ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2020 Справа № 908/1922/19

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Орєшкіна Е.В., Кузнецова І.Л.

секретар судового засідання Грачов А.С.

за участю представників:

від позивача: Губорєва Я.А. адвокат, довіреність №229 від 28.04.2020

від відповідача: Сахно О.О. адвокат, довіреність №20-142 від 10.12.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.11.2019 у справі №908/1922/19 (суддя Смірнов О.Г.; рішення ухвалене о 11:09 год. у місті Запоріжжя, повне рішення складено 18.11.2019)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", м.Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м.Запоріжжя

про стягнення 124966,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" про стягнення плати за користування вагонами в сумі 23601,60 грн., збору за зберігання вантажу в сумі 101365,20 грн., що разом складає 124966,80 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 08.11.2019 у справі №908/1922/19 (суддя Смірнов О.Г.) позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" плату за користування вагонами в сумі 23601,60 грн., збір за зберігання вантажу в сумі 101365,20 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 1921,00 грн.

Означене рішення вмотивовано тим, що позивач правомірно нарахував відповідачу плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу, оскільки затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин накопичення вагонів, що прибули на адресу відповідача та зайнятості прийомо-здавальних колій. Судом враховано, що визначення можливості або не можливості доставити на станцію призначення затримані вагони у певний інтервал часу відноситься до технологічної роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів. Відповідач не довів суду відсутність своєї вини у спричиненні затримки вагонів на підходах до станції призначення, а також наявність підстав для звільнення його як вантажовласника від плати за користування вагонами і контейнерами, встановлених Правилами користування вагонами і контейнерами.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач (ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 08.11.2019 у справі №908/1922/19 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач вказує на те, що суд, приймаючи рішення, неповно дослідив обставини справи, внаслідок чого, на думку апелянта, дійшов невірного висновку та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права; проігнорував доводи та докази відповідача, не надав належної оцінки та не спростував його доводи та докази; поза увагою суду залишилися питання, з якими пов`язане законне вирішення спору по суті; судом не вжито заходів для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, що відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України є підставою для його скасування.

На думку апелянта, суд визнав дії позивача по затримці вагонів обґрунтованими, посилаючись лише виключно на думку диспетчера з руху поїздів, який на власний розсуд приймає рішення про неможливість приймання вагонів на вільні колії, при цьому, судом не взято до уваги зацікавленість сторони у таких діях.

Апелянт вважає, що суд зробив висновок про неможливість приймання вагонів станцією з вини відповідача всього лише на підставі наявності складених залізницею актів загальної форми ГУ-23. При цьому суд не взяв до уваги ані відсутності юридичної сили у наказу про затримання вагонів, на підставі якого були складені такі акти, ані інші докази, на які посилався відповідач.

Вказує, що наказ №14 від 12.02.2019 про затримку вагонів підписаний не у відповідності до закону, не уповноваженою особою.

Апелянт стверджує, що відсутність вини залізниці не підтверджено належними доказами; позивачем не надано, а судом не витребувано добовий план-графік передач вагонів у зимовий період, судом не перевірено правомірність дій позивача з затримання вагонів, зокрема не досліджено коректність роботи станції та виконання залізницею плану передачі вагонів. Натомість відповідач надав до матеріалів справи належні і допустимі докази некоректної роботи залізниці та відсутності своєї вини в затримці вагонів.

Апелянт зазначає, що в лютому 2019 року скупчення вагонів відбувалося на під`їзній колії ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь" через порушення позивачем умов про інтервальний проміжок часу, встановлений для повернення вагонів з під`їзної колії, як то передбачено п.8 Договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", яка примикає до станції Запоріжжя - Ліве Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" №ПР/М-16- 3/1-708/НЮдч від 30.09.2016, як наслідок ПАТ "Запоріжсталь" не мало можливості здійснити прийом на під`їзну колію поїздів в порядку, що передбачений п.5, 6 Договору.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.12.2019 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., ШиробоковаЛ.П. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.11.2019 у справі №908/1922/19; розгляд справи призначено на 05.02.2020 о 12:00 год.; встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 15.01.2020.

14.01.2020 від АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Придніпровська залізниця" надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Позивач у своєму відзиві просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 08.11.2019 у справі №908/1922/19 залишити без змін.

Позивач вважає, що суд дослідив всі обставини справи та дійшов правильного висновку про наявність у підписантів наказу про затримку вагонів на підходах до станції повноважень на вчинення даних дій.

Вказує на те, що залізниця завозила на станцію Запоріжжя - Ліве вагонів у кількості більшої, ніж підприємство вивантажувало за добу, що призвело до виникнення ситуації з киданням (затримкою) поїздів на проміжних станціях, оскільки ці поїзди в разі прибуття їх на станцію призначення Запоріжжя-Ліве викликали би затор та паралізували роботу станції, через те, що інші поїзди з вантажем які раніше прибули на адресу відповідача, вчасно не були забрані відповідачем і стояли на коліях станції Запоріжжя-Ліве в очікування їх забирання.

У відповідача була можливість виїзду на станцію резервом з метою забирання вагонів з вантажем на під`їзну колію, але цього не було зроблено. Підприємство не заперечувало, що мало місце несвоєчасне вивезення вагонів зі станції, про що свідчать підписані представниками підприємства акти на затримку вагонів на коліях станції Запоріжжя-Ліве ГУ-23 №№ 1689, 1690, 1691, 1692, 1693, складені на початок затримки, а також акти ГУ-23, складені на закінчення затримки №№ 1704, 1699, 1730, 1729, 1731.

