ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2020 р. Справа№ 910/8524/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Дідиченко М.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Сидоренко В.А. - адвокат

від відповідача: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа-Комбікорм»

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2020, повний текст якого складено 11.02.2020

у справі № 910/8524/19 (суддя Джарти В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа-Комбікорм»

про стягнення 3 490 197,83 грн. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 11.09.2019)

ВСТАНОВИВ:

01.07.2019 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 2 959 244,40 грн. за поставлений за договором поставки № 1-06/0117 від 06.01.2017, але неоплачений товар, пені в сумі 270 180,24 грн., 3 % річних в сумі 24 214,80 грн. та інфляційних втрат в сумі 88 637,25 грн.

У позовній заяві позивач зазначив про те, що ним, з метою отримання правової допомоги при супроводі цієї справи, з Адвокатським об`єднанням «Євстігнєєв, Сидоренко і партнери» укладено договір про надання правової допомоги № 1/2018 від 03.01.2018 та погоджено вартість однієї години правової допомоги у розмірі 2 000,00 грн., з огляду на що орієнтовний розмір витрат позивача на правничу допомогу складе 70 000,00 грн. (35 годин по 2 000,00 грн.).

До позовної заяви позивачем додано копію вказаного договору про надання правової допомоги № 1/2018 від 03.01.2018 (а.с. 216-219 т. 1).

11.09.2019 до суду першої інстанції від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення пені до 407 175,64 грн. та 3 % річних до 35 140,54 грн. (а.с. 6-8 т. 11).

Крім того, у поданому 04.12.2019 до суду першої інстанції клопотанні про долучення додаткових доказів та поновлення процесуального строку (а.с. 56-57 т. 11) позивач повідомив про те, що під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач у повному обсязі сплатив позивачу всю заявлену до стягнення суму основного боргу.

12.12.2019 до суду від позивача надійшло клопотання про включення до судових витрат позивача витрат на правову допомогу (а.с. 41-46 т. 11), в якому позивач просив включити до складу судових витрат позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 81 500,00 грн. До вказаного клопотання на підтвердження факту понесення таких витрат додані копії договору про надання правової допомоги № 1/2018 від 03.01.2018, додатку № 14 від 29.05.2019 до нього, актів приймання-передачі правової допомоги (послуг) № 34 від 01.08.2019 № 41 від 25.09.2019, № 49 від 09.12.2019, звітів про витрачений час на надання правової допомоги та супутніх витрат (додатки № 1 до акту № 34 від 01.08.2019, акту № 41 від 25.09.2019, № 49 від 09.12.2019), рахунків-фактур № 0033/19 від 01.08.2019, № 0039/19 від 25.09.2019, № 0047/19 від 09.12.2019, платіжних доручень № 3484 від 01.08.2019 № 4411 від 26.09.2019 та № 5605 від 10.12.2019 (а.с. 48-66 т. 11).

У наданих суду першої інстанції 02.02.2020 письмових поясненнях (а.с. 102-105 т. 11) позивач, з посиланням на те, що відповідачем було погашено основну суму заборгованості, проте не погашено заявлені до стягнення штрафні санкції, заявив про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача основної суми боргу у розмірі 2 959 244,40 грн., що мала місце станом на 30.06.2019.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.01.2020, повний текст якого складений 11.02.2020, у справі № 910/8524/19 провадження у справі закрито в частині стягнення основного боргу в сумі 2 959 244,40 грн., позов про стягнення 530 953,43 грн. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 11.09.2019) задоволено повністю, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 407 175,64 грн. пені, 35 140,54 грн. 3% річних, 88 637,25 грн. інфляційних втрат, а також судовий збір в сумі 52 352,97 грн.

Розглядаючи справи по суті суд першої інстанції встановив, що:

- на виконання умов спірного договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 86 558 681,36 грн., що підтверджено підписаними між сторонами видатковими накладними;

- матеріалами справи підтверджено та сторонами не спростовано, що відповідач до звернення позивача до суду з цим позовом лише частково виконав свій обов`язок з оплати поставленого товару; факт наявності заборгованості в розмірі 2 959 244,40 грн. станом на 30.06.2019 також засвідчується сторонами шляхом підписання акту звірки, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 148 т. 1);

- надалі, після відкриття провадження у справі здійснено оплату основного боргу в сумі 2 959 244,40 грн.;

- отже, станом на дату винесення рішення основна заборгованість погашена відповідачем у повному обсязі.

