РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.06.2020Справа № 910/994/20
Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В., при секретарі судового засідання Бордуновій К.Е., розглянувши матеріали справи в порядку загального провадження

За позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі Філії «Центр забезпечення виробництва» (03049, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 11/15)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» (01033, м. Київ, вул. Володимирська, 82 Г, офіс 4,5)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЛАСКЕ» (65014, м.Одеса, ВУЛ. МАРАЗЛІЇВСЬКА, будинок 14-А)

про стягнення грошових коштів

Представники сторін:

від позивача - Пегза К.К., адвокат;

від відповідача - Новікова В.О.,адвокат;

від третьої особи - Бондар О.М., адвокат;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24 січня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Центр забезпечення виробництва» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 24.01.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» (відповідач) про стягнення суми штрафних санкцій в розмірі 6 051 288, 08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором поставки № ЦЗВ-14-04219-01 від 11.09.2019 року, зокрема, відповідач порушив вимоги пунктів 1.1 та 3.5 вищезазначеного договору, щодо строків поставки товару ,внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2020 року прийнято справу №910/994/20 до свого провадження, ухвалено розгляд справи № 910/994/20 здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.02.2020 року.

24 лютого 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» звернулося до суду із зустрічною позовною заявою, в якій викладені зустрічні позовні вимоги щодо повернення відповідачу (за первісним позовом) завдатку, Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Філії «Центр забезпечення виробництва» на суму в розмірі 12 149 999, 95 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 року зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРУМ» з доданими до неї документами повернуто без розгляду.

В підготовчому засіданні 26.02.2020 року представники сторін надали пояснення по справі та судом вирішено залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЛАСКЕ» (65014, м. Одеса, ВУЛ. МАРАЗЛІЇВСЬКА, будинок 14-А, ).

Підготовче засідання 26.02.2020 року було відкладено на 18.03.2020 року.

18.03.220 року представник відповідача через канцелярію суду надав клопотання про об`єднання справ в одне провадження.

Підготовче засідання 18.03.2020 року не відбулось з метою попередження виникнення та запобігання поширення гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом COVID-19, зважаючи на період карантину, визначений постановою КМУ «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу COVID-19» від 11 березня 2020 року № 211.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.04.2020 року було призначено підготовче засідання на 29.04.2020 року.

В підготовчому засідання 29.04.2020 року було оголошено перерву до 20.05.2020 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.05.2020 року було відкладено підготовче засідання на 03.06.2020 року.

03.06.2020 року суд на місці ухвалив про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про об`єднання справ в одне провадження, а саме справи №910/994/20 та 910/2979/20 на підставі ч.3 ст. 173 ГПК України, в якій зазначено, що об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання. Також 03.06.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.06.2020 року.

В судовому засіданні 18.06.2020 року були присутні представники сторін.

Представник позивача наполягав на задоволенні позову, просив його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи поклався на розсуд суду та просив винести законне рішення у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

11.09.2019 року між Філією «Центр забезпечення виробництва» ПАТ - «Укрзалізниця» (Позивач/Замовник) та ТОВ «ТОРУМ» (Відповідач/Постачальник) укладено Договір поставки №ЦЗВ-14-04219-01 (Договір), відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити, а Замовник прийняти та сплатити нафту і дистиляти (дизельне паливо), вказане в подальшому «Товар», найменування, марка та кількість якого вказується у специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору, на умовах, що викладені в цьому договорі.

Згідно з п.2.1. договору ціна на товар, який продається за цим договором, встановлюється в національні валюті України - гривні, на умовах FCA (Франко- перевізник) станція відправлення в межах України із подальшим направленням за реквізитами Вантажоодержувача, які вказуються у рознарядках замовника (відповідно до вимог «ІНКОТЕРМС» ред. 2010), і включає: вартість товару, всі податки та збори, що встановлені українським законодавством, у тому числі ПДВ, які вказуються в специфікаціях до даного договору.

В специфікації №1 до договору сторони погодили, зокрема, найменування товару - паливо дизельне, кількість - 10 000,00 т., ціну однієї тони - 20 249,9999грн., вартість товару складає - 202 499 999,35грн., крім того ПДВ 20% - 37 266 827,07грн., на загальну суму 242 999 999,00грн., умови поставки (FCA (Франко-перевізник)), термін поставки (протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня надання рознарядки) та умови оплати.