Актами форми ГУ-23, підтверджується, що спірні вагони були затримані на шляху прямування з вини відповідача через скупчення на станції призначення вагонів і несвоєчасне вивільнення відповідачем колій від вантажу, який прибув на його адресу, що є порушенням пункту 33 Правил видачі вантажів та статей 46, 47 Статуту залізниць України. Також, з Аналізу обміну поїздами між ПАТ "Запоріжсталь" та станцією Запоріжжя-Ліве вбачається, що поїзди, які приймалися з п/колії ПАТ "Запоріжсталь" деякий час перебували на акті у зв`язку із зайнятістю станційних колій, тобто станція Запоріжжя-Ліве не мала можливості їх приймати через зайнятість колій іншими вагонами які надійшли в адресу відповідача. Станція Запоріжжя-Ліве Регіональної філії "Придніпровська залізниця" розташована на Запорізькому Вузлі. По своєму основному призначенню та характеру роботи є сортувальною станцією. Залізниця не може займати всі наявні колії по станції, вагонами з вантажами ПАТ "Запоріжсталь", оскільки даний факт може призвести до повної зупинки роботи станції, що є недопустимим. Зайнятість приймально-відправних колій на станції призначення згідно з технологічним процесом роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку "Укрзалізниці" і власних вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з відповідачем, обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції. На станції призначення окрім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів, в тому числі поїздів відповідача, його контрагентів. Залізниця не мала можливості доставити спірні вагони на станцію призначення з огляду на знаходження на її коліях вагонів, що прибули на адресу відповідача раніше та своєчасно не забиралися ним на свою під`їзну колію, що вбачається зі складених на станції призначення Запоріжжя-Ліве актах загальної форми ГУ-23.

Наявність вільних під`їзних колій на станції Запоріжжя-Ліве, з урахуванням неподання відповідачем суду доказів на підтвердження вжиття ним передбачених Договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, є свідченням саме вини останнього у такому скупченні, - внаслідок допущеної бездіяльності у забиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних під`їзних колій. Факт неможливості позивача доставити спірні вагони на станцію призначення з огляду на знаходження на її коліях вагонів, що прибули на адресу відповідача та своєчасно не забиралися ним на свою під`їзну колію, підтверджується складеними на станції призначення Запоріжжя-Ліве актами загальної форми ГУ-23, що засвідчують зайнятість колій. Відповідач не спростовував дані про кількість вагонів та їх номери, так як всі дані містяться в перевізних документах, актах загальної форми, відомостях плати за користування вагонами та ін.

05.02.2020 ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь" подано до суду апеляційної інстанції письмові пояснення, в яких зокрема вказує на те, що Гуня К .А. , як члени правління позивача і всі інші уповноважені особи від імені позивача, має право підписувати документи тільки за умови дотримання двох підписів. Таким чином, усі документи, підписані Гунею К.А. від імені позивача одноосібно, не мають ані для позивача, ані для третіх осіб юридичної сили.

Також апелянт звертає увагу на те, що позовна заява у даній справі підписана одноособово адвокатом Губорєвою Я.А. Отже, в порушення ст.124 Статуту Позивача, позовна заява підписана одним представником, який не має повноважень, в даному випадку, діяти самостійно.

За висновком апелянта, оскільки позовна заява підписана одним представником Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", а статут позивача і надана підписанту довіреність від 04.01.2019, зареєстрована у реєстрі за №2 (видана в порядку передоручення, підписана директором Філії М.С. Кужавським та заступником директора Філії з фінансово-економічних питань Т.О. Долгополовою), містять обмеження щодо дотримання правила двох підписів, ПАТ "Запоріжсталь" вважає, що суд, відповідно до п.2 ч.1 ст.226 ГПК України, повинен був залишити позовну заяву позивача без розгляду, у зв`язку з чим судом першої інстанції порушено вказану процесуальну норму.

У призначений день 05.02.2020 судове засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді-доповідача Подобєда І.М. на лікарняному.

Після виходу судді Подобєда І.М. з лікарняного, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.02.2020 розгляд справи призначено в судовому засіданні на 02.03.2020 о 16:00 год.

20.02.2020 позивачем подано до суду заперечення на пояснення відповідача, в яких зазначено, що суд дослідив всі обставини справи та дійшов правильного висновку про наявність у підписантів наказів про затримку вагонів на підходах до станції призначення повноважень на вчинення даних дій. Також зазначено, що повноваження підписання позовної заяви визначені довіреністю №2 від 04.01.2019, яка додана до позовної заяви належним чином засвідчена, матеріали справи містять копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, тобто повноваження підписанта позовної заяви визначені та досліджені судом й відповідачем у встановлені процесуальні строки.

02.03.2020 у судовому засіданні оголошувалась перерва до 23.03.2020 о 10:30 год.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2020 повідомлено учасників справи, що на виконання Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" зі змінами, враховуючи Рекомендації Ради суддів України викладених у листі №9рс-186/20 від 16.03.2020, на виконання рішення зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №1, оформленого протоколом зборів суддів від 17.03.2020 тимчасово на період з 18.03.2020 по 03.04.2020 встановлено особливий режим роботи Центрального апеляційного господарського суду; судове засідання у справі №908/1922/19 призначене на 23.03.2020 о 10:30 год. не відбудеться через запровадження карантинних заходів; після усунення вказаних обставин розгляд справи буде призначено у судовому засіданні ухвалою суду, про що сторони будуть повідомлені в передбаченому ГПК України порядку.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.04.2020 розгляд справи призначено в судовому засіданні на 20.05.2020 о 11:30 год.

