ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" липня 2020 р. Справа № 911/3338/14

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., за участю секретаря судового засідання Гришко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ)

у справі № 911/3338/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Галич-Агро»

про стягнення 27 985, 55 грн.

Представники:

від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»: не з`явилися

від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»: не з`явилися

від Товариства з обмеженою відповідальністю «Галич-Агро»: не з`явилися

від Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ): не з`явилися

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» звернулося до господарського суду Київської області з позовом про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Галич-Агро» заборгованості за договором купівлі-продажу № ЗУФ-74/08/07 від 31.08.2007, з урахуванням угоди № ФОП-2-ТА про заміну кредитора у зобов`язанні від 06.12.2010, угоди № 25/01-18 про заміну кредитора у зобов`язанні від 25.01.2013 та договору поруки № 07-04-2014-14 від 07.04.2014, у розмірі 27 985, 55 грн., з яких: 21 135, 36 грн. - пені, 2 150, 40 грн. - 3 % річних та 4 699, 79 грн. - інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Київської області від 02.10.2014 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» задоволено частково, стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галич-Агро» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 12 302, 60 грн. - пені, 2 150, 40 грн. - 3 % річних, 4 699, 79 грн. - інфляційні втрати, 1 827, 00 грн. - витрат на оплату послуг адвоката та 1 827, 00 грн. - судового збору, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

20.10.2014 на виконання рішення господарського суду Київської області від 02.10.2014 у справі № 911/3338/14 видано відповідний наказ.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2015 задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на дії та бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Буського районного управління юстиції Львівської області під час виконання наказу господарського суду Київської області від 20.10.2014 по справі № 911/3338/14, а постановою (додатковою) Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2015 розподілено судовий збір за розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс».

05.11.2015 на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2015 у справі № 911/3338/14 видано наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Галич Агро» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 304, 50 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.05.2020 у даній справі визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Дарницького РВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) за період із 30.01.2020 по 04.05.2020 у виконавчому провадженні ВП № 54633399 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 20.10.2014 у справі № 911/3338/14 та у виконавчому провадженні ВП № 54634944 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 05.11.2015 у справі № 911/3338/14, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 54633399 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 20.10.2014 у справі № 911/3338/14 та у виконавчому провадженні ВП № 54634944 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 05.11.2015 у справі № 911/3338/14 із врахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження».

До господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» надійшла скарга вих. № 09-1/06 від 09.06.2020 (вх. № 128/20 від 10.06.2020) на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) у виконавчому провадженні № 54633399 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 20.10.2014 по справі № 911/3338/14 та у виконавчому провадженні № 54634944 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 05.11.2015 по справі № 911/3338/14, у якій скаржник просить суд: прийняти скаргу ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) у виконавчому провадженні № 54633399 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 20.10.2014 по справі № 911/3338/14 та у виконавчому провадженні № 54634944 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 05.11.2015 по справі № 911/3338/14 до розгляду; задовольнити скаргу ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) у виконавчому провадженні № 54633399 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 20.10.2014 по справі № 911/3338/14 та у виконавчому провадженні № 54634944 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 05.11.2015 по справі № 911/3338/14; визнати неправомірними дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) у виконавчому провадженні № 54633399 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 20.10.2014 по справі № 911/3338/14 та у виконавчому провадженні № 54634944 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 05.11.2015 по справі № 911/3338/14, котрі виразились у винесенні постанов Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) від 14.05.2020 про повернення наказу господарського суду Київської області від 20.10.2014 по справі № 911/3338/14 про стягнення суми коштів у розмірі 22 806, 79 грн. та наказу господарського суду Київської області від 05.11.2015 по справі № 911/3338/14 про стягнення суми коштів у розмірі 304, 50 грн. стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»; визнати незаконними (скасувати) постанови Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) від 14.05.2020 про повернення наказу господарського суду Київської області від 20.10.2014 по справі № 911/3338/14 про стягнення суми коштів у розмірі 22 806, 79 грн. та наказу господарського суду Київської області від 05.11.2015 по справі № 911/3338/14 про стягнення суми коштів у розмірі 304, 50 грн. стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.06.2020 розгляд вищезазначеної скарги призначено на 22.06.2020 та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» і державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) надати суду певні документи.

16.06.2020 через канцелярію господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» надійшов супровідний лист вих. № 16-1/06 від 16.06.2020 (вх. № 11905/20 від 16.06.2020), до якого додано документи по справі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.06.2020 розгляд скарги вих. № 09-1/06 від 09.06.2020 (вх. № 128/20 від 10.06.2020) відкладено на 13.07.2020.

