушення «справедливої рівноваги, що має існувати між захистом права власності та загальними інтересами».

Таким чином, необхідною умовою позбавлення права вимоги позивача є дотримання балансу між загальним інтересом та вимогами щодо захисту індивідуальних основоположних прав, а отже процедурні порушення, допущенні іншими особами у процесі організації електронного аукціону не можуть впливати на законні права та інтереси переможця аукціону, який у законний спосіб виконав усі вимоги Цивільного кодексу України, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються» № 388 від 24.03.2016 та Регламенту ЕТС, оплативши гарантійний внесок, оплативши ціну договору та уклавши у строки договір відступлення прав вимог.

Стосовно позовних вимог про визнання відкритих торгів (аукціон) по лоту № GL18N212456 від 22.11.2019, що зафіксовані протоколом № UA-EA-2019-10-09-000083-b від 20.12.2019 такими, що відбулися, суд вважає зазначити наступне.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16 та від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18.

В той же час, факт проведення аукціону не оспорюється відповідачем та результати його проведення, оформлені протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-10-09-000083-b від 20.12.2019, а тому відповідна вимога не підлягає задоволенню з огляду на відсутність порушеного права.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняти рішення продовження строку для укладення договорів купівлі-продажу/відступлення права вимоги придбаних активів на 128 робочих днів з дня формування протоколу електронних торгів № UA-EA-2019-10-09-000083-b від 20.12.2019 року по лоту № GL18N212456 суд приходить до висновку, що вона є передчасною та не ефективною, адже вчинення таких дій належить до повноважень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які можуть бути реалізовані ним після визнання незаконним та скасування рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 184 від 22.01.2020 про скасування результатів відкритих торгів (аукціону), а отже, позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Також, не підлягає задоволенню вимога позивача про визнання укладеним договору про відступлення права вимоги від 21.01.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», який був укладений на підставі результатів відкритих торгів (аукціону) по лоту № GL18N212456, що відбулись 22.11.2019 та зафіксовані протоколом № UA-EA-2019-10-09-000083-b від 20.12.2019.

Намагання позивача через суд зобов`язати Уповноважену особу Фонду вчинити певні дії, може бути розцінене як фактичне втручання суду в дискреційні повноваження суб`єктів владних повноважень.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні Справа «Кумпене і Мазере проти Румунії» (заява № 33348/96) від 17.12.2004 зазначив, що «Критерій «необхідності у демократичному суспільстві» вимагає від Суду визначити, чи відповідало оскаржуване втручання «нагальній суспільній потребі». Договірні держави, оцінюючи, чи існує така потреба, користуються певною свободою розсуду, але при цьому пам`ятаючи про європейський нагляд, що охоплює як законодавство, так і рішення з його застосування, навіть ті, які ухвалили незалежні суди. Тобто Суд уповноважений винести остаточну ухвалу стосовно того, чи є відповідне «обмеження» сумісним зі свободою вираження поглядів, яку гарантує стаття 10 (див., серед багатьох інших рішень Суду, згадане вище рішення у справі «Перна проти Італії», п. 39, та рішення у справі «Об`єднання «Екін» проти Франції», N 39288/98, п. 56, ECHR 2001-VIII).

Здійснюючи наглядову юрисдикцію, Суд не ставить своїм завданням підміняти компетентні національні органи, але має перевірити, чи відповідають статті 10 рішення, які ці органи винесли, користуючись своїм дискреційним правом (див. «Фрессоз і Руар проти Франції» [GC], N 29183/95, п. 45, ECHR 1999-1). Це не означає, що нагляд обмежується з`ясуванням того, чи здійснила держава-відповідач своє дискреційне право розумно, обмірковано й добросовісно; для цього Суд має розглянути оскаржуване втручання у світлі всієї справи, включаючи зміст висловлювань, у зв`язку з якими було засуджено заявників, і контекст, у якому вони пролунали (див. «Компанія «Ньюс Ферлаґз і КоКҐ» проти Австрії», N 31457/96, п. 52, ECHR 2000-I).

Зокрема, Суд має визначити, чи були підстави, наведені національними органами на виправдання цього втручання, «доречними і достатніми» і чи був відповідний захід «пропорційним поставленим дегітимним цілям» (див. «Шові та інші проти Франції», N 64915/01, п. 70, ECHR2004-VI). При цьому Суд має переконатися, що національні органи влади, спираючись на прийнятну оцінку відповідних фактів, застосували критерії, які відповідають принципам, проголошеним статтею 10 (див., серед багатьох інших рішень Суду, рішення у справі «Зана проти Туреччини» від 25 листопада 1997 року, Reports of Judgments and Decisions 1997-VII, с 2547-48, п. 51)».