У відповідності до п.3.1. договору постачальник здійснює поставку товару залізничним транспортом загального користування на умовах FCA (Франко- перевізник) станція відправлення в межах України (відповідно до вимог «ІНКОТЕРМС» ред. 2010), пункт призначення за реквізитами вантажоодержувача, які вказуються в рознарядках замовника.

Відповідно до п.3.2. договору постачальник здійснює поставку товару партіями протягом терміну дії договору, тільки при наявності рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Замовника прийняти Товар.

Згідно з п.3.4. договору замовник протягом 1 (одного) робочого дня із моменту надання постачальнику рознарядки забезпечує оформлення наказів або телеграфних розпоряджень ПАТ «Укрзалізниця» на станцію відправлення, відповідно до умов поставки і вказаних у рознарядці замовника реквізитів вантажоодержувачів.

Згідно з п.3.5. договору постачальник здійснює відвантаження товару протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня надання рознарядки.

Відповідно до п.3.7. договору поставка товару підтверджується актом прийому-передачі. Акт прийому-передачі складається на підставі накладної (залізничної) та підписується, за умови надання постачальником передбачених цим пунктом документів.

Датою поставки товару вважається дата відправлення цього товару, що підтверджується штампом станції відправлення в межах України на накладній (залізничній), на адресу вантажоодержувача - кінцевого одержувача, які вказуються в рознарядці Замовника (п. 3.9. договору).

Строк дії даного Договору встановлюється з моменту його підписання сторонами до 31.12.2019. Проте в частині оплати - до повного виконання сторонами зобов`язань та в разі наявності потреби замовника, що підтверджено відповідним повідомленням та рознарядкою, направленими на адресу постачальника, - до повного виконання (п. 12.2. договору).

Позивач АТ «УЗ» в особі Філії ЦЗВ направив на адресу ТОВ «Торум» рознарядку (дозвіл) на відвантаження продукції від 26.11.2019 року № ЦЗВ-20/3992 засобами поштового зв`язку цінного листа з описом вкладення та сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (E-mail).

Однак, на думку позивача, ТОВ «Торум» неналежним чином виконало свої зобов`язання за Договором, чим порушило вимоги пунктів 1.1 та 3.5 Договору, а саме порушило строки поставки товару.

Зважаючи на п. 9.4. Договору, в якому зазначено, що за порушення строків постачання Постачальник оплачує Замовнику штраф у розмірі 15 % від вартості непоставленого в строк Товару, а за прострочення понад 15 днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1% від суми непоставленого в строк Товару за кожний день прострочення, позивач нарахував відповідачу штрафні санкції у сумі 6 051 288,08 грн.

Загальна сума рознарядки від 26.11.2019 № ЦЗВ-20/3992 складає 92 198 671,82 грн. (з ПДВ). Протягом строку дії рознарядки (з 27.11.2019 по 01.12.2019 включно) Постачальником відвантажено Товар на суму 51856 751,32 грн. (з ПДВ).

Позивач стверджує, що з порушенням термінів поставки відвантажено Товар на суму 40 341 920,50 грн.:

02.12.2019 на суму 9 961 045,84 грн. (акт прийому-передачі № 14);

02.12.2019 на суму 11 758 210,97 грн. (акт прийому-передачі № 15);

02.12.2019 на суму 11 460 465,72 грн. (акт прийому-передачі № 16);

05.12.2019 на суму 7 162 197,97 грн. (акт прийому-передачі № 17).

З метою досудового врегулювання спору, відповідно до розділу 10 Договору, Позивач звернувся до Відповідача з претензією від 13.12.2019 № ЦЗВ-20/4389 про сплату штрафних санкцій за порушення термінів постачання Товару в розмірі 6051288, 08 грн. (40341920, 50 грн. - вартість товару * на 15% - штраф).

26.12.2019 листом за №26-12/2019/20 року ТОВ «Торум» заперечувало проти наявності підстав для нарахування штрафних санкцій, що стало підставою для звернення до суду .

Відповідач в свою чергу не визнав позовні вимоги, просив суд відмовити в їх задоволенні з огляду на таке.

У виконання умов Договору ТОВ «ТОРУМ» звернувся до Філії «ЦЗВ» з повідомленням № 25-11/152 від 25.11.2019 року про можливість здійснення відвантаження з 26.11.2019 року дизельного палива кількістю 4000 тон зі станції Миколаїв-Вантажний.

