РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.07.2020Справа № 905/4/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участі секретаря судового засідання Голуба О.М., розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Сорс»

про стягнення 241 519, 19 грн (з урахуванням заяви про уточнення (зменшення) позовних вимог).

Представники сторін в судове засідання 13.07.2020 не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна звернулось до Господарського суду Донецької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Сорс» про стягнення 1 337 252, 08 грн.

В обґрунтування позовних вимог Приватне акціонерне товариство «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна посилається на неналежне виконання відповідачем передбаченого договором обов`язку з оплати вартості отриманого товару за договором поставки від 14.12.2017 № 18044.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 28.01.2020 направлено за підсудністю до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 905/4/20 за позовом Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корум Сорс» про стягнення 1 337 252, 08 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 позовну заяву Приватного акціонерного товариства Електрометалургійний завод Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна залишено без руху.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 12.03.2020 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.04.2020.

09.04.2020 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

09.04.2020 від позивача надійшла заява про уточнення (зменшення) позовних вимог в якій позивач просив у зв`язку з частковою оплатою відповідачем боргу стягнути з останнього на користь позивача 525 804, 80 грн основного боргу, 82 714, 19 грн пені та 9 760, 20 грн 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2020 продовжено строк підготовчого провадження у справі та відкладено розгляд справи на 18.05.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2020 розгляд справи відкладено на 01.06.2020.

22.05.2020 від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач заперечив проти доводів викладених у відзиві на позовну заяву та просив задовольнити позовні вимоги.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 01.06.2020 відклав судове засідання на 15.06.2020.

15.06.2020 від позивача надійшла заява про уточнення (зменшення) позовних вимог, в якій позивач просив у зв`язку з частковою оплатою відповідачем боргу стягнути з останнього на користь позивача 149 044, 80 грн основного боргу, 82 714, 19 грн пені та 9 760, 20 грн 3 % річних.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.06.2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 відкладено розгляд справи по суті на 13.07.2020.

Представники сторін у судове засідання 13.07.2020 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Будь-яких клопотань від сторін до суду не надходило. Явка представників учасників у судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ст. 202 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

УСТАНОВИВ:

14.12.2017 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) було укладено договір поставки № 18044, за умовами якого постачальник зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити металопродукцію (Товар) в кількості передбаченій специфікаціями. Строк та умови поставки, номенклатура, технічні вимоги до товару, кількість, ціна, визначається специфікацією - замовленням, п. 1.1. Договору.

Між позивачем та відповідачем на виконання умов договору були підписані специфікації:

- № від 30.05.2019 на суму 140 400 грн з ПДВ (допустиме відхилення ваги по позиціях в межах +/-10%);

- № від 12.06.2019 на суму 79 920 грн з ПДВ (допустиме відхилення ваги по позиціях в межах +/- 10%);

- № від 12.06.2019 на суму 900 000 грн з ПДВ (допустиме відхилення ваги по позиціях в межах +/- 10%);

- № від 27.06.2019 на суму 134 400 грн з ПДВ (допустиме відхилення ваги по позиціях в межах +/- 10%);

- № від 12.06.2019 на суму 561 600 грн з ПДВ (допустиме відхилення ваги по позиціях в межах +/- 5%);

- № від 27.06.2019 на суму 1 119 240 грн з ПДВ (допустиме відхилення ваги по позиціях в межах +/- 10%).

У вказаних специфікаціях сторонами були погоджені наступні умови оплати:

- протягом 7 банківських днів від дати виставлення рахунку покупець зобов`язаний здійснити авансовий платіж в розмірі 50 % від суми, зазначеної в рахунку;

- остаточний розрахунок здійснюється покупцем протягом 5 банківських днів від дати виставлення рахунку на доплату.