Європейський суд з прав людини також акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Зокрема, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992).

У рішенні по справі «Белле проти Франції» від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідач-1 заперечуючи проти позовних вимог посилається на дискреційні повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо прийняття рішень пов`язаних із проведенням відкритих торгів (аукціону) та заборону суду втручатися у його діяльність.

Дійсно виконання дискреційних повноважень надає суб`єкту владних повноважень можливість здійснювати вибір варіанта рішення відповідно до власних міркувань, не обмежуючись чітко визначеним варіантом вирішення, але в межах і в спосіб, що визначені законом, з урахуванням наступного.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконним рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Судом, встановлено, що 21.01.2020 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» та АТ «Банк «Фінанси та кредит» відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-10-09-000083-b від 20.12.2019, було укладено договір про відступлення право вимоги (далі по тексту - договір) до позичальників, поручителів, іпотекодавців та заставодавців зазначених у додатках № 1, № 2 до цього договору.

Згідно з п. 4 договору сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього договору новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 132.368.344,53 грн.

Платіжним дорученням № 841 від 17.01.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» згідно з п. 4 договору сплатила на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошові кошти у розмірі 132.368.344,53 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною 1 ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

У відповідності до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Отже, в силу ст. 638, 640 Цивільного кодексу України не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

За приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В статті 174 Господарського кодексу України зазначено, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать».

Крім того, статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 9 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Умови договорів відступлення прав вимоги які позивач просить суд зобов`язати укласти з ним відповідачів - ПАТ «Фідобанк», ПАТ «Дельта Банк» та АТ «ВТБ Банк» підлягають укладенню за результатами проведення відкритих торгів (аукціону) по лоту № GL18N212456, від 22.11.2019, їх істотні умови визначені протоколом № UA-EA-2019-10-09-000083-b від 20.12.2019, оформленим за результатами проведення відкритих електронних торгів.

Оскільки позивач, як переможець аукціону здійснив всі залежні від нього дії щодо оплати придбаного ним лоту, та уклав з одним з Банків договір про відступлення прав вимоги, а отже подальша реалізація ним прав залежить виключно від волі та дій відповідачів - ПАТ «Фідобанк», ПАТ «Дельта Банк» та АТ «ВТБ Банк», суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги, щодо про зобов`язання ПАТ «Фідобанк», ПАТ «Дельта Банк» та АТ «ВТБ Банк», укласти з ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» договори відступлення права вимоги на підставі результатів відкритих торгів (аукціону) по лоту № GL18N212456, що відбулися 22.11.2019 та на умовах визначених протоколом №UA-EA-2019-10-09-000083-b від 20.12.2019 є належним, ефективним способом захисту порушеного права та інтересу, який не суперечить закону, а тому підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачами не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 184 від 22.01.2020 про скасування результатів відкритих торгів (аукціону) по лоту № GL18N212456, що відбулися 22.11.2019 та зафіксовані протоколом № UA-EA-2019-10-09-000083-b від 20.12.2019.

3. Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (01601, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 10, ) укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, 8-а, офіс 111, ) договір відступлення права вимоги на підставі результатів відкритих торгів (аукціону) по лоту № GL18N212456, що відбулися 22.11.2019 та зафіксовані протоколом № UA-EA-2019-10-09-000083-b від 20.12.2019.

4. Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, ) укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, 8-а, ) договір відступлення права вимоги на підставі результатів відкритих торгів (аукціону) по лоту № GL18N212456, що відбулися 22.11.2019 та зафіксовані протоколом № UA-EA-2019-10-09-000083-b від 20.12.2019.

5. Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (01024, м. Київ, бульв. Т.Шевченка/вул. Пушкінська, 8/26, ) укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, 8-а, ) договір відступлення права вимоги на підставі результатів відкритих торгів (аукціону) по лоту № GL18N212456, що відбулися 22.11.2019 та зафіксовані протоколом № UA-EA-2019-10-09-000083-b від 20.12.2019.

6. Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, 8-а, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 2.102,00 грн.

7. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» (01601, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, 8-а, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 2.102,00 грн.

8. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, 8-а, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 2.102,00 грн.

9. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (01024, м. Київ, бульв. Т.Шевченка, 8/26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (04080, м. Київ, вул. Олексія Терьохіна, 8-а, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 2.102,00 грн.

10. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 22.07.2020.

СуддяВ.В. Сівакова