У відповідь відповідач отримав рознарядку від 26.11.2019 року за № ЦЗВ-20/3992 для здійснення такого відвантаження.

Згідно з п.3.4 Договору замовник протягом 1 (одного) робочого дня із моменту надання постачальнику рознарядки забезпечує оформлення наказів або телеграфних розпоряджень ПАТ «Укрзалізниця» на станцію відправлення, відповідно до умов поставки і вказаних у рознарядці замовника реквізитів вантажоодержувачів.

Згідно з п.3.5 Договору постачальник здійснює відвантаження товару протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня надання рознарядки.

Відповідно до п.3.7 Договору поставка товару підтверджується актом прийому-передачі.

Акт прийому-передачі складається на підставі накладної (залізничної) та підписується, за умови надання постачальником, передбачених цим пунктом документів.

Датою поставки товару вважається дата відправлення цього товару, що підтверджується штампом станції відправлення в межах України на накладній (залізничній), на адресу вантажоодержувача - кінцевого одержувача, вказується в рознарядці замовника (п. 3.9 Договору).

Однак, під час виконання робіт з відвантаження дизельного палива на станції, позивачем не було виконано умови договору належним чином, а саме не надано для відвантаження дизельного палива необхідну кількість вагоноцистерн.

З огляду на вказані обставини, відповідач 02.12.2019 року звернувся з листом № 02-12/147, в якому зазначив про необхідність в найкоротший термін подати необхідну кількість вагонів для відвантаження дизельного палива.

Однак, філія «ЦЗВ» AT «Укрзалізниці» надала вагоноцестерни із необхідних 70 - тільки 29.11.2019 року в кількості 14 штук, що не забезпечували необхідний об`єм для відвантаження дизельного палива. Станція протягом 30.11.2019 року подала 15 вагонів, протягом 01.12.2019 року - 8 вагонів, а наступні ще 15 вагонів станція подала близько 16 - 00 години, але прийняття станцією вагонів з вантажем відбулося з великою затримкою, так як їх прийняття відбулось вже на наступний день - 02.12.2019 року з невідомих причин, про що свідчать штемпелі на залізничних накладних.

Також відповідач наголошує на тому, що відповідно до умов Договору поставка товару здійснюється залізничним транспортом загального користування на умовах FCA (Франко-перевізник) станція правлення в межах України (відповідно до вимог «ІНКОТЕРМС» ред. 2010), пункт призначення за реквізитами вантажоодержувача, які вказуються в рознарядках замовника.

Суд дослідивши матеріали справи та доводи сторін вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до умов FCA (Франко-перевізник) А4: продавець здійснює поставку товару перевізнику чи іншій особі, які призначені покупцем, в узгодженому пункті, якщо такий є, в названому місці, в узгоджену дату чи в межах узгодженого періоду.

Поставка вважається здійсненою, коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий покупцем, якщо названим місцем є площі продавця або у будь-якому іншому разі, коли товар надано у розпорядження перевізника чи іншої особи, які призначені покупцем, на транспортному засобі продавця готовим до розвантаження.

Відповідно до пункту А5 Інкотермс-2010 Продавець несе усі ризики чи пошкодження товару в момент його поставки.

Згідно з пунктом В5 Інкотермс-2010 Покупець несе усі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту його поставки.

Відповідно до п.п. 12.1. Договору, все що обумовлено цим договором регулюється чинним законодавством України і міжнародними правилами тлумачення торгових термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Третя особа ПрАТ «Пласке», що було транспортним експедитором на підставі Договору транспортного експедирування № 0119/9104-73 від 09.08.2019 р. та протоколів до нього в порядку, що передбачений Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність», надавала Відповідачеві комплекс транспортно-експедиторських послуг по організації і забезпеченню перевезення вантажу.

На виконання умов договору у встановленому порядку Відповідачем було надано заявку вих. № 26/11-19 від 26.11.2019 року на організацію відвантаження залізничним транспортом зі станції Миколаїв-Вантажний дизельного палива у кількості 4000 тонн, починаючи з 27.11.2019 року, за вказаними Відповідачем у заявці даними зазначеними вантажоотримувачем. На підтвердження вказаного, третя особа надала копію заявки №26/11-19 від 26.11.2019 року.