08.05.2020 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2020 відмовлено представнику АТ "Українська залізниця" в особі РФ "Придніпровська залізниця" адвокату Губорєвій Я.А. у задоволенні клопотання про проведення судового засідання 20.05.2020 о 11:30 год. у справі №908/1922/19 у режимі відеоконференції між Центральним апеляційним господарським судом та Господарським судом Запорізької області за відсутності технічної можливості.

12.05.2020 від представника ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь" адвоката Сахно О.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із запровадженням карантину, у тому числі у м. Запоріжжі та м. Дніпрі, до 22.05.2020 включно.

18.05.2020 від представника АТ "Українська залізниця" адвоката Губорєвої Я.А. також надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на інший час, враховуючи неможливість участі представника у зв`язку із запровадженням на всій території України з 12 березня 2020 карантину, термін якого подовжено до 22.05.2020.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2020 суд задовольнив клопотання представників сторін, відклавши апеляційний розгляд справи на 13.07.2020 о 11:30 год.

22.06.2020 від представника АТ "Укрзалізниця" адвоката Губорєвої Яни Анатоліївни надійшло клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.06.2020 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Широбокова Л.П., Чус О.В. прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.11.2019 у справі №908/1922/19 до свого провадження; задоволено клопотання представника Акціонерного товариства "Українська залізниця" адвоката Губорєвої Я.А. про розгляд справи у режимі відеоконференції; ухвалено провести судове засідання призначене на 13.07.2020 о 11:30 год. у режимі відеоконференції з Жовтневим районним судом м. Запоріжжя; доведено до відома відповідача - ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", що його представники також можуть прийняти участь у судовому засіданні у цій справі в режимі відеоконференції у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя.

10.07.2020 на електронну адресу суду від представника ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь" адвоката Сахно О.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із продовженням карантину до 31.07.2020, наразі, карантинні заходи, включаючи режим віддаленої роботи адміністративного персоналу продовжено і на ПАТ "Запоріжсталь", оскільки послаблення карантину та карантинних заходів не прирівнюється до його закінчення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.07.2020 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Подобєд І.М. (доповідач), судді - Орєшкіна Е.В., Кузнецова І.Л. прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.11.2019 у справі №908/1922/19 до свого провадження.

13.07.2020 представники сторін прийняли участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з Жовтневим районним судом м.Запоріжжя.

В судовоум засіданні 13.07.2020 представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити з підстав, зазначених у скарзі. Крім того представник відповідача звертала увагу суду апеляційної інстанції на необґрунтоване збільшення вартості плати за користування вагонами та плати за зберігання вантажу на суму ПДВ.

Представник позивача заперечував на задоволення апеляційної скарги з підстав, зазначених у відзиві. Щодо нарахувань ПДВ представник позивача зазначив, що такі нарахування відповідають вимогам законодавства.

За результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції у судовому засіданні 13.07.2020 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, які приймали участь у судових засіданнях, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено такі обставини.

19.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (Перевізник, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (Замовник, відповідач) укладений договір про надання послуг №10429/ЦТЛ-2018/20/2018/365 (далі - Договір 1), предметом якого згідно з пунктом 1.1. є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього Договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном Перевізника не є орендною платою.

Надання послуг за цим Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (Пункт 1.3. Договору 1).

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання Замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або "Клієнт УЗ", або вчинення Замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018 року по 31.12.2018 року. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього Договору (пункт 12.1. Договору 1).

30.09.2016 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (Залізниця) та Публічним акціонерним товариством "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (Власник колії) укладено договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПАТ "Запоріжсталь", яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці №ПР/М-16-3/1-708НЮдч20/2016/2889 (далі - Договір 2).

Вказаний Договір 2 укладений з протоколом узгодження розбіжностей від 03.11.2016, протоколом врегулювання розбіжностей від 21.11.2016, протоколом узгодження розбіжностей від 16.12.2016.

До Договору 2 між сторонами буди підписані наступні додаткові угоди: №1 від 01.09.2017, №2 від 16.03.2018, №3 від 20.08.2018, №4 від 14.12.2018.

Згідно із пунктом 1 Договору 2 (в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 03.11.2016) згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього Договору експлуатується під`їзна колія, яка належить Власнику колії, що примикає до станції Запоріжжя-Ліве стрілкою № 12 до парку "А" і стрілкою №172 до парку "Б" і яка обслуговується локомотивом Власника колії. Межею під`їзної колії є сигнальні знаки "Межа під`їзної колії", які встановлені проти вхідного світлофора "ЧВ" парку "А" станції Запоріжжя-Ліве на відстані 71,7 метрів від вістря пера стрілки примикання №12 та вхідного світлофора "НБ" парку "Б" станції Східна власника колії на відстані 341,5 метрів від вістря стрілки примикання №172.