З огляду на вказані обставини, суд першої інстанції закрив провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 2 959 244,40 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Водночас, оскільки оплата поставленого позивачем товар була здійснена відповідачем несвоєчасно, позивачем має право на стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат згідно виконаного позивачем розрахунку, який є арифметично вірним.

10.01.2020 до суду першої інстанції від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просив ухвалити додаткове рішення в частині витрат на правову допомогу.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 26.02.2020, повний текст якого складений 16.03.2020, у справі № 910/8524/19 до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено 56 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Константа-Комбікорм» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі № 910/8524/19 скасувати на прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2020 справа № 910/8524/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 24.04.2020 колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа-Комбікорм» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2020 у справі № 910/8524/19, судове засідання призначено на 10.06.2020 о 14:20.

Не погоджуючись з рішенням, 06.03.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Константа-Комбікорм» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі № 910/8524/19 скасувати та направити справу до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що оспорюване рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи, а також порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

У обґрунтування вказаної позиції апелянт послався на те, що:

- спірні поставки були здійснені поза межами дії договору поставки № 1-06/0117 від 06.01.2017, оскільки у вказаному договору сторонами погоджено, що загальна кількість товару, асортимент, вартість, строк та порядок поставки та оплати визначаються у підписаних сторонами специфікаціях чи додатках до спірного договору, проте позивачем не було надано відповідні специфікації або додатки до спірного договору, що свідчить про те, що поставка вказаного товару здійснювалась у позадоговірному порядку;

- у позовній заяві позивач невірно вказав загальну суму поставленого товару, сплачених в рахунок його оплати коштів та, відповідно, суми заборгованості за товар;

- судом першої інстанції не враховано, що відповідач у період з 03.05.2019 по 08.07.2019, тобто до відкриття провадження у цій справі № 910/8524/19 сплатив позивачу кошти в сумі 1 000 000,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученнями № 17551 від 01.07.2019, № 17829 від 03.07.2019, № 17862 від 04.07.209 та № 17882 від 05.07.2019, а відтак, у задоволенні вказаних вимог судом першої інстанції мало бути відмовлено, а судові витрати за звернення до суду з позовом в цій частині відповідно до приписів ч. 4 ст. 129, ст. 231 ГПК України мали бути покладені на позивача;

- судом першої інстанції помилково зроблені висновки про правомірність нарахування пені за 3 роки, оскільки поставка відбувалась у позадоговірному порядку;

- умови спірного договору діють виключно на поставки, здійснені до 31.05.2017, оскільки у директора відповідача відповідно до його статуту обмежені повноваження на підписання угод у розмірі 5 000 000,00 грн., тобто поставки, здійснені після досягнення та перевищення 5 000 000,00 грн., відбувались у позадоговірному порядку;

- розрахунок санкцій за несвоєчасну оплату товару здійснений позивачем невірно, оскільки невірно визначено термін оплати та період нарахування пені, інфляційних втрат та 3 % річних за видатковими накладними № 2412 від 17.03.2017 (вказаний термін оплати 09.03.2017), № 3756 від 19.04.2017 (вказаний термін оплати 03.04.2017), № 4048 від 26.04.2017 (вказаний термін оплати 11.04.2017), № 6140 від 15.06.2017 (вказаний термін оплати 29.06.2017), № 5411 від 15.05.2017 (вказаний термін оплати 19.05.2017), № 2412 від 17.03.2017 (вказаний термін оплати 09.03.2017), № 10805 від 14.09.2018 (нарахування штрафних санкцій виконано двічі);

- суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про проведення бухгалтерсько-економічної експертизи.

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 22.04.2020 справа № 910/8524/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 24.04.2020 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Мартюк А.І., Зубець Л.П. апеляційну скаргу залишено без руху, апелянту надано час для усунення недоліків шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня отирмання вказаної ухвали заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав його поновлення;

05.05.2020 від апелянта Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа-Комбікорм» через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшла заява про поновлення строків на апеляційне оскарження.