Виступаючи у якості транспортного експедитора, Третя особа забезпечувала у встановленому порядку внесення до електронної системи планування залізничних перевезень AT «Укрзалізниці» МЕСПЛАН інформації щодо запланованих обсягів вантажу Відповідача, оформлення залізничних накладних на вантаж Відповідача, а також надавала Відповідачеві наступні транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажу: 1) організація страхування вантажу; 2) оплата додаткових зборів, що стягуються з вантажовідправника; 3) послуги з інформаційного супроводження вантажу рухомого складу у прямому напрямку. Оформлення залізничних накладних на вантаж здійснювалось Третьою особою на підставі інструкцій Відповідача вказаних у заявці.

Отже, в судовому засіданні третя особа ПрАТ «ПЛАСКЕ» підтвердила факт направлення ТОВ «Торум» до ПрАТ «ПЛАСКЕ» заявки №26/11-19 саме 26.11.2019 року.

Відповідно до витягу з електронної системи планування залізничних перевезень АТ «Укрзалізниці» - МЕСПЛАН - ПрАТ «ПЛАСКЕ» направило заявку на планування перевезень до АТ «Укрзалізниця», а остання підтвердила прийняття цієї заявки 27.11.2019 року о 07:51:59 працівником АТ «Укрзалізниці» планового відділу УД - Король Т.С.

Викладене вище підтверджує те, що ТОВ «Торум» завчасно, тобто 26.11.2019 року направило заявку ПрАТ «ПЛАСКЕ», а останній завчасно 27.11.2019 року направив заявку АТ «Укрзалізниця» на планування перевезень.

Позивач стверджує, що правила "ІНКОТЕРМС" в редакції 2010 року, на умовах FCА (Франко-перевізник) станція відправлення в межах України (на умовах яких було укладено Договір поставки від 11.09.2019 № ЦЗВ-14-04219-01) не передбачають обов`язок філії "ЦЗВ" як Покупця забезпечувати Постачальника транспортом (вагонами) для виконання останнім умов Договору. Згідно з умовами FCA станція відправлення в межах України (в даному випадку) є Миколаїв - Вантажний Одеської залізниці, пункт призначення за реквізитами Вантажоодержувача вказаними в рознарядці.

Суд зауважую, що твердження позивача спростовуються самими правилами Інкотермс 2010, відповідно до яких FCA Франко - перевізник А4: продавець здійснює поставку товару перевізнику чи іншій особі, які призначені покупцем, в узгодженому пункті, якщо такий є, в названому місці, в узгоджену дату чи в межах узгодженого періоду.

Поставка вважається здійсненою, коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий Покупцем, якщо названим місцем є площі продавця або у будь-якому іншому разі, коли товар надано у розпорядження перевізника чи іншої особи, які призначені покупцем, на транспортному засобі продавця готовим до розвантаження.

Відповідно до пункту А5 Інкотермс-2010 Продавець несе усі ризики чи пошкодження товару в момент його поставки.

Отже, суд звертає увагу, що позивач некоректно трактує умови Інкотермс 2010, оскільки саме покупець повинен надати транспорт для перевезення товару, оскільки умовами поставки товару ( п.3.1 Договору) сторонами узгоджено за міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів Інкотермс 2010, а саме FCA Франко-перевізник.

Позивач також стверджує, що він не є монополістом у сфері надання послуг з оренди вагонів, оскільки останні можуть перебувати також у власності інших компаній, зокрема, приватних. За таких обставин, Відповідач мав можливість звернутися для забезпечення виконання Договору поставки не лише до AT "Укрзалізниця".

Суд дане пояснення позивача не приймає як доказ, так як саме позивач, відповідно до умов договору поставки, повинен був надати транспорт для перевезення товару.

Позивач також посилається на те, що, відповідно до договору від 31.08.2017 року № ДН-4/101 про експлуатацію залізничної під`їзної колії ТОВ "ОйлТрансшипмент" експлуатація залізничної під`їзної колії при станції Миколаїв - Вантажний Одеської залізниці здійснюється підприємством ТОВ "ОйлТрансшипмент" та вважає, що функції подачі вагонів вантажовласнику для навантаження товару до станції Миколаїв-вантажний Одеської залізниці здійснюється безпосередньо ТОВ «ОйлТрансшипмент».

Дане твердження позивача суд також вважає помилковим з огляду на таке.

