ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2020 р. Справа № 911/235/20

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Горбасенка П.В. за участі секретаря судового засідання Куракси Ю.І., розглянувши у місті Києві у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шинкар Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЦУ Україна"

про стягнення 1 131 306,47 грн

За участю представників:

від позивача: Забара А.В.;

від відповідача: Маркович В.В.

Обставини справи:

29.01.2020 до канцелярії Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Шинкар Агро" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЦУ Україна" (далі - відповідач) про стягнення 1 131 306,47 грн грошових коштів. Також позивач просить суд стягнути з відповідача всі судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані нанесенням відповідачем позивачу збитків, внаслідок того, що відповідач порушив свої зобов`язання з вирощування та поставки товару, які останній просить стягнути з відповідача.

На підставі Витягу з протоколу автоматизованого розподілу від 29.01.2020 вказану позовну заяву передано до розгляду судді Горбасенку П.В.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі № 911/235/20, підготовче засідання призначено на 06.03.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.03.2020 розгляд справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні відкладено на 27.03.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.03.2020 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів; розгляд справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні відкладено на дату після 03.04.2020; зазначено, що про дату, час і місце розгляду справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні учасники справи будуть повідомлені додатково ухвалою суду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.04.2020 розгляд справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні призначено на 08.05.2020.

10.03.2020 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшов відзив б/н та б/д (вх. № 5221/20), згідно якого представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.05.2020 розгляд справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні відкладено на 29.05.2020.

18.05.2020 до канцелярії Господарського суду Київської області від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 9458/20), згідно якої останній заперечив проти доводів відповідача, просив суд задовольнити позов повністю.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.05.2020 розгляд справи в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні відкладено на 19.06.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.06.2020 закрито підготовче провадження у справі № 911/235/20, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 10.07.2020.

У судовому засіданні 10.07.2020 представник позивача підтримав задоволення позовних вимог, представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши промови (заключні слова) представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.06.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЦУ Україна» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Шинкар Агро" (Покупець) укладено договір поставки, за умовами якого постачальник зобов`язався виростити та передати у власність покупцеві капусту білокачанну свіжу, врожаю 2018 р. (надалі іменується «товар»), в кількості 200 000 кілограмів, а покупець - прийняти та провести розрахунки за товар в строк, в розмірі і в порядку, передбачених договором.

Згідно п. 1.2. договору постачальник зобов`язується поставляти товар окремими партіями в кількості, визначених у заявках замовлення (далі - «Заявках» покупця, що є невід`ємними частинами договору.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2., 2.3., 2.4., 2.5. договору постачальник бере на себе обов`язок після підписання договору в строк до 31 грудня 2018 року передати покупцю вказаний в п. 1.1. договору товар. Місце здійснення передання товару постачальником у власність продавця: Київська область, Вишгородський район, смт. Димер, вул. Гоголя, буд. 79-А. Доставка, завантаження та розвантаження, пакування та упаковка товару здійснюється силами та автотранспортом покупця за власні кошти. Датою поставки є дата коли товар переданий у власність покупця в місці завантаження товару, що підтверджується відповідними документами. Приймання-передача товару по кількості проводиться відповідно до товарно-супровідних документів, по якості - відповідно до документів, що засвідчують його якість, а у випадках, не врегульованих в договорі, сторони керуються Інструкціями № П-6 від 15.06.1965 і № П-7 від 25.04.1966.

Усі претензії покупця щодо кількісних та якісних показників товару, повинні були виявлені під час приймання товару в присутності представників обох сторін. Право власності на товар (партію товару) переходить від постачальника до покупця з моменту передачі товару (партії товару) та підписання сторонами оформлених належним чином документів. Зобов`язання постачальника з поставки кожної окремої партії товару вважається виконаним з моменту підписання сторонами оформленої належним чином накладної та передачі покупцю повного комплекту документів, оформлених, згідно вимог чинного законодавства України (п.п. 2.6., 2.7., 2.8. договору).

Згідно п.п. 3.1., 3.2. договору ціна за 1 (один) кілограм товару вказаного в п. 1.1. договору становить 2,75 грн з ПДВ. На момент укладення договору загальна вартість товару, що поставляється за договором, складає 550 000 грн з ПДВ. Загальна вартість договору може змінюватися при поставці більшої або меншої кількості товару. Остаточна загальна складається із сум вартості всіх поставлених партій товару, що зазначені в накладних, які оформлені належним чином та є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п.п. 3.3., 3.4., 3.5., 3.6., 3.7. договору ціна за 1 (один) кілограм товару та загальна вартість товару, що зазначені в пп. 3.1., 3.2. може бути зміненою, в зв`язку із збільшенням середньо ринкової ціни на території України на день поставки товару, про що сторони підпишуть додаткову угоду. Розрахунки за договором здійснюються шляхом перерахування покупцем грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Розрахунки за поставлений товар здійснюються за фактом постачання покупцю.