На виконання умов договору:

- за специфікацією № позивач виготовив металопродукцію на суму 161 226 грн та виставив відповідачу рахунок на передплату № 67100 та рахунок на доплату № 68204. 22.11.2019 відповідачем було отримано від позивача повідомлення про готовність товару та виставлено рахунок на доплату. У зв`язку з чим відповідач зобов`язаний був оплатити 70 200 грн до 03.12.2019 та 91 026 грн до 29.11.2019. Однак, заборгованість у розмірі 161 226 грн з ПДВ за виставленими рахунками відповідачем не оплачена;

- за специфікацією № позивач виготовив металопродукцію на суму 81 828 грн (рахунок на передплату № 67107 та рахунок на доплату № 68057). Вказана заборгованість за твердженням позивача оплачена відповідачем у повному обсязі;

- за специфікацією № позивач виготовив металопродукцію на суму 948 690 грн та виставив відповідачу рахунок на передплату № 67162 та рахунки на доплату № 67770, № 68057. Позивачем відвантажено вказаний товар згідно накладних № 35194, № 34994 та № 34955. У зв`язку з чим відповідач зобов`язаний був оплатити 450 000 грн до 03.12.2019, 443 790 грн до 06.09.2019 та 54 900 грн до 29.11.2019. Однак, за твердженням позивача заборгованість у розмірі 948 690 грн була оплачена відповідачем частково, а саме: 30.08.2019 у розмірі 450 000 грн, 12.09.2019 у розмірі 443 790 грн. Відповідачем не оплачений рахунок на доплату № 68057 на суму 54 900 грн;

- за специфікацією № позивач виготовив металопродукцію на суму 128 064 грн та виставив відповідачу рахунок на передоплату № 67305 та рахунок на доплату № 67771, № 68057. 30.08.2019 позивач відвантажив товар згідно накладних № 35194 та № 34994. У зв`язку з чим відповідач зобов`язаний був оплатити 60 432 грн до 03.12.2019, 60 432 грн до 06.09.2019 та 7 200 грн до 29.11.2019. За твердженням позивача заборгованість у розмірі 128 064 грн відповідачем частково оплачена 30.08.2019 платіжним дорученням № 24911у розмірі 60 432 грн та платіжним дорученням № 24906 у розмірі 60 432 грн. Відповідачем не оплачений рахунок на доплату № 68057 в сумі 7 200 грн.

- за специфікацією № позивач виготовив металопродукцію на суму 574 560 грн та виставив відповідачу рахунок на передплату № 67163 та рахунки на доплату № 67772, № 68057. Позивачем відвантажено товар згідно накладних № 35194, №35192, № 35000. У зв`язку з чим відповідач зобов`язаний був оплатити 280 800 грн до 03.12.2019, 64 092 грн до 06.09.2019 та 229 668,00 грн до 29.11.2019. За твердженням позивача заборгованість у розмірі 574 560 грн відповідачем частково оплачена, а саме у розмірі 64 092 грн. Відповідачем не оплачений рахунок на передплату № 67163 у розмірі 280 800 грн та рахунок на доплату № 68057 у розмірі 229 668 грн;

- за специфікацією № позивач виготовив металопродукцію на суму 1 133 349, 60 грн та виставив відповідачу рахунок на передплату № 67288 та рахунки на доплату № 67773, № 68057. Позивачем відвантажено товар згідно накладних № 35192 та № 35000. В наслідок чого відповідач зобов`язаний був оплатити 559 620 грн до 03.12.2019, 179 914, 80 грн до 06.09.2019 та 393 814, 80 грн до 29.11.2019. За твердження позивача заборгованість у ромі 1 133 349, 60 грн відповідачем частково оплачена, а саме 30.08.2019 платіжним дорученням № 24963 у розмірі 179 914, 80 грн та платіжним дорученням № 24906 у розмірі 372 050 грн. Відповідачем не оплачений рахунок на передплату № 67288 у розмірі 187 570 грн та рахунок на доплату № 68057 у розмірі 393 814, 80 грн.

З урахуванням викладеного позивач на адресу відповідача направив претензію від 18.11.2019 № 1-38пр/19 з вимогою про сплату основної суми боргу та штрафних санкцій, яка відповідачем залишена без задоволення, що і стало підставою для звернення позивачем з позовом про стягнення з відповідача 1 315 178, 80 грн основного боргу, 20 088, 40 грн пені та 1984, 87 грн 3 % річних.

Після відкриття провадження у справі, 09.04.2020 від позивача надійшла заява про уточнення (зменшення) позовних вимог, в якій позивач просить у зв`язку з частковою оплатою відповідачем основного боргу у розмірі 789 374 грн стягнути з відповідача на користь позивача 525 804, 80 грн основного боргу, 82 714, 19 грн пені та 9 760, 20 грн 3 % річних.