Пунктами 6, 9 Договору 2 (в редакції додаткової угоди №2 від 16.03.2018) встановлено, що вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці:

- на приймально-відправні колії №№ 2-11 парку "А" станції Запоріжжя-Ліве;

- на сортувально-відправні колії парку "Б" станції Запоріжжя-Ліве: на колії №№ 11, 12, 15-28 - маршрутні поїзди; на колії №№ 31-36 - збірні поїзди. Пред`явлені поїзди на коліях парку "Б" повинні бути розташовані до уповільнювачів гальмівних позицій. Здавання вагонів у технічному та комерційному відношенні провадиться на приймально-відправних коліях №№ 2-11 парку "А", на сортувально-відправних коліях №№ 11, 12, 15-28, 31-36 парку "Б" станції Запоріжжя-Ліве. Подальший рух вагонів виконується локомотивом Власника колії. З під`їзної колії вагони повертаються:

- порожні вагони-хопери з-під вивантаження, які прибувають в маршрутах здаються двома групами, перша не менше 40 вагонів, друга по узгодженню сторін;

- інші - групами в кількості не менше 40 та не більше 60 вагонів. Кількість вагонів у кожній партії, що повертається Власником колії може бути змінена по узгодженню сторін. Партії вагонів, що повертаються з під`їзної колії формуються згідно з ПТЕ і доставляються локомотивом Власника колії на одну з колій №№ 2-11 парку "А" станції Запоріжжя-Ліве. Приймання вагонів залізницею здійснюється на одній з приймально-відправних колій №№ 2-11 парку "А" станції Запоріжжя-Ліве.

Пунктом 14 Договору 2 (з урахуванням редакції додаткової угоди №1 від 01.09.2017 та протоколу узгодження розбіжностей від 03.11.2016) сторони визначили, що Власник колії сплачує Залізниці плату:

- за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами та іншими нормативними документами;

- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує Залізниця для Власника колії - згідно з діючими нормативними документами.

Збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ".

Додатковою угодою №4 від 14.12.2018 до Договору 2 сторони узгодили в назві, преамбулі та далі по тексту договору замінити слова "Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" на "Акціонерне товариство "Українська залізниця".

З усіх питань, що не передбачені цим договором, сторони керуються Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та іншими нормативно-правовими актами (пункт 20 Договору 2).

Пунктом 21 Договору 2 (в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 03.11.2016) встановлено, що цей Договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 01 січня 2017 року до 31 грудня 2021 року включно.

В лютому 2019 року за перевізними накладними №45947082, №45947074, №45947066, №45947058 залізницею було прийнято до перевезення вагони на адресу одержувача ПАТ "ЗМК Запоріжсталь", станція призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці.

Враховуючи повідомлення начальника станції Запоріжжя-Ліве від 12.02.2019 о 07 год. 28 хв., в якому зазначено що у зв`язку із зайнятістю приймально-відправних колій Запоріжжя-Ліве поїзди, які прибувають в адресу комбінату ПАТ "Запоріжсталь" 9 поїздів, затримати поїзди по станції Дніпробуд 2 №2708 ), №2718 ), по станції Кушугум №1762 (4), на шляху прямування наказом №14 від 12.02.2019 були затримані вагони з вантажем на своїх вісях, що перевозяться в поїзді №1762 (індекс 4), на станції Кушугум Придніпровської залізниці, у зв`язку з неможливістю приймання їх станцією призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці.

За даним фактом станцією затримки вагонів Кушугум Придніпровської залізниці був складений акт про затримку вагонів (початок затримки) форми ГУ-23а №5 від 12.02.2019, в якому зазначений час затримки поїзда №1762, а саме: 12.02.2019 о 07 год. 51 хв.

Відповідно до повідомлення про затримку вагонів, що перевозяться в поїзді №1762, індекс поїзда 4, станція призначення повідомила ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь" про затримку вагонів 12.02.2019 о 09 год. 00 хв. (а.с.60 т.1).

Наказом №18 від 14.02.2019 о 08 год. 46 хв. продовжено рух у поїзді №1762 на станцію призначення у зв`язку з відновленням прийому вагонів на під`їзну колію ПАТ "Запоріжсталь" вантажовласником ПАТ "Запоріжсталь".

Про закінчення затримки вагонів у складі поїзда №1762 станцією Кушугум Придніпровської залізниці складений акт про затримку вагонів форми ГУ-23а №3 від 14.02.2019 (закінчення затримки).

За фактом затримки вагонів у складі поїзду №1762 станцією Кушугум Придніпровської залізниці були складені акти загальної форми ГУ-23 №71, №72, №73, №74 від 12.02.2019 та акти №75, №76, №77, №79 від 14.02.2019, в яких зазначені номери вагонів та номери відповідних залізничних накладних.

Про затримку вагонів на підставі актів загальної форми ГУ-23, позивачем був здійснений розрахунок та складені відомості плати за користування вагонами №21029035, №21029033, №21029031, №21029030, №21029041, №21029028 згідно з якими плата за користування вказаними вагонами з урахуванням 20% ПДВ складає 23601,60 грн. Вказані відомості відповідач підписав із запереченнями.

Разом з тим за час затримки вагонів на станції Кушугум Придніпровської залізниці на підставі актів загальної форми був нарахований збір за зберігання вантажу на загальну суму з ПДВ 101365,20 грн., що підтверджується накопичувальною карткою №19029016 від 18.02.2019, яка була підписана представником відповідача з застереженням, а саме: "Поїзд кинутий на підходах за ініціативою залізничної дороги. ПАТ "Запоріжсталь" не відмовлялось від приймання вантажу на під`їзну колію. Неприймання поїзду ст. Запоріжжя-Ліве викликано незадовільною роботою станції Запоріжжя-Ліве. Нарахування збору за зберігання вантажу за час простою поїзду на підходах здійснено необґрунтовано та оплаті не підлягає".

Предметом спору є вимога ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" про стягнення з ПАТ ЗМК "Запоріжсталь" означеної вище плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

За приписами статті 3, частин першої статті 8 Закону України №273/96-ВР від 04.07.1996 "Про залізничний транспорт" законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень.