03.07.2020 через канцелярію господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» надійшов супровідний лист вих. № 03-3/07 від 03.07.2020 (вх. № 13523/20 від 03.07.2020), до якого додано документи по справі.

До господарського суду Київської області від Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) надійшли заперечення б/н від 25.06.2020 (вх. № 13776/20 від 07.07.2020 та вх. № 13993/20 від 09.07.2020) на скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» та документи по справі.

Представники учасників провадження у даній справі, належним чином повідомлені про час, дату і місце розгляду скарги, у судове засідання 13.07.2020 не з`явилися та причин неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе здійснити розгляд скарги за відсутності представників учасників провадження за наявними в справі матеріалами.

В обґрунтування вищезазначеної скарги, скаржник посилається на те, що Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) належних, повних та об`єктивних виконавчих дій щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області по справі № 911/3338/14 не вчинено і всупереч положень Закону України «Про виконавче провадження» передчасно та незаконно повернено вказані виконавчі документи стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), заперечуючи проти задоволення скарги, зазначає, що його дії у виконавчому провадженні № 54633399 та виконавчому провадженні № 54634944 здійсненні у відповідності та в порядку передбаченому чинним законодавством України, підстав для скасування постанов про повернення виконавчих документів стягувачу не має, а останній не позбавлений можливості повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Оцінивши доводи, що наведені скаржником в обґрунтування поданої ним скарги та доводи, що наведені державним виконавцем у його запереченнях на скаргу, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з матеріалів справи, постановами Буського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 13.08.2019 у виконавчих провадженнях № 54633399 та № 54634944 виконавчі документи - накази господарського суду Київської області по справі № 911/3338/14 передано до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

26.09.2019 Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві прийнято виконавчі провадження № 54633399 та № 54634944, що підтверджується постановами про прийняття виконавчого провадження від 26.09.2019.

Постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 26.09.2019 накладено арешт на майно, яке згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано за боржником і знаходиться за адресою: Львівська обл., Буський р-н, с. Переволочна, вул. 500-річчя Перевалочна, 2.

26.09.2019 постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві вищевказану постанову про арешт майна боржника скасовано, оскільки встановлено, що майно не належить боржнику.

Постановами Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 26.09.2019 об`єднано виконавчі провадження № 54633399 та № 54634944 у зведене виконавче провадження № 60170165.

30.01.2020, на підставі ч. 4 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі провадження № 54633399 та № 54634944 передано і прийнято до виконання Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ).

Постановами Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) від 14.05.2020 виконавчі документи - наказ господарського суду Київської області від 20.10.2014 по справі № 911/3338/14 та наказ господарського суду Київської області від 05.11.2015 по справі № 911/3338/14 повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до матеріалів справи за період перебування виконавчих проваджень № 54633399 та № 54634944 на виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві та Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) державним виконавцем були вчиненні наступні дії:

- 15.10.2019 державним виконавцем здійснено запити до Київського міського бюро технічної інвентаризації, Державної служби з питань геодезії та кадастру, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, ДПІ в Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві, Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Держпрожспоживслужби України, Головного управління Держпраці в Київській області, Регіонального сервісного центру МВС в Київській області, Територіального сервісного центру МВС України № 8044, Відділу ДРАЦС РС ГтУЮ у м. Києві, Державної міграційної служби України, Головного центру обробки спеціальної Державної прикордонної служби України, Дарницької районної у місті Києві адміністрації, Державного агентства рибного господарства, Державної служби України з безпеки на транспорті;

- 15.10.2019 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна, яку направлено в банківські установи та внесено дані про арешт до Державного реєстру обтяжень рухомого майна і Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- 15.10.2019 державним виконавцем направлено виклик керівнику боржника, який повернуто відправнику у зв`язку із закінченням терміну зберігання;

- отримано відповідь від АТ «Райффайзен Банк Аваль» (№ 81-15-8/141273-Бт від 31.10.2019) про те, що боржник відкритих рахунків немає;

- отримано відповідь від АТ «Кредобанк» (№ 52-87500119 від 02.11.2019) про те, що залишок коштів на рахунку боржника становить 3,89 грн.;

- отримано відповідь від АТ «Ощадбанк» (№ 46-07/10408/17657БТ від 04.11.2019) про те, що грошові кошти на рахунках боржника відсутні;

- отримано відповідь від АТ «Укрсиббанк» (№ 29-4/5640 від 03.01.2020) про те, що боржник відкритих рахунків немає;

- отримано відповідь від Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (№ 10/03/25115 від 29.10.219) про те, що боржник серед власників пакетів голосуючих акцій (5 відсотків і більше) акціонерних товариств відсутній;

