УХВАЛА

м. Київ

30.06.2020Справа № 910/17312/18

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноморськ-Газ-Сервіс"

на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

у справі № 910/17312/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноморськ-Газ-Сервіс"

до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Дельта Сі Компані"

про стягнення 994 312,60 грн

Суддя Удалова О.Г.

Секретар судового засідання Дьогтяр О.О.

представники учасників справи:

не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/17312/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноморськ-Газ-Сервіс" (далі - ТОВ "Чорноморськ-Газ-Сервіс", позивач) до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк", відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Дельта Сі Компані" (далі - ТОВ "Дельта Сі Компані", третя особа) про стягнення 994 312,60 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2019 позов ТОВ "Чорноморськ-Газ-Сервіс" задоволено частково, стягнуто з АТ КБ "ПриватБанк" гарантійний платіж в розмірі 990 000,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 14 850,00 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2020 заяву ТОВ "Чорноморськ-Газ-Сервіс" про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково, стягнуто з АТ КБ "ПриватБанк" витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 48 787,47 грн. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

24.01.2020 на виконання рішення суду від 03.12.2019 було видано наказ.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2020 рішення суду від 03.12.2019 було залишено без змін.

17.06.2020 до суду надійшла скарга на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій стягувач просить визнати протиправною бездіяльність вказаного органу виконання рішень щодо невідкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва у справі № 910/17312/18, а також про зобов`язання відкрити останнє та направити відповідну постанову на адресу стягувача.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.06.2020 прийнято до розгляду скаргу ТОВ "Чорноморськ-Газ-Сервіс" на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та призначено судове засідання з розгляду скарги на 30.06.2020.

У судове засідання 30.06.2020 представники сторін спору та посадова особа органу ДВС не з`явились, про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, орган ДВС, бездіяльність якого оскаржується, відзиву на скаргу не надав.

З огляду на те, що за приписами ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу ДВС, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності представників сторін та посадової особи органу ДВС.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що скарга ТОВ "Чорноморськ-Газ-Сервіс" на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) підлягає задоволенню з наступних підстав.

06.02.2020 ТОВ "Чорноморськ-Газ-Сервіс" направило засобами поштового зв`язку заяву про відкриття виконавчого провадження, в якій просило Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти до виконання наказ Господарського суду міста Києва по справі 910/17312/18 про стягнення з АТ КБ "ПриватБанк" на користь заявника гарантійного платежу в розмірі 990 000,00 грн та витрат по сплаті судового збору в розмірі 14 850,00 грн.

Направлення вищевказаної заяви до органу ДВС підтверджується накладною підприємства поштового зв`язку № 301 від 06.02.2020, фіскальним чеком від 06.02.2020 та описом вкладення у цінний лист. З указаних документів також вбачається, що заява про відкриття виконавчого провадження була направлена заявником за адресою: м. Київ, вул. Різницька, 11-Б, тобто за офіційною адресою місцезнаходження Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві, вказаною на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Витягом з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» підтверджується, що поштове відправлення № 301 (з яким направлено заяву про відкриття виконавчого провадження) отримано адресатом 11.02.2020.

Однак, у встановлений Законом України "Про виконавче провадження" строк Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві не вчинив дії ані щодо відкриття виконавчого провадження, ані щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання.

Судом встановлено, що станом на день розгляду даної скарги (30.06.2020) Автоматизована система виконавчого провадження не містить відомостей про відкриття виконавчого провадження за вищевказаною заявою ТОВ "Чорноморськ-Газ-Сервіс" на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 24.01.2020 по справі № 910/17312/18.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» визначено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень господарських судів.

За приписами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України обов`язковість рішення суду визначено однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" закріплено обов`язковість виконання судових рішень, в свою чергу, невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" систему органів примусового виконання рішень становлять: Міністерство юстиції України; органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

За змістом ст. 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частина 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців.

Акт державного органу - це юридична форма рішень цього органу, які спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин, породжують певні правові наслідки і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Відповідно до п. 1 розділу I Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05.08.2016, автоматизована система виконавчого провадження (далі - Система) - комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Згідно з п.п. 1-2 розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження державний або приватний виконавець (далі - Виконавець) після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання. Виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень.

У п. 3 розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження визначено, що відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Інформація повинна містити відомості про час її розміщення.

Рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи (ч. 4 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження»).

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 8 Розділу ІІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017, зареєстровані в установленому цими Правилами порядку документи розглядаються керівником органу державної виконавчої служби, приватним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після дня їх надходження. Не підлягають розгляду керівником органу державної виконавчої служби документи про відкриття виконавчого провадження. Такі документи не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації та автоматичного розподілу Системою передаються державному виконавцю.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Приписами ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначаються строки прийняття рішень виконавцями та вчинення виконавчих дій, відповідно до якої виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Суд раніше встановив обставини звернення стягувача в порядку ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" з заявою до органу ДВС про примусове виконання судового рішення у даній справі. При цьому станом на момент розгляду даної скарги (30.06.2020) відомості щодо відкриття виконавчого провадження за наказом Господарського суду міста Києва від 24.01.2020 по справі № 910/17312/18 або повернення вказаного виконавчого документа без прийняття до виконання відсутні, що є порушенням ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Концепція "майна" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися "правом власності", а відтак і "майном".

Відтак, присудженні до стягнення рішенням у даній справі грошові кошти, є майном в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції, мирне володіння яким з моменту винесення наведеного рішення гарантується ст.ст. 1, 8, 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

При цьому, в рішеннях у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002 та "Ясіуньєне проти Латвії" від 06.03.2003 Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що відсутність у заявника можливості домогтися виконання рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, гарантоване першим реченням частини першої статті 1 Протоколу № 1.

У даному випадку невиконання судового рішення призводить до порушення забезпечення права позивача на мирне володіння відповідним майном, гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

З урахуванням наведених приписів чинного законодавства, з огляду на відсутність встановлених Законом України "Про виконавче провадження" підстав для повернення наказу Господарського суду міста Києва від 24.01.2020 по справі № 910/17312/18 без прийняття його до виконання, не вчинення посадовими особами Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) дій, спрямованих на відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом, є протиправною бездіяльністю та порушує права стягувача на виконання рішення суду, яке гарантоване йому Конституцією України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням викладеного, суд визнає бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) неправомірною.

Щодо вимоги скаржника про зобов`язання відкрити виконавче провадження на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 24.01.2020 по справі № 910/17312/18 та направити відповідну постанову на адресу скаржника, суд зазначає наступне.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012, за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Враховуючи встановлені судом обставини, а також наведені приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги скаржника про зобов`язання органу ДВС відкрити виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 24.01.2020 по справі № 910/17312/18.

Отже, розглянувши скаргу ТОВ "Чорноморськ-Газ-Сервіс" на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), суд дійшов висновку про її обґрунтованість та наявність підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 233-235, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноморськ-Газ-Сервіс" задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невідкриття виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 24.01.2020 по справі № 910/17312/18 про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноморськ-Газ-Сервіс" гарантійного платежу в розмірі 990 000,00 грн та витрат по сплаті судового збору в розмірі 14 850,00 грн.

3. Зобов`язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрити виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 24.01.2020 по справі № 910/17312/18 про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноморськ-Газ-Сервіс" гарантійного платежу в розмірі 990 000,00 грн та витрат по сплаті судового збору в розмірі 14 850,00 грн та направити на адресу стягувача постанову про відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили 30.06.2020 та може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України. Повний текст ухвали складено 13.07.2020.

Суддя О.Г. Удалова