Згідно з абзацами 1, 4 статті 71 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій, визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Відповідно до абзацу 1 пункту 2.1., пункту 2.5. Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №875/5096, взаємовідносини залізниці з підприємствами, які виконують вантажні роботи на під`їзних коліях, визначаються договорами про експлуатацію під`їзних колій або договорами про подачу та забирання вагонів (додатки 1 та 2). Договори про експлуатацію під`їзних колій укладаються між залізницею і власниками під`їзних колій у разі обслуговування під`їзної колії власним або орендованим локомотивом. У разі обслуговування під`їзних колій локомотивом власника колії вагони подаються локомотивом залізниці на встановлені договором передавальні колії, на яких провадиться приймання і здавання вагонів. Подальше перевезення вагонів, розставлення їх на місцях навантаження і вивантаження і повернення на передавальні колії забезпечуються локомотивами власника під`їзної колії або його контрагентів.

Пунктами 6, 9 договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії (в редакції додаткової угоди №2 від 16.03.2018) встановлено, що вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці:

- на приймально-відправні колії № № 2-11 парку "А" станції Запоріжжя-Ліве;

- на сортувально-відправні колії парку "Б" станції Запоріжжя-Ліве: на колії №№ 11, 12, 15-28 - маршрутні поїзди; на колії №№ 31-36 - збірні поїзди. Пред`явлені поїзди на коліях парку "Б" повинні бути розташовані до уповільнювачів гальмівних позицій. Здавання вагонів у технічному та комерційному відношенні провадиться на приймально-відправних коліях №№ 2-11 парку "А", на сортувально-відправних коліях №№ 11, 12, 15-28, 31-36 парку "Б" станції Запоріжжя-Ліве. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії.

З під`їзної колії вагони повертаються: порожні вагони-хопери з-під вивантаження, які прибувають в маршрутах здаються двома групами, перша не менше 40 вагонів, друга по узгодженню сторін; інші - групами в кількості не менше 40 та не більше 60 вагонів. Кількість вагонів у кожній партії, що повертається власником колії може бути змінена по узгодженню сторін. Партії вагонів, що повертаються з під`їзної колії, формуються згідно з ПТЕ і доставляються локомотивом власника колії на одну з колій №№ 2-11 парку "А" станції Запоріжжя-Ліве.

Приймання вагонів залізницею здійснюється на одній з приймально-відправних колій №№ 2-11 парку "А" станції Запоріжжя-Ліве.

Відповідно до положень абзаців 1, 2 статті 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами.

Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Згідно з пунктом 17 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458 внесення плати за користування вагонами і контейнерами здійснюється в порядку, встановленому Правилами розрахунків за перевезення вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту від 21.11.2000 №644, зареєстрованими в Міністерстві юстиції 24.11.2000 за №864/5085.

Пунктом 3 Правил користування вагонами і контейнерами визначено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Відповідно до пункту 4 Правил користування вагонами і контейнерами відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

Пунктом 8 Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Матеріали справи свідчать, що в лютому 2019 року за перевізними накладними №45947082, №45947074, №45947066, №45947058 залізницею було прийнято до перевезення вагони на адресу одержувача ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь", станція призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці.

Однак, наказом №14 від 12.02.2019 на шляху прямування були затримані вагони з вантажем, що перевозяться в поїзді №1762 (індекс 4766+972+4600), на станції Кушугум Придніпровської залізниці, у зв`язку з неможливістю приймання їх станцією призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці.

З матеріалів справи вбачається, що неможливість приймання вагонів, що перевозяться в поїзді №1762 (індекс 4766+972+4600), викликана накопиченням великої кількості вагонів на адресу відповідача на станції призначення Запоріжжя-Ліве, що призвело до зайнятості колій для прийняття вагонів.

Про зайнятість приймально-відправних колій станції Запоріжжя-Ліве вантажем, що прибув на адресу відповідача, свідчать складені станцією Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці акти загальної форми ГУ-23, а саме:

- акт №1692 від 11.02.2019, в якому зазначено про затримку вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта, вагони простоюють по 34 колії парку 3 з причини невивезення тепловозом вантажоодержувача (час початку затримки 11.02.19 о 21:40) (1 вагон);

- акт №1691 від 11.02.2019, в якому зазначено про затримку вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта, вагони простоюють по 34 колії парку 3 з причини невивезення тепловозом вантажоодержувача (час початку затримки 11.02.19 о 21:40) (24 вагона);

- акт №1689 від 11.02.2019, в якому зазначено про затримку вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта, вагони простоюють по 14 колії парку Б з причини невивезення тепловозом вантажоодержувача (час початку затримки 11.02.19 о 13:20) (53 вагона);

- акт №1690 від 11.02.2019, в якому зазначено про затримку вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта, вагони простоюють по 4 колії парку 5 з причини невивезення тепловозом вантажоодержувача (час початку затримки 11.02.19 о 20:00) (57 вагонів);

- акт №1693 від 11.02.2019, в якому зазначено про затримку вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта, вагони простоюють по 34 колії парку 3 з причини невивезення тепловозом вантажоодержувача (час початку затримки 11.02.19 о 21:40) (2 вагона).

Таким чином вказаними актами підтверджується зайнятість іншими вагонами колій №4 парку 5, №14 парку Б, №34 парку 3.