- отримано відповідь від Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (№ 21-23-0.22-7720/2-19 від 31.10.2019) про те, що земельні ділянки за боржником не зареєстровані;

- отримано відповідь від Головного управління Держгеокадастру у Київській області (№ 21-10-0.222-14168/2-19 від 31.10.2019) про те, що відомості щодо реєстрації земельних ділянок в межах Київської області за боржником відсутні;

- отримано відповідь від Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (№ 11-6-0.2-7304/2-19 від 28.10.2019) про те, що земельні ділянки на території Житомирської області за боржником не зареєстровані;

- отримано відповідь від Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (№ 13-0.2-7135/2-19 від 30.10.2019) про те, що боржник має в користуванні земельні ділянки загальною площею 145,6925 га, з них: рілля 77,9368 га, пасовища 67,7557 га, для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва на території Переволочнянської сільської ради Буського району, на підставі договорів оренди, укладених з власниками земельних ділянок;

- отримано відповідь від Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (№ 21-3-0.2210-7307/2-19 від 30.10.2019) про те, що земельні ділянки за боржником не зареєстровані;

- отримано відповідь від Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (№ 0-8-0.34-1463/113-19 від 26.12.2019) про те, що земельні ділянки за боржником не зареєстровані;

- отримано відповідь від Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (№ 0-2-0.2-11889/2-19 від 25.10.2019) про те, що земельні ділянки за боржником не зареєстровані;

- отримано відповідь від Державного агентства рибного господарства України (№ 1-9.1-17/6394-19 від 19.11.2019) про те, що за боржником риболовних суден не зареєстровано;

- отримано відповідь від Департаменту агропромислового розвитку про те, що інформація стосовно спостереження щодо посівних площ, урожайності та збору сільськогосподарських культур боржником відсутня;

- 29.10.2019 державним виконавцем здійснено вихід за юридичною адресою боржника (м. Київ, вул. Ялтинська, 5-б) та встановлено, що боржник за даною адресою не знаходиться, про що складено відповідний акт;

- 20.11.2019 державним виконавцем зроблено запити до Буської міської ради, Держреєстрів України, Державної служби з питань безпечності та захисту прав споживачів;

- отримано відповідь від Державного підприємства «Держреєстри України» (№ 47 від 16.01.2020) про те, що згідно даних основного реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання, боржник не зберігає зерно на зернових складах, підключених до основного реєстру складських документів на зерна та зерна, прийнятого на зберігання;

- 24.11.2019 державним виконавцем направлено запит в ДФС, згідно відповіді якої нові рахунки боржником не відкривались;

- 10.12.2019 державним виконавцем направлено платіжні вимоги до АТ «Кредобанк», Західного ГРУ АТ КБ «ПриватБанк», філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», відповідно до відповідей на них, кошти на рахунках боржника відсутні;

- 28.01.2020, 30.01.2020 та 01.02.2020 державним виконавцем повторно направлено запити в ДФС, згідно відповіді - нові рахунки боржником не відкривались;

- 13.04.2020 державним виконавцем підготовлено подання про тимчасове обмеження у праві виїзду керівника боржника за межі України та направлено його до Дарницького районного суду міста Києва;

- 14.04.2020 державним виконавцем підготовлено та направлено до Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та притягнення уповноваженої особи боржника до кримінальної відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 382 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст. 129-1 Конституції України).

Згідно з ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Положеннями ст. 18 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішень; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно з ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з ч. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» про наявність обставин, зазначених у пунктах 2 - 6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Частиною 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Зі змісту скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» вих. № 09-1/06 від 09.06.2020 (вх. № 128/20 від 10.06.2020) вбачається, що основна підстава скарги, на яку посилається скаржник це не вчинення державним виконавцем будь-яких дій та не вжиття будь-яких заходів примусового виконання щодо наявних у боржника корпоративних прав, нерухомого майна, яке знаходиться в межах села Переволочна Буського району Львівської області, а також земельних ділянок в межах вказаного району, на яких боржник здійснює свою діяльність.

Щодо корпоративних прав боржника, суд зазначає таке.

Відповідно до наявних у матеріалах справи витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Галич-Агро» є засновником (учасником) Товариства з обмеженою відповідальністю «Рослинний Всесвіт» (ідентифікаційний код - 36046825), розмір внеску боржника до статного фонду вказаної юридичної особи становить 49 050, 00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на корпоративні права.

Статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Статтею 53-1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особливості звернення стягнення на частку (частину частки) учасника товариства з обмеженою відповідальністю та учасника товариства з додатковою відповідальністю визначаються Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Так, ч. 1 ст. 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено, що звернення стягнення на частку учасника товариства здійснюється на виконання виконавчого документа про стягнення з учасника грошових коштів або на підставі виконавчого документа про звернення стягнення на частку майнового поручителя, яка передана у заставу в забезпечення зобов`язання іншої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавець повідомляє товариство про намір звернути стягнення на частку учасника товариства (боржника) та надсилає постанову про накладення арешту на частку. Товариство повинне протягом 30 днів з дня одержання такого повідомлення надати відомості, необхідні для розрахунку вартості частки боржника відповідно до частини четвертої цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» з дня одержання повідомлення, передбаченого частиною другою цієї статті, товариство зобов`язане надавати виконавцю та боржнику доступ до документів фінансової звітності, інших документів, необхідних для визначення вартості частки боржника.

Частиною 4 ст. 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено, що протягом 15 днів з дня закінчення строку, визначеного частиною другою цієї статті, виконавець здійснює розрахунок вартості частки боржника відповідно до частини восьмої статті 24 цього Закону станом на день, що передував накладенню арешту на частку.

Згідно з частинами 5-7 ст. 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавець пропонує іншим учасникам товариства (крім тих, які письмово відмовилися від свого переважного права щодо частки) придбати частку відповідно до статті 20 цього Закону. Покупець повинен сплатити вартість частки протягом 10 днів з дня укладення договору купівлі-продажу. Виконавець передає частку покупцю протягом 10 днів з дня надходження оплати. Якщо оплата, передбачена частиною шостою цієї статті, не буде здійснена у встановлений строк, договір купівлі-продажу вважається розірваним.

Відповідно до ч. 8 ст. 22 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» якщо товариство не виконає обов`язків відповідно до частини другої чи третьої цієї статті, або учасники товариства не скористаються правом на придбання частки, або якщо договір купівлі-продажу вважатиметься розірваним відповідно до частини сьомої цієї статті, частка передається на реалізацію на аукціоні в загальному порядку.

Проте, жодної інформації та жодних доказів щодо вчинення державним виконавцем будь-яких дій з приводу наявної у боржника частки учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Рослинний Всесвіт» (ідентифікаційний код - 36046825) суду не надано.

Щодо наявного у боржника нерухомого майна, яке знаходиться в межах села Переволочна Буського району Львівської області, суд зазначає таке.

Згідно наявних у матеріалах справи інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що у розділі «Відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно» міститься інформація щодо зареєстрованого за боржником на праві власності нерухомого майна: реєстраційний номер майна - 17101117; тип майна - будівлі літ. У-1, літ. Л-1, літ. Г-2, літ. М-1, літ. Ж-1, літ. К-1, літ. З-1, літ. Н-1, літ. Т-1, літ. С-1, літ. П-1, літ. В-1, літ. Д-1, літ. Е-1, літ. О-1, літ. Р-1, загальною площею 9978, 7 кв.м.; адреса нерухомого майна - Львівська обл., Буський р-н, с. Переволочна, вул. 500-річчя Перевалочна, 2.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Частиною 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно з ч. 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку.

Суд звертає увагу, що у матеріалах справи наявна постанова Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 26.09.2019 про арешт майна боржника, якою накладено арешти на таке майно, що належить боржнику: будівлі літ. У-1, літ. Л-1, літ. Г-2, літ. М-1, літ. Ж-1, літ. К-1, літ. З-1, літ. Н-1, літ. Т-1, літ. С-1, літ. П-1, літ. В-1, літ. Д-1, літ. Е-1, літ. О-1, літ. Р-1, загальною площею 9978, 7 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська обл., Буський р-н, с. Переволочна, вул. 500-річчя Перевалочна, 2.

Проте, 26.09.2019 постановою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві вищевказану постанову про арешт скасовано, оскільки встановлено, що майно не належить боржнику.

Разом з тим, будь-якої інформації та доказів щодо вищезазначеного нерухомого майна державним виконавцем до суду не надано.

Таким чином, суд позбавлений можливості встановити достовірні дані щодо зареєстрованого за боржником нерухомого майна, щодо підстав скасування постанови про його арешт, а також дані щодо дійсного власника цього майна.

Щодо земельних ділянок, які перебувають в оренді боржника та на яких він здійснює свою діяльність, суд зазначає таке.

З наявних у матеріалах справи інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що за боржником зареєстровано право оренди земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі договорів оренди, що були укладенні з фізичними особами зі строком дії - 10 років.