Ухвалою від 12.05.2020 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Мартюк А.І., Зубець Л.П.:

- Товариству з обмеженою відповідальністю «Константа-Комбікорм» поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі № 910/8524/19;

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа-Комбікорм» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі № 910/8524/19;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 03.06.2020;

- учасникам процесу роз`яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі № 910/8524/19;

- справу № 910/8524/19 призначено до розгляду на 10.06.2020 о 14:00;

- сторони попереджено, що нез`явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою в розгляді апеляційної скарги.

19.05.2020 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (оскарження рішення по суті від 09.01.2020), в якому позивач, з посиланням на те, що:

- відсутність двохсторонніх специфікацій/додатків не спростовує прийняття товару відповідачем від позивача, а конклюдентні дії відповідача (зазначення у видаткових накладних та актах звірки розрахунків посилання на спірний договір - примітка суду) свідчать про підпорядкування поставок товару саме умовам спірного договору;

- матеріалами справи підтверджується, що загальна вартість поставок товару позивачем відповідачу за період з 03.01.2017 по 03.05.2019 становила саме 86 558 681,36 грн.;

- відповідачем в суді першої інстанції не було зроблено заяву про застосування до правовідносин щодо стягнення пені строку позовної давності, а відтак, суд першої інстанції правомірно задовольнив вказані вимоги у повному обсязі;

- відповідачем було схвалено умови спірного договору шляхом проведення оплат, а жодна з поставок за спірний договором не перевищувала суму 5 000 000,00 грн. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань містили певні обмеження керівника відповідача, а тому посилання на такі обмеження є неприпустимими;

- під час визначення строків порушення виконання грошових зобов`язань відповідачем позивачем було допущено описки в частині граничних строків оплати за певними поставками та, як наслідок, здійснено неправильний розрахунок санкцій за наступними видатковим накладними: № 2412 від 17.03.2017, № 3756 від 19.04.2017, № 4048 від 26.04.2017 та № 5411 від 15.05.2018, з огляду на що позивачем здійснено перерахунок позовних вимог. В той же час посилання відповідача про подвійне нарахування санкцій за видатковою накладною № 10805 від 14.09.2018 не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи,

просить частково змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат, а саме, стягнути з відповідача пеню в сумі 399 482,73 грн., 3 % річних в сумі 34 290,72 грн. та інфляційні втрати в сумі 83 305,51 грн., а також здійснити перерозподіл судових витрат пропорційно до зміненого рішення.

До вказаного відзиву позивачем додані уточнений розрахунок поставок та уточнений розрахунок санкцій, які фактично не є додатковими доказами по справі.

01.06.2020 до суду від позивача надійшло клопотання про включення до судових витрат позивача витрат на правову допомогу, в якому позивач просив включити до судових витрат позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14 000,00 грн., які складаються з витрат на підготовку відзиву на апеляційну скаргу щодо оскарження додаткового рішення (2 годин, загальна вартість 4 000,00 грн.), витрат на підготовку відзиву на апеляційну скаргу щодо оскарження рішення по суті (3 години, загальна вартість 6 000,00 грн.), витрат на підготовку клопотання про включення судових витрат позивача на професійну правничу допомогу ( 1 година, загальна вартість 2 000,00 грн.) та авансування витрат на представництво інтересів позивача в судовому засіданні 10.06.2020 (2 000,00 грн.).

Склад колегії суддів неодноразово змінювався.

20.07.2020 до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому відповідач, з посиланням на зайнятість представника відповідача в іншому судовому засіданні (справа № 910/19095/19), призначеному Господарським судом міста Києва на 20.07.2020 о 15:00, та, відповідно, неможливості забезпечити явку представника в судове засідання в Північному апеляційному господарському суді, просить розгляд апеляційної скарги відкласти.

У судовому засіданні представник позивача проти задоволення вказаного клопотання заперечив.

За приписами ч. 11 ст. 270 ГПК України, яка встановлює порядок розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Порадившись на місці, колегія суддів не зійшла підстав для задоволення поданого позивачем клопотання, оскільки за приписами ч. 3 ст. 256 ГПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), а відтак, представником відповідача є його керівник, доказів неможливості взяти участь в судовому засіданні якого суду не надано.

Крім того, колегія суддів враховує і те, що відповідачем не надано доказів щодо наявності у відповідача лише одного повноважного представника.