Покупець здійснює оплату за поставлений товар наступним чином:

- на протязі 14 календарних днів з моменту підписання договору покупець сплачує 50 % від загальної вартості товару, що зазначена в п. 3.2. договору та становить 275 000 грн з ПДВ;

- на протязі 14 календарних днів з моменту підписання договору покупець сплачує залишкові 50 % від загальної вартості товару, що зазначена в п. 3.2. договору та становить 275 000 грн з ПДВ.

Приймання товару по кількості та якості здійснюється покупцем (представником покупця) в день поставки, в місці завантаження товару на полі покупця, за участю представника постачальника в порядку, що передбачений договором та діючим законодавством України (п. 4.1. договору).

Пунктами 8.1., 8.2., 8.3. договору передбачено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Строк договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. договору і діє до 31 грудня 2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання обома сторонами своїх обов`язків по договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від виконання обов`язків взятих на себе за договором та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Позивач зазначає, що він здійснив часткову оплату відповідачу за товар в розмірі 200 000 грн, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 18-25, т. 1).

Позивач на виконання договору поставки від 01.06.2018 11.12.2018 вручив відповідачу заявку, в якій просив здійснити поставку товару на загальну суму 200 000 грн., яка була раніше перерахована на користь відповідача та повідомити про дату відвантаження.

Відповідач не здійснив поставку товару та не надав відмови від виконання взятого на себе зобов`язання з поставки товару.

Позивач вказує, що договір між сторонами було укладено не лише на поставку товару, а і його його вирощування, оскільки відповідач взяв на себе зобов`язання виростити для позивача обумовлений об`єм товару.

Позивач є підприємством, яке займається переробкою сільськогосподарської продукції в готову їжу та страви, які в подальшому реалізовуються суб`єктам господарювання, з якими у позивача укладені угоди на поставку товарів, якими також передбачені санкції для позивача у випадку порушення положень відповідних угод на поставку товару.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Шинкар Агро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еко" було укладено договір поставки № 14753К від 01.07.2017, у відповідності до якого позивач зобов`язувався поставляти на адресу ТОВ «Еко» товар на підставі замовлення останнього та у відповідності до Специфікації, а покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його вартість в порядку та на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до п. 10.3. договору поставки № 14753К від 01.07.2017 за кожен випадок безпідставного відхилення постачальником замовлення покупця, постачальник зобов`язаний оплатити покупцю штраф у розмірі 20 % від вартості відхиленого замовлення.

28.03.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Шинкар Агро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ" було укладено договір поставки № П6418, у відповідності до якого позивач зобов`язувався поставляти покупцю продукцію, а покупець - приймати та оплачувати вказану продукцію, перелічену в специфікації. Вказаним договором передбачено, що за недопоставку товару, передбаченого замовленнями, позивач мав сплатити штраф в розмірі 8 % від вартості недопоставленого товару.

14.04.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Шинкар Агро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Легіон 2015" було укладено договір поставки № П-37/17, у відповідності до якого позивач зобов`язувався поставляти товари, які ним виробляються, включаючи квашену капусту, а покупець зобов`язувався прийняти та оплатити поставлений товар.

Згідно п. 8.3. договору поставки № П-37/17 за кожен випадок безпідставного відхилення замовлення, постачальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 20 % від вартості відхиленого замовлення.

07.09.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Шинкар Агро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛК-ТРАНС" було укладено договір поставки № 592, у відповідності до якого позивач зобов`язувався поставляти товар, включаючи квашену на адресу покупця.

Відповідно до п. 8.4. договору поставки № 592 від 07.09.2017 за кожен випадок не поставки товару, який належить передати покупцеві згідно його замовлення, покупець має право на стягнення з постачальника штрафу в розмірі 25 % від загальної суми непоставленого або недопоставленого згідно з замовленням товару.

Також за договором поставки № 592 від 07.09.2017 також передбачено, що у випадку не поставки товару покупець мав право вивести товар з асортименту, що може призвести до того, що товар, який не було поставленого не замовлявся б більше покупцем.

21.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Шинкар Агро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "СІЛЬПО ФУД" було укладено договір поставки товарів, у відповідності до якого позивач взяв на себе зобов`язання поставляти товару, які ним виготовляються, включаючи квашену капусту. Відповідно до п. 7.4. вказаного договору, у випадку поставки товару згідно з замовленням, позивач сплатить штраф в розмірі 25 % від вартості товару, який не було поставлено.