Також в матеріалах справи містяться акти загальної форми ГУ-23 про закінчення затримки вищевказаних вагонів на станції призначення, а саме:

- акт №1699 від 12.02.2019, в якому зазначено, що закінчення затримки вагонів за актом №1690 від 11.02.2019 відбулось 12.02.2019 о 16:55;

- акт №1704 від 12.02.2019, в якому зазначено, що закінчення затримки вагонів за актом №1689 від 11.02.2019 відбулось 12.02.2019 о 20:35;

- акт №1729 від 13.02.2019, в якому зазначено, що закінчення затримки вагонів за актом №1692 від 11.02.2019 відбулось 13.02.2019 об 11:35;

- акт №1730 від 13.02.2019, в якому зазначено, що закінчення затримки вагонів за актом №1691 від 11.02.2019 відбулось 13.02.2019 об 11:35;

- акт №1731 від 13.02.2019, в якому зазначено, що закінчення затримки вагонів за актом №1693 від 11.02.2019 відбулось 13.02.2019 об 11:35.

За фактом зайнятості приймально-здавальних колій на станції Запоріжжя-Ліве позивачем надано до справи письмові пояснення начальника станції Запоріжжя-Ліве Руденко А.В. за вих. №467 від 09.08.2019 (а.с.91-100 т.2), в яких зазначено детальну інформацію щодо операцій, які здійснювались по кожній колії станції Запоріжжя-Ліве в період з 01.02.2019 по 27.02.2019. З вказаних пояснень вбачається, що на коліях №2, №4, №6, №8, №9, №10, №11 парку "А" та колії №36 парку "Б" відбувалось постійне прибуття та відправлення поїздів, колія №3 парку "А" зайнята транспортерами, на колії №5 парку "А" та №33 парку "Б" відбулось накопичення вагонів 05.02.2019, на колії №7 парку "А" відбулось накопичення порожніх вагонів за планом формування, на колії №12 парку "А" в період з 01.02.2019 по 22.02.2019 знаходяться 34 транспортера та 2 господарчих вагона, на коліях №11 - 25, 27, 28 парку "Б" відбулось накопичення призначенням за планом формування, колії №26, №31 парку "Б" - колії для виконання додаткових технологічних операцій, колія №38 парку "Б" - колія накопичення та відстою транспортерів та для вагонів, які потребують виконання додаткових технологічних операцій.

Вищевикладені документи свідчать про те, що на момент прибуття вагонів з вантажем у складі поїзду №1762 на станцію Кушугум, на станції призначення Запоріжжя-Ліве прийомо-здавальні колії для прийняття вантажу відповідачем були зайняті іншими поїздами, що унеможливило подальший рух поїзду №1762 до станції призначення та своєчасне прийняття відповідачем вантажу. В результаті вказаних обставин вагони у складі поїзду №1762 були затримані станцією Кушугум та простоювали з 12.02.2019 по 14.02.2019.

Порядок видачі вантажів залізницею одержувачу врегульований положеннями Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083 (далі - Правила видачі вантажів).

Пунктами 1, 2 Правил видачі вантажів визначено, що про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів). Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції спільно з одержувачем. Крім повідомлення про прибуття вантажу начальник станції зобов`язаний повідомити одержувача про час подачі вагонів під вивантаження не пізніше ніж за 2 години до подачі. За угодою між одержувачем і станцією подача може здійснюватися і без попереднього повідомлення. Реєстрація повідомлень про прибуття і подавання вагонів здійснюється станцією в електронному або паперовому вигляді. Реєстрація повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження у паперовому вигляді здійснюється у книзі повідомлень за встановленою формою (додаток 7 до Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідача (вантажоодержувача) належним чином повідомлено 12.02.2019 о 09 год. 00 хв. про прибуття вагонів на станцію Кушугум, що підтверджено повідомленням про затримку вагонів (а.с.60 т.1).

Умовами статті 46 Статуту залізниць України визначено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Згідно з пунктом 32 Правил видачі вантажів одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти із станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів передбачені Правилами зберігання вантажів. Для вивозу вантажу із станції одержувач зобов`язаний пред`явити накладну. Якщо вивезення вантажу провадиться після закінчення терміну безкоштовного зберігання, то одержувач зобов`язаний пред`явити представнику станції, який видає вантаж, квитанцію про сплату збору за зберігання вантажу.

Втім, вантаж, що прибув на станцію Кушугум, був затриманий та не був своєчасно забраний відповідачем, внаслідок чого вагони з вантажем простоювали на коліях вказаної станції залізниці.

Відповідно до абзацу 1 статті 129 Статуту залізниць України обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855 (далі - Правила складання актів).

Виходячи зі змісту пункту 3 Правил складання актів, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, у тому числі для засвідчення факту затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акту. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акту, але не менше як двома особами.

В матеріалах справи містяться складені станцією Кушугум акти загальної форми ГУ-23, а саме: №71, №72, №73, №74 від 12.02.2019 та №75, №76, №77, №79 від 14.02.2019, підписані працівниками станції.

Відповідач був належним чином повідомлений про час прибуття вантажу, що підтверджується наявними у справі доказами, однак всупереч вимог статті 46 Статуту залізниць України, пункту 32 Правил видачі вантажів та умов договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії не вжив заходів, спрямованих на усунення обставин, які викликали затримку вагонів з вантажем (звільнення прийомо-здавальних колій на станції призначення Запоріжжя-Ліве), що призвело до їх простоювання на станції Кушугум та нарахування за час затримки зборів у вигляді плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

Пунктом 5 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №866/5087, передбачено стягнення з одержувача, який не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту залізниць, плати за зберігання вантажу, встановленої тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Відповідно до пунктів 8, 9 Правил зберігання вантажів збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці - з моменту затримки. За зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні перевезення (у т.ч. під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Статтею 36 Статуту залізниць України передбачено, що в разі виникнення ускладнень на станції у зв`язку з несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів начальник залізниці має право збільшувати розмір збору за їх збереження до двократного розміру. Начальник залізниці, уповноважені ним керівники організацій, що входять до складу залізниці, відповідно до Правил мають право на укладення договорів про збереження вантажів на складах станцій або у вагонах.