До того ж, участь представників в судовому засіданні не визнана обов`язковою, а власну правову позицію відповідач виклав у апеляційній скарзі.

Станом на 20.07.2020 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідач представників в судове засідання не направив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача просив частково змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат, та стягнути з відповідача пеню в сумі 399 482,73 грн., 3 % річних в сумі 34 290,72 грн. та інфляційні втрати в сумі 83 305,51 грн., а також здійснити перерозподіл судових витрат пропорційно до зміненого рішення.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

06.01.2017 позивач як постачальник та відповідач як покупець уклали договір поставки № 1-06/0117 (далі Договір) (а.с. 183-187 т. 1), у п. 1.1 якого погодили, що в терміни та на умовах, що визначені цим договором, позивач зобов`язується передати у власність відповідача продукцію виробничо-технічного призначення (далі Товар, Продукція), а відповідач зобов`язується - прийняти товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену Договором.

Згідно з п. 2.1 Договору загальна кількість Товару, що є предметом поставки за Договором, її часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), за групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами, визначаються в специфікаціях, що складаються на кожну поставку та додаються до Договору, і є його невід`ємними частинами (далі Додатки).

Відповідно до п. 6.1 Договору поставка Продукції здійснюється на умовах, визначених у Додатках до цього Договору. Перехід права власності відбувається в момент передачі Товару відповідачу за видатковими накладними, датою передачі є дата оформлення видаткових накладних.

Перехід права власності здійснюється в момент передачі Товару з одночасним прийманням по кількості і якості (зокрема, з перевіркою маркування і цілості тари, пломб (при їх наявності), наявності ознак пошкодження або псування Товару) (п. 6.5 Договору).

Відповідно до п. 6.6. Договору Товар вважається переданим позивачем та прийнятим відповідачем: по кількості (одиниць виміру) - відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної в видатковій накладній (товарно-транспортній накладній); по якості - відповідно до критеріїв якості, вказаних в сертифікаті підприємства-виробника.

З матеріалів справи слідує, що на виконання умов Договору в період з 06.01.2017 по 26.04.2019 позивач поставив відповідачу товар, загальна вартість якого, з урахуванням повернення Товару згідно з видатковою накладною (повернення) № КК-0000003 від 02.06.2017 (розрахунок коригування від 02.06.2017 до податкової накладної від 26.05.2017), становить 86 558 681,36 грн.

Факт поставки Товару на вказану суму підтверджується доданими до позовної заяви копіями видаткових, товарно-транспортних та податкових накладних, перелік накладних визначений позивачем у Додатку № 3 до позовної заяви.

Згідно з п. 3.1. Договору оплата Товару здійснюється відповідачем в національній грошовій одиниці України в безготівковій формі шляхом перерахування суми, належної до сплати, на рахунок позивача в строки, що визначені умовами додатків до цього Договору.

Додатковою угодою № 1 від 06.01.2017 до Договору сторони погодили, що розрахунки за кожну партію Товару здійснюються відповідачем з позивачем протягом чотирнадцяти календарних днів з моменту поставки відповідної партії Товару, якщо інший строк (термін) оплати не погоджено сторонами.

Загальна сума сплачених відповідачем позивачу в рахунок оплати спірного Товару за період з 13.01.2017 по 03.05.2019 коштів становить 83 599 436,96 грн., з огляду на що станом на дату звернення позивача до суду з цим позовом (01.07.2019) неоплаченим залишався Товар на загальну суму 2 959 244,40 грн.

З матеріалів справи слідує, що в період з 01.07.2019 по 08.07.2019, тобто до відкриття провадження у цій справі, відповідач сплатив позивачу кошти в сумі 1 000 000,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученнями № 17551 від 01.07.2019, № 17829 від 03.07.2019, № 17862 від 04.07.209 та № 17882 від 05.07.2019 (а.с. 83-87 т. 10), з огляду на що заборгованість відповідача перед позивачем станом на дату відкриття провадження у справі (08.07.2019) становила 1 959 244,40 грн.