24.04.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Шинкар Агро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФОРА" було укладено договір поставки № 73, у відповідності до якого позивач зобов`язується поставляти товар, включаючи квашену капусту.

Пунктом 8.4. вказаного договору передбачено, що у випадку не поставки товару згідно з замовленням, позивач сплатить штраф в розмірі 25 % від вартості товару, який не було поставлено.

Позивач посилається на те, що відповідач свій обов`язку з поставки товару не виконав, товар не вирощував, про що відповідач повідомив позивача листом № 1-01/19 від 23.01.2010.

З листа відповідача № 1-01/19 від 23.01.2019, позивачу стало відомо, що у зв`язку з тим що відповідач не зміг вчасно провести обробку капусти добривом це призвело до її загибелі.

У зв`язку з невиконанням зі сторони відповідача свого зобов`язання з поставки товару та для забезпечення безперервності виробничого процесу, позивач був змушений в терміновому порядку замовляти товар в інших постачальників за набагато вищою ціною.

Позивач вважає, що з наданого відповідачем листа № 1-01/19 від 23.01.2019 можна дійти до висновків, що відповідач знав задовго до узгодженого терміну поставки товару, що не зможе виконати своє зобов`язання щодо поставки товару, оскільки його було знищено, не повідомив позивача про вказану обставину заздалегідь.

Вчасне повідомлення про неможливість виконання зобов`язання змогло б зменшити збитки позивача, оскільки позивач мав би змогу знайти іншого постачальника товару за аналогічною або подібною ціною, яка була погоджена між позивачем та відповідачем.

У зв`язку з порушенням з боку відповідача взятого на себе зобов`язання, позивачем було здійснено закупівлю капусти білокачанної в наступних суб`єктів господарюванню та за ціною, яка була набагато вищою, ніж було обумовлено між позивачем та відповідачем.

На виконання договору поставки № 02/01 від 02.01.2019, б/н від 14.01.2019, № 10/01 від 10.01.2010, № 02 від 01.05.2018 та № 16/04 від 16.04.2019, укладеного позивачем з ТОВ «Агробізнес ТСК», ТОВ «АГРОСВІТ ІТ», СФГ «ОЛКО», ФОП Давидченко І.А., ТОВ «ЮНІОН БІЗНЕС ГРУП», позивачем закуплено капусти на загальну суму 1 522 628,72 грн масою 142 299 тон; ціна придбання, визначена в договорі поставки від 01.06.2018 з ТОВ "ДЦУ Україна" - 1 131 306,47 грн.

Таким чином, як зазначає позивач, у зв`язку з порушенням з боку відповідача своїх зобов`язань, позивач був змушений нести додаткові витрати, пов`язані з придбанням товару за набагато більшою ціною в інших постачальників, в результаті чого позивач зазнав додаткових втрат в розмірі 1 131 306,47 грн.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України серед видів діяльності, яку здійснює відповідач відсутня діяльність, пов`язана з вирощуванням та реалізацією сільськогосподарських товарів, а тому є всі підстави вважати, що відповідач не мав наміру здійснювати постачання товару на адресу позивача, а лише мав намір збагатися за рахунок коштів позивача.

Відповідач не повідомив позивача про неможливість виконати свої зобов`язання, а також не здійснював повернення отриманих в якості попередньої оплати коштів, а натомість позивач зміг отримати попередню оплату лише в примусовому порядку на підставі рішення Господарського суду Київської області № 911/343/19 від 24.04.2019, залишеного без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2019 № 911/343/19, якими з відповідача стягнуто 175 000 грн заборгованості та 3 000 грн судового збору.

Позивач зазначає, що на момент укладення договору з відповідачем ціна на капусту білокачанну відповідала тій ціні, яка булла встановлена на момент укладення договору з відповідачем, що підтверджується договором № 13/04/18 від 13.04.2018, укладеного з ТОВ «ІНТЕРФУД ЮКРЕЙН» та на підставі якого позивач купував у вказаного підприємства капусту білоголову по ціна 2,14 грн/кг, що підтверджується видатковою накладною від 14.05.2018 № 63.

Позивач вважає, що у випадку повідомлення відповідачем позивача про неможливість виконати свої зобов`язання з поставки обумовленого сторонами товару, позивач мав би змогу зменшити свої збитки, уклавши договори поставки з іншими постачальниками по ціні, яка відповідала б тій ціні, яка була погоджена між позивачем та відповідачем, однак в результаті безвідповідального ставлення відповідача до виконання взятих на себе договірних зобов`язань, позивач був змушений закуповувати товар по набагато вищій ціні.