Крім того, 15.06.2020 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про уточнення (зменшення) позовних вимог, в якій позивач просить у зв`язку з частковою оплатою відповідачем основного боргу у розмірі 376 760 грн стягнути з відповідача на користь позивача 149 044, 80 грн основного боргу, 82 714, 19 грн пені та 9 760, 20 грн 3 % річних.

Відповідачем добровільно було сплачено основний борг в загальному розмірі 1 166 134 грн.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору відбувається, зокрема, у випадку сплати суми боргу боржником.

Враховуючи, що відповідачем частково сплачено позивачеві суму заборгованості у розмірі 1 166 134 грн, провадження у справі в частині стягнення 1 166 134 грн заборгованості підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписами п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, змістом взаємних договірних зобов`язань сторін є обов`язок позивача поставити відповідачу обумовлений договором товар належної якості та кількості, який породжує обов`язок відповідача прийняти зазначений товар та оплатити за нього встановлену договором вартість у встановлений договором строк.

Враховуючи, що строк оплати за поставлений товар настав, не надання відповідачем контрозрахунку заборгованості, враховуючи відсутність доказів оплати, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 149 044, 80 грн визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягають задоволенню.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст. 3 вищезазначеного Закону України, розмір пені, передбачений статтею 1, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За умовами п. 6.3 Договору за прострочення в оплаті товару покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення оплати, а постачальник не несе відповідальність за прострочення поставки товару. Пеня нараховується за весь період прострочення.

Позивачем з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог заявлено до стягнення з відповідача 82 714, 19 грн пені.

Господарський суд враховуючи викладене та здійснивши перевірку наданого позивачем математичного розрахунку пені, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача пені в частині 82 374, 43 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 3 % річних у розмірі 9760, 20 грн.

За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми 3 % річних, суд дійшов висновку про його неточність, а тому здійснивши власний розрахунок, вважає, що вимоги позивача про стягнення 3 % підлягає частковому задоволенню в сумі 9709, 94 грн.

Господарський суд вважає безпідставними доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, що видаткові накладні від 30.08.2019 № 348890, № 348891, № 348892 не можуть бути доказом отримання товару, оскільки не містять дати прийняття продукції, з огляду те, що вказані видаткові накладні містять всі необхідні обов`язкові реквізити відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом № 988 Міністерства фінансів України від 24.05.1995.

Щодо інших доводів, викладених у відзиві на позов, вони не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки не спростовують доводів позивача та суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 20 058, 79 грн згідно платіжного доручення № 23426 від 20.12.2020.

Згідно ч. 3 ст. 130 ГПК України встановлено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Так, позивач у заявах про уточнення (зменшення) позовних вимог, просить стягнути з відповідача судові витрати та повернути надмірно сплачений судовий збір з Державного бюджету України в загальному розмірі 16 436 грн.

Щодо повернення надмірно сплаченого судового збору суд відмовляє на підставі ч. 6 ст. 130 ГПК України, де встановлено, що у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі № 905/4/20 в частині стягнення 1 166 134 (один мільйон сто шістдесят шість тисяч сто тридцять чотири) грн 00 коп. закрити.

2. В іншій частині позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОРУМ СОРС» (02122, м. Київ, вул. Магнітогорська, буд. 1А, ідентифікаційний код 37903071) на користь ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М. КУЗЬМІНА» (69008, Запорізька обл., м. Запоріжжя, Заводський район, вул. Південне шосе, буд. 81, ідентифікаційний код 00186536) грошові кошти: заборгованість - 149 044 (сто сорок дев`ять тисяч сорок чотири) грн 80 коп., пеня - 82 374 (вісімдесят дві тисячі триста сімдесят чотири) грн 43 коп., 3 % річних - 9709 (дев`ять тисяч сімсот дев`ять) грн 94 коп. та витрати зі сплати судового збору - 3616 (три тисячі шістсот шістнадцять) грн 93 коп.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 13.07.2020.

Суддя І.В. Алєєва