Водночас колегія суддів вважає помилковими посилання відповідача на те, що за вказаних обставин у задоволенні вимог про стягнення з відповідача цієї заборгованості слід було відмовляти, а не закривати провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки станом на дату звернення позивача до суду з цим позовом вказана заборгованість погашена не була.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач у повному обсязі погасив заявлену позивачем до стягнення суму основного боргу, що, окрім вказаних вище платіжних доручень, підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями № 17996 від 09.07.2019 на суму 200 000,00 грн., № 18047 від 10.07.2019 на суму 90 000,00 грн., № 18157 від 16.07.2019 на суму 200 000,00 грн., № 18229 від 17.07.2019 на суму 100 000,00 грн., № 19167 від 24.09.2019, № 19238 від 27.09.2019, № 30від 30.09.2019 (а.с. 87-92, 199-201 т. 10).

Отже, станом на дату винесення рішення у цій справі заборгованість відповідача перед позивачем, яка є предметом стягнення у цій справі, була погашена у повному обсязі, з огляду на що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 2 959 244,40 грн. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, згідно з якою господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Рішення суду першої інстанції в цій частині залишається без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

У силу ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 9.2 Договору, за порушення умов даного Договору, крім відповідальності, яка передбачена п. 9.1 Договору, відповідач несе наступну відповідальність: за несвоєчасну оплату Продукції сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання грошових зобов`язань та відповідно до ст. 625 ЦК України 3 % річних від суми простроченого грошового зобов`язання.

Частина 2 ст. 625 ЦК України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем обов`язку з оплати поставленого позивачем товару у встановлений Договором строк, є підстави для застосування встановленої Договором та законодавством відповідальності.

Водночас, як вірно вказано відповідачем у апеляційній скарзі, розрахунок позивача містить деякі помилки, з чим погодився позивач у відзиві на апеляційну скаргу, додавши до відзиву на апеляційну скаргу уточнений розрахунок.

Перевіривши доданий позивачем до відзиву на апеляційну скаргу розрахунок вимог про стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних, колегія суддів визнає його арифметично вірним, з огляду на що позивач має право на стягнення з відповідача пені в сумі 399 482,73 грн., 3 % річних в сумі 34 290,72 грн. та інфляційних втрат в сумі 83 305,51 грн. нарахованих за період з 30.06.2017.

Щодо посилань відповідача на те, що спірний Товар постачався не за умовами Договору, оскільки в Договорі сторонами погоджено, що загальна кількість товару, асортимент, вартість, строк та порядок поставки та оплати визначаються у підписаних сторонами специфікаціях чи додатках до Договору, проте позивачем не було надано відповідні специфікації або додатки до спірного Договору, колегія суддів зазначає, що всі надані позивачем видаткові накладні та платіжні доручення про оплату спірного Товару містять посилання на те, що вказані поставки здійснювались саме за Договором, що свідчить про те, що, незважаючи на відсутність відповідних специфікацій та/або додатків, сторонами було погоджено асортимент, кількість та ціну товарів. Щодо строку оплати такого товару, то він був погоджений у підписаній сторонами Додатковій угоді № 1 від 06.01.2017 до Договору.

Посилання відповідача на те, що умови Договору діють виключно на поставки, здійснені до 31.05.2017, оскільки у директора відповідача відповідно до статуту обмежені повноваження на підписання угод у розмірі 5 000 000,00 грн., тобто поставки, здійснені після досягнення та перевищення 5 000 000,00 грн., відбувались у позадоговірному порядку, до уваги колегією суддів не приймаються, оскільки недійсним з підстав підписання його особою з перевищенням повноважень у судовому порядку Договір не визнавався, в той час як спір щодо визнання недійсним Договору не є предметом розгляду у цій справі.

Водночас колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У письмових поясненнях (а.с. 116-119 т. 11) відповідач просить застосувати позовну давність до поставок, здійснених до липня 2018 року, тобто фактично просить застосувати строк позовної давності до вимог позивача про стягнення пені.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Отже, сторони мають право збільшити встановлений законом строк позовної давності, уклавши про це відповідний письмовий договір.

У п. 9.4 Договору сторонами, серед іншого, погоджено, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст. 259 ЦК України, продовжується до трьох років, тобто фактично погоджено про збільшення строку позовної давності для вимог щодо стягнення пені до 3 років, право на що надано ЦК України.

