ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2020м. ДніпроСправа № 904/569/20

За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Палоградвугілля", м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення штрафу у розмірі 18 865 грн

Суддя Ярошенко В.І.

Секретар судового засідання Сергієнко М.О.

Представники:

від позивача: Хлабистін Д.М., довіреність б/н від 06.05.2020, представник;

від відповідача: не з`явився.

ПРОЦЕДУРА

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" і просить суд стягнути штраф з а у розмірі 18 865 грн за неправильно зазначену масу вантажу в залізничній накладній № 45638087.

Ухвалою суду від 05.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/569/20. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 24.02.2020.

Ухвалою суду від 24.02.2020 відкладено судове засідання на 16.03.2020.

24.02.2020 від відповідача надійшли: заява проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ч. 4 ст. 250 ГПК України), відзив на позовну заяву та заява про зменшення розміру штрафу.

Ухвалою суду від 26.02.2020 задоволено клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 16.03.2020.

02.03.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 16.03.2020 підготовче засідання відкладено на 14.04.2020.

19.03.2020 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

06.04.2020 від відповідача надійшло клопотання про відкладення слухання справи на іншу дату після закінчення карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами та доповненнями) на усій території України з 12 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року було встановлено карантин. Пунктом 4 розділу 10 Господарського процесуального кодексу України передбачено продовження процесуальних строків на час карантину.

Ухвалою суду від 14.04.2020, приймаючи до уваги проведення превентивних мір щодо запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 (із змінами та доповненнями), розгляд справи № 904/569/20 у межах підготовчого провадження відкладено без визначення дати наступного судового засідання. Вирішено про дату, місце та час наступного судового засідання повідомити учасників справи додатково.

Ухвалою суду від 27.05.2020 призначено підготовче засідання у справі на 24.06.2020.

Ухвалою суду від 24.06.2020 відкладено підготовче засідання на 07.07.2020.

У підготовчому засіданні 07.07.2020 представник позивача заявив, що у межах підготовчого провадження ним повідомлено про всі відомі йому обставини справи та надано всі докази по суті спору.

Ухвалою суду від 07.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.07.2020.

Відповідач участі свого представника у судовому засіданні 21.07.2020 не забезпечив. Про дату час та місце проведення цього судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення 14.07.2020 уповноваженому представнику Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Палоградвугілля" поштового відправлення ухвали суду від 07.07.2020.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Тож, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 21.07.2020 у нарадчій кімнаті ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частин.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позові

Позивач зазначає, що відповідачем за залізничною накладною № 45638087 зі станції Ароматна Придніпровської залізниці було відправлено вагон № 60359684 на станцію Курахівка Донецької залізниці. На станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці було зроблено перевірку маси вантажу у вагоні. За результатами перевірки було виявлено, що маса вантажу, вказана в залізничній накладній, не відповідає масі вантажу, встановленій при переважуванні на станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці. Фактично маса нетто на 5 450 кг менша, ніж зазначено у накладній. На підставі пунктів 118, 122 Статуту залізниць України відповідачу було розраховано та заявлено до стягнення штраф у розмірі 18 865 грн.

Позиція відповідача, викладена у відзиві та заяві про зменшення розміру штрафу

Відповідач зазначає, що він у відповідності до встановлених законодавством вимог здійснював зважування завантажених вагонів на придатних вагонних вагах, тому внесення неправдивих даних щодо маси вантажу в залізничну накладну є неможливим.

У разі встановлення факту невірного зазначення відповідачем у накладній № 45638087 маси вантажу за спірним перевезенням та задоволення позову відповідач просить застосувати ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України та зменшити суму штрафу. В обґрунтування заяви про зменшення розміру штрафу відповідач посилається на те, що заявлена позивачем до стягнення сума штрафу є завищеною та необґрунтованою. А сам штраф, за твердженням відповідача, не має компенсаторного характеру, проте є додатковим засобом отримання прибутку для позивача. крім того, відповідач просить суд взяти до уваги такі обставини, що мають значення для справи, як: відсутність доказів спричинення позивачеві негативних наслідків, ступінь виконання боржником зобов`язань, нестабільний фінансовий стан, стратегічну та соціальну значимість Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Палоградвугілля".

Позиція позивача, викладена у відповіді на відзив

Позивач зазначає, що саме факт зважування вагону на справних, повірених вагах жодним чином не доводить того, що вага, яка зазначена відповідачем у накладній, є правильною.

Також, позивач заперечує проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу. Позивач наголошує на тому, що в даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, яким чітко визначено розмір штрафу.

Позиція відповідача, викладена у запереченні на відповідь на відзив

Відповідач наполягає на неможливості внесення в залізничну накладну неправдивих даних щодо маси вантажу та зазначає, що приписами законодавства не встановлено заборону суду зменшувати розмір (неустойки) штрафу, яка підлягає стягненню і на підставі закону. На думку відповідача, зменшуючи суму, яка підлягає стягненню, суд не змінює сам розмір неустойки. Встановлений Статутом залізниць України, а забезпечує баланс майнових інтересів сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

01.08.2019 відповідач зі станції Ароматна Придніпровської залізниці за накладною № 45638087 направив на адресу ТОВ "Курахівська ЦЗФ" (станція призначення - Курахівка Донецької залізниці) вагон № 60359684 з вантажем - вугілля кам`яне марки Г (газовий), вказавши у накладній масу вантажу 70000 кг (арк. с. 7).