Відповідно до абзаців 2, 3 статті 46 Статуту залізниць України вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Факт затримки вагонів з вантажем відповідача з його вини на станції Кушугум понад час їх безкоштовного зберігання підтверджується актами загальної форми ГУ-23, в яких зазначений час початку та закінчення затримки вагонів, їх номери (а.с.64-67 т.1).

Плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу розраховані позивачем відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язаних з ними послуг, що затверджений наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317 від 26.03.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356.

Плата за користування вагонами нарахована позивачем за відомостями плати за користування вагонами форми ГУ-46 №21029028, №21029030, №21029031, №21029033, №21029035, №21029041 у розмірі 23601,60 грн. з урахуванням ПДВ (а.с.82 т.1). Збір за зберігання вантажу нарахований позивачем на підставі накопичувальної картки ФДУ-92 19029016 від 18.02.2019 на суму 101365,20 грн. разом з ПДВ (а.с.83 т.1).

Представник відповідача підписав відомості плати за користування вагонами та накопичувальну картку із застереженням про те, що поїзд залишено на підходах за ініціативою залізниці. ПАТ "Запоріжсталь" не відмовлялось від приймання вантажу на під`їзну колію. Неприймання поїзду станцією Запоріжжя-Ліве викликано незадовільною роботою станції Запоріжжя-Ліве. Нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу за час затримки поїзду на підходах здійснено необґрунтовано та оплаті не підлягає.

Відповідач не сплатив нараховану плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу за час їх затримки.

Згідно з частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Задовольняючи позовні вимоги позивача у повному обсязі місцевий господарський суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що затримка вагонів на підході до станції призначення, у зв`язку з якою позивачем нарахована плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу, відбулася з вини відповідача, а саме: через неможливість приймання їх станцією призначення з причин накопичення вагонів, що прибули на адресу відповідача, та зайнятості прийомо-здавальних колій. Факт затримки вагонів у встановленому порядку зафіксовано актами загальної форми ГУ-23, в яких вказано час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Також у вказаних актах зазначені номери залізничних накладних.

Суд першої інстанції визнав, що розрахунки плати за спірними відомостями плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу були здійснені позивачем відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд першої інстанеції також визнав, що відповідач не довів суду відсутність своєї вини у спричиненні затримки вагонів на підходах до станції призначення, а також наявність підстав для звільнення його як вантажовласника від плати за користування вагонами і контейнерами, встановлених пунктом 16 Правил користування вагонами і контейнерами.

Встановивши наведені обставини, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача плати за користування вагонами в сумі 23601,60 грн., збору за зберігання вантажу збору в сумі 101365,20 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що накази №14 від 12.02.2019 про затримку вагонів підписаний неуповноваженою особою (в.о. начальника ВП "Запорізька дирекція залізничних перевезень" РФ "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" Гунею К.А.), оскільки наведене спростовуються наказом №НОК-84/ОС від 01.02.2019 (а.с.87 т.2), відповідно до якого на Гуню Костянтина Анатолійовича , першого заступника начальника підрозділу "Дніпровська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" покладено з 04.02.2019 виконання обов`язків начальника структурного підрозділу "Запорізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" на період щорічної відпустки ОСОБА_4 , з увільненням від виконання обов`язків за основним місцем роботи; Гуню Костянтина Анатолійовича , першого заступника начальника підрозділу "Дніпровська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" відряджено з 04.02.2019 до структурного підрозділу "Запорізька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" м.Запоріжжя.

Повноваження директора Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" Кужавського М.С., яким видано цей наказ, та першого заступника директора Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" Декарчука О.М., у свою чергу, підтверджуються довіреністю від 26.10.2018 за реєстровим №4524, яка видана головою правління ПАТ "Українська залізниця" Кравцовим Є.П. та членом правління Бужора О.Я., строком дії до 02.08.2019 з правом передоручення (а.с.17-18 т.1 або а.с.82-83 т.2).

Директором регіональної філії "Придніпровська залізниця" Кужавським М.С. та першим заступником директора регіональної філії "Придніпровська залізниця" Декарчуком О.М. видана довіреність №2022 від 29.10.2018 (а.с.81 т.2), якою уповноважено: першого заступника начальника структурного підрозділу "Дніпровська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" Гуню Костянтина Анатолійовича здійснювати поточне керівництво та управління діяльністю Підрозділу, відповідно до планів, затверджених довірителем, з правом підписання заяв, форм, довідок, з приводу будь-яких питань, що пов`язані із представництвом інтересів довірителя стосовно діяльності Філії, її структурних підрозділів. Вказана довіреність дійсна до 02.08.2019 включно.

Відповідно до п. 5.3. та пп. 18 п. 5.5. положення про Регіональну філію "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" директор філії діє на підставі довіреності, виданої товариством у порядку, передбаченому статутом товариства та цього положення. У довіреності визначаються межі та обсяг повноважень директора філії на виконання дій від імені товариства.

Директор філії на підставі довіреності та в межах своїх повноважень має право, в порядку передоручення та на підставі рішення правління товариства, видавати довіреності від імені товариства керівникам структурних підрозділів філії, що знаходяться у визначеному регіоні транспортної мережі філії, та іншим працівникам філії, з урахуванням вимог, встановлених цим положенням.