Як слідує матеріалів справи, з цим позовом позивач до суду звернувся 01.07.2019, тобто без порушення обумовленого сторонами трирічного строку позовної давності, а відтак, підстави для застосування наслідків його пропуску відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оспореного рішення судом першої інстанції мале місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, тому рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі № 910/8524/19 підлягає зміні, позов задовольняється частково, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають пеня в сумі 399 482,73 грн., 3 % річних в сумі 34 290,72 грн. та інфляційні втрати в сумі 83 305,51 грн., провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 2 959 244,40 грн. підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, в задоволенні решти позовних вимог відмовляється.

Враховуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі, та підстави зміни рішення, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа-Комбікорм» задовольняється частково.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору, а саме витрати позивача по сплаті судового збору за звернення з позовом та судові витрати відповідача по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог з урахуванням суми заборгованості, яка існувала станом на дату звернення до суду з цим позовом.

Щодо витрат позивача на правову допомогу, які понесені ним у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає таке.

01.06.2020 до суду від позивача надійшло клопотання про включення до судових витрат позивача витрат на правову допомогу, в якому позивач просив включити до судових витрат позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14 000,00 грн., які складаються з витрат на підготовку відзиву на апеляційну скаргу щодо оскарження додаткового рішення (2 годин, загальна вартість 4 000,00 грн.), витрат на підготовку відзиву на апеляційну скаргу щодо оскарження рішення по суті (3 години, загальна вартість 6 000,00 грн.), витрат на підготовку клопотання про включення судових витрат позивача на професійну правничу допомогу ( 1 година, загальна вартість 2 000,00 грн.), а також витрат щодо забезпечення представництва інтересів позивача в судовому засіданні 10.06.2020 (2 000,00 грн.).

Враховуючи, що в провадженні апеляційного суду перебувають дві апеляційні скарги відповідача у справі - на рішення та на додаткове рішення, розгляд яких відбувається у двох окремих провадженнях, а подане позивачем клопотання фактично стосується одночасно двох вказаних проваджень, у цьому провадженні вказане клопотання буде розглянуто в частині стягнення судових витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн., які складаються з витрат на підготовку відзиву на апеляційну скаргу щодо оскарження рішення по суті (3 години, загальна вартість 6 000,00 грн.) та витрат на підготовку клопотання про включення судових витрат позивача на професійну правничу допомогу ( 1 година, загальна вартість 2 000,00 грн.) та також витрат щодо забезпечення представництва інтересів позивача в судовому засіданні 10.06.2020 (2 000,00 грн.).

У частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн., а саме витрат на підготовку відзиву на апеляційну скаргу щодо оскарження додаткового рішення (2 годин, загальна вартість 4 000,00 грн.), зазначене клопотання буде розглянуто при вирішенні по суті апеляційної скарги на додаткове рішення у цій справі.

У обґрунтування вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката до клопотання долучено рахунок-фактуру № 0062/20 від 21.05.2020 на суму 14 000,00 грн. та належним чином засвідчені копії платіжного доручення № 4322 від 21.05.2020 на суму 14 000,00 грн., акту приймання-передачі правової допомоги (послуг) № 67 від 21.05.2020 з додатком № 1 (звіт про витрачений час).

Крім того, у матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги № 1/2018 від 03.01.2018, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Євстігнєєв, Сидоренко і партнери» (а.с. 216-219 т. 1), зі змісту якого слідує, що за цим договором Об`єднання зобов`язується надавати правову допомогу позивачу на підставах, в порядку і в обсязі, визначеному у договорі за погодженням сторін.

У п. 5.2 вказаного договору зазначено про те, що вартість послуг за даним договором визначається згідно з додатком 1 до договору, що є невід`ємною частиною договору, та складає суму коштів, сплачених за цим договором позивачем Об`єднанню; визначення суми вартості правової допомоги за певний строк чи конкретну дію або справу здійснюється Об`єднанням та відображається в акті приймання-передачі послуг.

У Додатку № 14 від 29.05.2019 до договору про надання правової допомоги № 1/2018 від 03.01.2018 сторони погодили, що Об`єднання бере на себе зобов`язання від імені та в інтересах позивача здійснити комплекс дій щодо звернення до Господарського суду міста Києва з позовною заявою щодо стягнення з відповідача за Договором основної суми боргу, інфляційних втрат, пені та 3 % річних; Об`єднанням також забезпечується судове представництво позивача в Господарському суді міста Києва, відповідному апеляційному суді, Верховному Суді; Об`єднанням здійснюються дії щодо отримання додаткових доказів, якщо це буде визнано необхідним об`єднанням.