Під час перевезення вантажу на проміжній станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці було здійснено контрольне зважування на вагонних вагах та виявлено різницю у масі вантажу у вагоні № 60359684, про що складено комерційний акт № 454502/22 02.08.2019 (арк. с. 8).

У розділах І, Д комерційного акту зазначено: при контрольному зважуванні вагона № 60359684, що прибув по відправці вказаній на звороті даного акту, в документі зазначається вугілля кам`яне марки Г газовий, вантаж розміщено та закріплено згідно з п. 3 гл. 14 додатку 3 до СМГС. Навантаження навалом, розрівняний та маркований продольними борознами. Вантаж у твердому стані, з вологістю не більше 12%, нетто 70 000 кг, тара 23 400 кг.

В дійсності виявилось: вантаж вугілля кам`яне, брутто 87 950 кг, тара з документу 23 400 кг, нетто 64 550 кг, що менше маси зазначеної в документі на 5 450 кг. Зважування проводилось без відчеплення при повній зупинці на справних 150 т вагонних вагах № 10 станції Павлоград 1 (протокол випробування 29.11.2018). Зважування проводилось двічі, маса брутто не змінилась. Навантаження в вагоні рівномірне, нижче бортів 0,3-0,4 м. Вантаж марковано продольними борознами, маркування не порушене, без вибірок та заглиблень. Вагон в технічному відношенні справний, бездверний, люка щільно зачинені, течі та слідів течі вантажу не має.

До матеріалів справи позивачем надано розрахунок штрафу за невірно зазначену відповідачем масу вантажу на суму 18 865 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини 2 статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до частини 3 статті 909 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 307 Господарського кодексу України, статті 6 Статуту залізниць України, наявна у матеріалах справи залізнична накладна свідчить про укладення між позивачем та відповідачем договору перевезення вантажу.

У пункті 24 Статуту залізниць України визначено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, передбачено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів встановлено, що за виключенням випадків, коли вагони завантажуються залізницею, графа 19 заповнюється відправником.

Із графи 28 "Ким завантажено вантаж у вагон" накладної № 45638087 вбачається, що вантаж у вагон завантажено вантажовідправником, що автоматично свідчить про заповнення графи 19 представником саме відповідача.

З наведеного вбачається, що позивач мав право прийняти до перевезення вантаж шляхом візуального огляду вагону без перевірки маси та кількості вантажу. З цим правом кореспондується обов`язок саме вантажовідправника перевірити масу вантажу. Водночас, позивач не позбавлений права здійснити перевірку правильності кількості та маси вантажу впродовж перевезення. У результаті такої перевірки позивачем було виявлено невідповідність маси вантажу.

Відповідно до пункту 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу.

Відтак, у разі виявлення невідповідності маси вантажу тій, яка вказана у залізничній накладній, перевізник, тобто позивач, складає комерційний акт або акт загальної форми.

Правові підстави для нарахування штрафу та його розмір

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що штраф стягується у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Пунктом 2 Правил складання актів встановлено, що відомості у комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Оскільки, у залізничній накладній тару вагону зазначено 23 400 кг, яка внесена відправником, то на підставі пункту 2 Правил складання актів, саме її і було зазначено в комерційному акті.

Згідно з відомостями, зазначеними у залізничній накладній № 45638087, провізна плата за вагон № 60359684 становить 3 773 грн, відповідно, п`ятикратний розмір провізної плати дорівнює 18 865 грн.

На підставі викладеного, суд доходить висновку про правомірність нарахування позивачем штрафу у сумі 18 865 грн.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафу

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат. Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватись із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити майновий стан сторін, співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, а також чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд відзначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічний висновок щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 22.04.2019 у справі № 925/1549/17, від 30.05.2019 у справі № 916/2268/18, від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18.

Посилання відповідача на стратегічну та соціальну значимість Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Палоградвугілля", не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності. Відповідач є таким самим учасником господарських відносин, як і позивач, та на нього, відповідно, розповсюджуються ті самі норми права, що регулюють спірні відносини, в даному випадку щодо відповідальності за неналежне виконання зобов`язань, що мало місце у цій справі.

Інші доводи, зокрема посилання на відсутність доказів спричинення позивачеві негативних наслідків, є недостатніми для зменшення розміру заявленого штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.02.2019 у справі № 910/9765/18, постанові Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2019 у справі № 904/3988/18.

Доказів скрутного майнового становища відповідачем до заяви не додано.

Отже, в матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про існування підстав для зменшення штрафу, виходячи з обставин винятковості та майнового стану сторін, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про зменшення розміру штрафу.

ВИСНОВКИ СУДУ

Враховуючи вищенаведені обставини, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

В той же час, заперечення відповідача щодо позовних вимог не приймаються судом до уваги, оскільки не підтверджуються належними і допустимими доказами у справі та не спростовують обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102 грн покладаються на відповідача

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 731-IX від 18.06.2020, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про зменшення розміру штрафу відмовити.

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 76; ідентифікаційний код 00178353) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжі ґедройця, 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49600, м. Дніпро, проспект Д. Яворницького, 108; ідентифікаційний код ВП 40081237) штраф за невірно зазначену масу вантажу в розмірі 18 865 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області в строки, передбачені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України (з урахуванням приписів пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 540-ІХ від 30.03.2020 та положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 731-IX від 18.06.2020).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 22.07.2020.

Суддя В.І. Ярошенко