Відповідно до статті 246 Цивільного кодексу України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Частинами першою та третьою статті 92 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Відповідно до частин першої та третьої статті 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідносини, в яких одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 239 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Згідно з частинами другою та третьою статті 244 Цивільного кодексу України представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Зі змісту наведених норм, вбачається, що повноваження на вчинення правочину представником можуть бути передбачені як окремо договором, законом, актом органу юридичної особи та виникати з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства, так і разом (договором і довіреністю, довіреністю і актом органу юридичної особи тощо).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про підтвердження документами повноваження Гуні К.А. на підписання наказів про затримку вагонів.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи скаржника про ненадання позивачем жодного належного та допустимого доказу того, що ПАТ "ЗМК "Запоріжсталь" відмовлялося від прийняття вантажу.

Так, причиною затримки вантажу є неприйняття вагонів вантажовласником через відсутність технічної можливості (накопичення вагонів на станції призначення), що зазначено в акті форми ГУ-23а №5 від 12.02.2019 та актах форми ГУ-23 № 71, 72, 73, 74 від 12.02.2019, № 75, 76, 77, 79 від 14.02.2019.

Факт накопичення вагонів на станції призначення, зайнятість прийомо-здавальних колій підтверджена позивачем складеними актами форми ГУ-23 №1692, №1691, №1690, №1689, №1693 від 11.02.2019, №1699 від 12.02.2019, №1704 від 12.02.2019, №1729 від 13.02.2019, №1730 від 13.02.2019, №1731 від 13.02.2019, а також письмовими поясненнями вих. №467 від 09.08.2019 начальника станції Запоріжжя-Ліве Руденка А.В.

Твердження відповідача про ненадання позивачем актів про закінчення затримки спростовуються наявними в матеріалах справи актами загальної форми ГУ-23 (а.с.84-86 т.2).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затримані вагони у певний інтервал часу відноситься до технологічної роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач був своєчасно повідомлений позивачем про затримку поїзда, у зв`язку з чим відповідач мав можливість вжити заходів до усунення скупчення вагонів на підходах до станції Запоріжжя-Ліве.

Натомість відповідачем не надано доказів на підтвердження вжиття ним заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу.

Як вказує позивач, у п. 2.6 Єдиного технологічного процесу роботи під`їзної колії ПАТ "Запоріжсталь" і станції примикання Запоріжжя-Ліве Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" викладено порядок подавання і забирання вагонів на під`їзну колію ПАТ "Запоріжсталь", яким визначено, що вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну з приймально-відправних колій парку "А" та на одну з сортувально-відправних колій парку "Б". Тобто не передбачена зайнятість всіх 32 колій парків "А" та "Б" станції Запоріжжя-Ліве вагонами, які прибули на адресу ПАТ "Запоріжсталь", та простоюють в очікуванні подачі на під`їзну колію та які прийняті від ПАТ "Запоріжсталь" до перевезення. Залізниця не може займати всі наявні колії по станції вагонами з вантажем ПАТ "Запоріжсталь", оскільки даний факт може призвести до повної зупинки роботи станції, що є недопустимим.

Зайнятість приймально-відправних колій на станції призначення згідно з технологічним процесом роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку залізниці і власних вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з вантажем відповідача, обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції.

Підпунктом 14.2.1. пункту 14.2. Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затверджено наказом Міністрества транспорту та звязку України від 31.082005 №507, визначено, що приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно-розпорядчим актом станції.

Наявність тимчасово вільних колій - це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць України

Отже, на станції призначення крім зайняття колій під технологічними операціями з вагонами, має бути забезпечено і наявність вільних колій для своєчасного приймання поїздів (також і поїздів відповідача).

Про таку правову позицію вказав Верховний суд у своїй постанові від 26.06.2020 у справі №908/1925/19.

Таким чином, наявність вільних під`їзних колій на станції Запоріжжя-Ліве з урахуванням неподання відповідачем доказів на підтвердження вжиття ним заходів із забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, є свідченням саме вини останнього у такому скупченні - внаслідок допущеної бездіяльності у збиранні вагонів зі станції призначення за наявності вільних під`їзних колій.

Несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів, які прибули на його адресу, є порушенням вимог встановлених пунктом 33 Правил видачі вантажів та статтями 46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо).

Відповідач не довів суду відсутність своєї вини у спричиненні затримки вагонів на підходах до станції призначення, а також наявність підстав, встановлених пунктом 16 Правил користування вагонами і контейнерами, для звільнення його як вантажовласника від плати за користування вагонами і контейнерами.

Таким чином, спірну суму плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу позивачем розраховано на підставі норм чинного законодавства, з урахуванням фактичних обставин затримки спірних вагонів.

Щодо усних доводів відповідача про необґрунтоване визначення позивачем вартості послуг з додаванням 20% ПДВ, колегія суддів не вважає за можливе для виходу за межі перегляду тих доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, які були викладені ним в письмовій формі та щодо яких позивачу була надана можливість надати свої заперечення.

Усні аргументи відповідача про підписання позовної заяви неповноважною особою також не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а апеляційна скарга відповідача не містить відповідного обґрунтування цих тверджень. За таких обставин колегія суддів не враховує таких доводів відповідача під час перегляду цієї справи.

За приписами частин 1 - 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати на оплату судового збору, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 08.11.2019 у справі №908/1922/19 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 14.07.2020.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.Л. Кузнецова