Водночас, з вказаних інформаційних довідок вбачається, що майже всі договори оренди земельних ділянок зареєстровані зі строком дії до кінця 2016 року.

Відповідно до наявного у матеріалах справи листа Переволочнянської сільської ради Буського району Львівської області № 181 від 01.07.2019 боржник на території сільської ради господарською діяльністю не займається.

З аналізу статей 93 та 135 Земельного кодексу України, положень Закону України «Про оренду землі», ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» слідує, що право на оренду (право оренди) земельної ділянки, яке набуте орендарем на підставі договору оренди, є похідним від права власності майновим правом у розумінні статей 177 і 178 Цивільного кодексу України, щодо якого законодавством установлено певні обмеження, які визначають рівень його оборотоздатності.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 904/968/18, застосування виконавцем такого заходу примусового виконання рішень, як звернення стягнення на право оренди земельної ділянки, можливе стосовно власника земельної ділянки (орендодавця), а також у тих випадках, коли право на таке відчуження щодо іншої, крім власника, особи, передбачено законом або договором (емфітевзіс, суперфіцій, заставодержатель права оренди земельної ділянки тощо), адже виконавець, виконуючи рішення, не може бути наділений більшими повноваженнями щодо майнових прав, ніж має щодо цих самих майнових прав сам боржник.

Таким чином, суд вважає, що виконавець не наділений правом накладення арешту на право оренди земельної ділянки боржника-орендаря, яке як майнове право є відмінним від майна (коштів) об`єктом цивільних прав та має обмежену оборотоздатність для боржника-орендаря. Разом з тим, доказів продовження строку дії зареєстрованих договорів оренди земельних ділянок та здійснення боржником господарської діяльності на таких земельних ділянках до суду не надано.

Суд звертає увагу, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець повинен вчиняти виконавчі дії в повному обсязі, неупереджено, своєчасно та ефективно, а також вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень з дотриманням загальних засад виконавчого провадження.

Разом з тим, виконавчим законодавством чітко визначено перелік дій, які виконавець повинен вчинити у разі стягнення з боржника відповідних грошових сум, під час здійснення яких він приймає певні рішення шляхом винесення постанов, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень або інших процесуальних документів, та які в обов`язковому порядку долучаються до матеріалів виконавчого провадження та фіксуються в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Відповідно до статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин, враховуючи наявні у матеріалах справи документи, а також встановлені ухвалою господарського суду Київської області від 28.05.2020 у даній справі обставини, суд вважає, що державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) не було вжито належних, повних та об`єктивних виконавчих дій щодо розшуку майна боржника у виконавчому провадженні № 54633399 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 20.10.2014 по справі № 911/3338/14 та у виконавчому провадженні № 54634944 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 05.11.2015 по справі № 911/3338/14.

З врахуванням викладеного та встановлених судом фактичних обставин справи, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» вих. № 09-1/06 від 09.06.2020 (вх. № 128/20 від 10.06.2020) на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) у виконавчому провадженні № 54633399 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 20.10.2014 по справі № 911/3338/14 та у виконавчому провадженні № 54634944 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 05.11.2015 по справі № 911/3338/14.

Керуючись статтями 234, 339, 342-343, 345 Господарського процесуального кодексу України та Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» вих. № 09-1/06 від 09.06.2020 (вх. № 128/20 від 10.06.2020) на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) у виконавчому провадженні № 54633399 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 20.10.2014 по справі № 911/3338/14 та у виконавчому провадженні № 54634944 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 05.11.2015 по справі № 911/3338/14 задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) у виконавчому провадженні № 54633399 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 20.10.2014 по справі № 911/3338/14 та у виконавчому провадженні № 54634944 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 05.11.2015 по справі № 911/3338/14, котрі виразились у винесенні постанов Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) від 14.05.2020 про повернення наказу господарського суду Київської області від 20.10.2014 по справі № 911/3338/14 про стягнення суми коштів у розмірі 22 806, 79 грн. та наказу господарського суду Київської області від 05.11.2015 по справі № 911/3338/14 про стягнення суми коштів у розмірі 304, 50 грн. стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

3. Визнати незаконними (скасувати) постанови Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) від 14.05.2020 про повернення наказу господарського суду Київської області від 20.10.2014 по справі № 911/3338/14 про стягнення суми коштів у розмірі 22 806, 79 грн. та наказу господарського суду Київської області від 05.11.2015 по справі № 911/3338/14 про стягнення суми коштів у розмірі 304, 50 грн. стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

4. Примірники даної ухвали направити сторонам та Дарницькому районному відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ).

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 20.07.2020.

Суддя Т.В. Лутак