У п. 2 Додатку № 14 від 29.05.2019 до договору про надання правової допомоги № 1/2018 від 03.01.2018 сторони погодили, що гонорар Об`єднання за надання правової допомоги, визначеної в п. 1 вказаного додатку, становить 2 000,00 грн. за одну годину надання правової допомоги адвокатом Об`єднання або залученим на договірних засадах об`єднанням адвокатом.

З наданих позивачем акту приймання-передачі правової допомоги (послуг) № 67 від 21.05.2020 з додатком № 1 (звіт про витрачений час) слідує, що Об`єднання на виконання умов договору про надання правової допомоги № 1/2018 від 03.01.2018 надало такі правові послуги та витратило таку кількість годин: на підготовка відзиву на апеляційну скаргу щодо оскарження рішення по суті - 3 години, підготовка клопотання про включення до судових витрат позивача витрат на професійну правничу допомогу - 1 година.

Крім того, Об`єднанням забезпечено представництво позивача в судовому засіданні, призначеному на 10.06.2020.

Враховуючи погоджений позивачем та Об`єднанням у договорі розмір гонорару (2 000,00 грн. за 1 годину роботи), а також кількість годин, які витрачені Об`єднанням (5 годин), загальний розмір гонорару, який підлягає сплаті Об`єднанню в зв`язку з розглядом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа-Комбікорм» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі № 910/8524/19, становить 10 000,00 грн.

Факт сплати відповідачем вказаної суми на користь Об`єднання підтверджується платіжним дорученням № 4332 від 21.05.2020.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (п. 1 та п. 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частина 4 ст. 126 ГПК України встановлює, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач клопотання про зменшення витрат позивача на правову допомогу в суді апеляційної інстанції не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Надані позивачем документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування за рахунок відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів вважає що витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, є підтвердженими, співмірними з ціною позову, а надання послуг адвокатом підтверджується наданими позивачем документами.

З огляду на вказані обставини, враховуючи приписи ч. 4 ст. 129 ГПК України, згідно з якою інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також те, що позовні вимоги позивача у цій справі було задоволено частково, витрати позивача на послуги адвоката, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, підлягають стягненню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 9 960,25 грн.

Керуючись ст.ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа-Комбікорм» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі № 910/8524/19 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі № 910/8524/19 змінити.

3. Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі № 910/8524/19 у такій редакції:

« 1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа-Комбікорм» (01001, місто Київ, провулок Тараса Шевченка, будинок 13, квартира 39; ідентифікаційний код 40969842) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» (22445, Вінницька обл., Калинівський район, село Корделівка, вулиця Київська, будинок 1; ідентифікаційний код 37018799) пеню в сумі 399 482 (триста дев`яносто дев`ять тисяч чотириста вісімдесят дві) грн. 73 коп., 3 % річних в сумі 34 290 (тридцять чотири тисячі двісті дев`яносто) грн. 72 коп., інфляційні втрати в сумі 83 305 (вісімдесят три тисячі триста п`ять) грн. 51 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 52 144 (п`ятдесят дві тисячі сто сорок чотири) грн. 85 коп.

3. Провадження у справі в частині стягнення основного бору в сумі 2 959 244,40 грн. закрити.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.».

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі № 910/8524/19 в частині, яка не була змінена цією постановою.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» (22445, Вінницька обл., Калинівський район, село Корделівка, вулиця Київська, будинок 1; ідентифікаційний код 37018799) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа-Комбікорм» (01001, місто Київ, провулок Тараса Шевченка, будинок 13, квартира 39; ідентифікаційний код 40969842) витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 312 (триста дванадцять) грн. 18 коп.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Константа-Комбікорм» (01001, місто Київ, провулок Тараса Шевченка, будинок 13, квартира 39; ідентифікаційний код 40969842) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трау Нутришин Україна» (22445, Вінницька обл., Калинівський район, село Корделівка, вулиця Київська, будинок 1; ідентифікаційний код 37018799) витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в сумі 9 960 (дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн. 25 коп.

7. Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

8. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

9. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

10. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/8524/19.

Повний текст постанови складено: 21.07.2020

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді М.А. Дідиченко

Л.В. Кропивна