Відповідно до договору №ДН-4/101 від 31.08.2017 року, а саме п.1 Згідно із Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить, ПП «Глобал-Інвест» та експлуатується підприємством на підставі договору оренди №10/05-17 від 30.05.2017 року та примикає до колії №11 через стрілочний перевод №41 у парку Миколаїв - Рудний станції Миколаїв - Вантажний Одеської залізниці.

П.5 Договору передбачає, що повідомлення про наявність вагонів для під`їзної колії передаються ст. Миколаїв - Вантажний цілодобово по телефону с записом в книзі повідомлень.

П. 6 Договору передбачає, що вагони для передачі на під`їзну колію надходять або формуються Залізницею на коліях №3,4 парку Миколаїв - Рудний ст. Миколаїв - Вантажний, згідно технологічного процесу роботи станції.

Згідно з п.7 Договору максимальна кількість вагонів, які передаються на під`їзну колію однією групою, не більше 10-тн вагонів (40 осей), вагою 950 т.

Відповідно до п.8 Договору про готовність вагонів до здавання, у кількості одночасно переданої партії, Підприємство повідомляє Залізницю: по телефону за 30 хв. до вивозу вагонів на станцію, з наступним письмовим підтвердженням. Повідомлення надається за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.99 № 113, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 15.03.99 за № 165/3458.

Згідно з п. 11 Договору час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів Залізницею Підприємству до моменту закінчення передавальних операцій при поверненні вагонів Залізниці. Уразі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від Підприємства або Залізниці складається акт загальної форми. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Суд звертає увагу, що відповідно до зазначених номерів вагонів в накладних, наявних в матеріалах справи, всі вагони належать саме АТ "Укрзалізниця", що відповідає пункту Договору поставки, де зазначено, що поставка товару здійснюється залізничним транспортом загального користування (п.3.1 Договору).

Позивач надав суду інформацію, що викладена в Довідці щодо знаходження вагонів на під`їзній колії ТОВ "ОйлТрансшипмент", підписаній начальником станції Миколаїв - Вантажний, з якої вбачається, що реєстрація заявок вантажовласника ТОВ "Торум" (відправник ПрАТ "ПЛАСКЕ") починалась з 29.11.2019 року, при цьому, спірна рознарядка від 26.11.2019 року № ЦЗВ-20/3992 була надана за 3 дні до відображення електронної заявки ПрАТ "ПЛАСКЕ" в електронній системі планування залізничних перевезень AT "Укрзалізниця".

11.06.2020 року заступником начальника філії "Головний інформаційно - обчислювальний центр" AT "Укрзалізниця" було надано інформацію з архіву ЕЛЗ про замовлення електронних заявок ПрАТ "ПЛАСКЕ" (код відправника 7863) за період з листопада по грудень 2019 року, яка відібрана засобами АС "Месплан".

Отримана інформація, на думку позивача, підтверджує наявність внесених електронних заявок ПрАТ "ПЛАСКЕ" по вантажу (коду тарифної позиції) 214 (дизельне пальне згідно класифікатора ЕТСНГ) лише починаючи з 29.11.2019 року (на 40 вагонів), тобто через 3 дні після надання рознарядки. При цьому, згідно з позначками, які поставлено біля заявленої кількості вагонів (/цифра/), така заявка належить за класифікацією до "додаткових заявок", що у відповідності до п. 2.2.1 Інструкції по роботі підсистеми обліку "електронних заявок" та контролю навантаження в АС може бути реалізована лише за умови наявності рухомого складу.

Однак, суд оцінивши всі документи, які були надані як позивачем, так і ПрАТ "ПЛАСКЕ", вважає, що твердження позивача спростовується, а саме відповідно до «Правил планування перевезень вантажів», затверджених міністерством транспорту України від 09.12.2002 року №873 , ПрАТ «ПЛАСКЕ» завчасно надав електронну заявку на планування перевезень, яка була узгоджена з АТ «Укрзалізниця» саме 27.11.2019 року, що підтверджується витягом з АС «МЕСПЛАН», а надана позивачем інформація з архіву ЕЛЗ відповідно до Інструкції по роботі підсистеми обліку «Електронних заявок та контролю навантаження» підтверджує надходження інформації до підсистеми обліку електронних заявок і контролю навантажень, які відбуваються окремо для кожного призначення планів перевезень. Тому твердження позивача, що ПрАТ «ПЛАСКЕ» надав електронну заявку 29.11.2019 року спростовується вищезазначеним.

Суд наголошує, що надана позивачем Інструкція по роботі підсистеми не зареєстрована у встановленому законом порядку, є внутрішнім розпорядчим документом позивача, не є нормативним актом та не є обов`язковою для застосування поза межами організації.

Суд звертає увагу, що Порядком ведення облікової картки планування перевезень АС МЕСПЛАН передбачено, що після набуття замовлення статусу (узгоджено АС МЕСПЛАН) здійснює формування бланка облікової картки та внесення до неї даних замовлення на підставі наданий позивачем інструкції по роботі підсистеми обліку «Електронних заявок та контролю навантаження» в АС МЕСПЛАН (оперативне планування) та інформації з архіву ЕЛЗ а саме копією плану перевезень №7863, який був сформований саме 27.11.2019 року о 06:56:19 Федченком Сергієм Федоровичем (представником ПрАТ «ПЛАСКЕ»). Цим планом підтверджується звернення ТОВ "Торум" до третьої особи саме 26.11.2019 року, тобто на наступний день після звернення з заявкою АТ "Укрзалізниця". Цю заявку прийняв працівник АТ "Укрзалізниця" 27.11.2019 року.

Також позивач вказує, що згідно з Довідкою щодо знаходження вагонів на під`їзній колії ТОВ "ОйлТрансшипмент" (відправник ПрАТ "ПЛАСКЕ", вантажовласник ТОВ "ТОРУМ") підтверджує факт затримки вагонів на станції з вини вантажовідправника (перевищення технологічного часу знаходження на колії). Так, згідно з п. 11 Договору від 31.08.2017 ДН-4/101 навантаження 10 вагонів світлих нафтопродуктів має здійснюватися за 4 год. 15 хв. В той же час, через неготовність вантажу до навантаження та визнання непридатним вантажу вантажовідправником час знаходження на колії в період з 29.11.2019 року по 02.12.2019 року становив від 4 год. 50 хв. до 19 год. 30 хв.

Суд дане твердження до уваги не бере, у зв`язку з тим, що позивачем жодного доказу щодо затримки вагонів з вини відповідача , надано не було , а відповідно до Договору від 31.08.2017 № ДН-4/101, а саме п.11 у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від підприємства або залізниці складається Акт загальної форми, в акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів та їх номери. Однак. Позивачем не надано до суду Актів про затримку вагонів, складеного за участю ТОВ «Ойлтраншипмент» та ПрАТ «ПЛАСКЕ» та ТОВ «Торум».

Суд наголошує, що затримка вагонів підтверджується виключно актом, який в матеріалах справи відсутній.

Суд встановив, що порушення строків поставки на виконання умов Договору сталася не з вини відповідача.

Суд звертає увагу, що саме позивач з невідомих причин не надав транспортний засіб, на який мало відбуватись відвантаження палива для належного виконання умов Договору поставки №ЦЗВ-14-04219-01 від 11.09.2019 року, тому відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, суд на підставі вищевикладеного приходить до висновку , що позивач не надав жодного доказу щодо вини відповідача в порушенні строків поставки товару та щодо нарахування штрафних санкцій за порушення строків поставки.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є д зговори та інші правочини.

Частинами 1, 4 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або 5 більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до абзацу 2 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов 2зговору (стаття 526 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України за договором поставки продавець постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст поговору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст.530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 612 ЦК України Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Ст. 613 ЦК України унормовано, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Ст. 614 ЦК України передбачено, що Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до умов FCA (Франко-перевізник) А4: продавець здійснює поставку товару перевізнику чи іншій особі, які призначені покупцем, в узгодженому пункті, якщо такий є, в названому місці, в узгоджену даті чи в межах узгодженого періоду.

Поставка вважається здійсненою, коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий покупцем, якщо названим місцем є площі продавця або у будь-якому іншому разі, коли товар надано у розпорядження перевізника чи іншої особи, які призначені покупцем, на транспортному засобі продавця готовим до розвантаження.

Відповідно до пункту А5 Інкотермс-2010 Продавець несе усі ризики чи пошкодження товару в момент його поставки.

Згідно з пунктом В5 Інкотермс-2010 Покупець несе усі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту його поставки.

Суд наголошує на тому, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Так, принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зазначений принцип лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, беручи до уваги, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження, викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 321, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 19, 56, 73, 74, 76, 86, 80, 162, 164, 171, 231, 232, 233, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 09.07.2020 р.

Суддя М.В. Данилова