Означене, на думку позивача, є свідченням наявності причинно-наслідкового зв`язку між порушенням з боку відповідача взятих на себе зобов`язань та понесенням збитків позивачем, а тому такі збитки підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду.

Крім того, у матеріалах справи наявний висновок судового експерта Саніної Тетяни Олександрівни від 06.02.2020 (а.с. 140-146, т. 1), згідно якого за розрахунком експерта сума втрат ТОВ «Шинкар Агро», понесених внаслідок придбання товару за договорами з СФГ «ОЛКО» № 10/01 від 10.01.2019, ТОВ «Агросвіт ІТ» б/н від 14.01.2019, ТОВ «Агробізнес ТСК» від 02.01.2019 № 02/01, ФОП Давидченко І.А. від 01.05.2018 № 02, ТОВ «ЮНІОН БІЗНЕС ГРУП» від 16.04.2019 № 16/04 в результаті невиконання умов договору б/н від 01.06.2018 з боку ТОВ «ДЦУ Україна» щодо поставки капусти білокачанної свіжої, врожаю 2018 року становить 1 131 307,40 грн.

Нормами ст. 623 ЦК України та ст. 224 ГК України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення:

протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи;

шкідливий результат такої поведінки (збитки);

причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками;

вина правопорушника.

Відшкодування збитків є мірою відповідальності, що застосовується за наявності збитків, протиправності дій цієї особи, причинного зв`язку між діями особи та збитками, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки. Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Суд зазначає, що збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

При цьому, збитки не є санкцією заздалегідь визначеного розміру. Тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Тобто упущена вигода розглядається як гарантований, безумовний і реальний доход.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ст. 77 ГПК України).

Позивачем, належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, не доведено суду того, що відповідачем протиправно, всупереч договору поставки від 01.06.2018, непоставлено позивачу товар; відсутня ознака протиправності як необхідна складова для визначення наявності складу збитків, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 131 306,47 грн грошових коштів є такими, що не підлягають задоволенню.

Як зазначає позивач, ним на виконання договору поставки від 01.08.2018 було сплачено відповідачу 200 000 грн., в той час як згідно п. 3.7. означеного договору покупець здійснює оплату за поставлений товар на протязі 14 календарних днів з моменту підписання договору покупець сплачує 50 % від загальної вартості товару, що зазначена в п. 3.2. договору та становить 275 000 грн з ПДВ, відповідач сплатив на 75 000 грн (275 000 грн - 200 000 грн) менше від необхідного, у зв`язку з чим у відповідача в силу положень ч. 1 ст. 594 ЦК України виникло право на притримання спірного товару, оскільки кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов`язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов`язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов`язання.

Суд погоджується з доводами відповідача, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які підтверджували наявності замовлень згідно з договорами поставки, укладеними позивачем з покупцями, відповідно до положень яких у позивача виник обов`язок здійснення поставки капусти білокачанної в будь-якому вигляді (свіжої/квашеної) таким покупцям.

Докази, які б підтверджували, що в цей період часу позивачем не було укладено ряд інших договорів поставки товару, зокрема, капусти білокачанної, по ціні, яка суттєво відрізняється, тобто є нижчою ціни вказаної в договорах поставки, матеріали справи не містять.

Матеріали справи також не містять доказів проведення позивачем аналізу всіх пропозицій на ринку капусти білокачанної свіжої, врожаю 2018 р., у той час як висновок експертизи № 229 від 06.02.2020 складено на підставі пропозицій позивача, а не пропозицій усіх потенційних постачальників означеного товару.

Висновок судово-економічної експертизи № 229 від 06.02.2020, який надано позивачем на обґрунтування позовних вимог, не може підтверджувати наявності чи відсутності усіх елементів складу господарського правопорушення, оскільки виключні повноваження щодо визначення складу збитків належить суду.

Крім того, проведення ревізійних дій (визначення експертами-економістами будь-яких економічних показників без попереднього проведення документальних перевірок фінансово-господарської діяльності суб`єктом контролю) не належить до завдань економічної експертизи.

Також суд звертає увагу сторін на те, що експерту, яким було складено висновок № 229 від 06.02.2020, позивачем було надано конкретний перелік документів, у зв`язку з чим такий висновок ґрунтується виключно на відомостях, які відображено в таких документах, тобто визначених самим позивачем, у зв`язку з чим експерт був позбавлений можливості використати будь-які інші документи, які необхідні для проведення експертизи.

Усі інші твердження та доводи позивача та відповідача не спростовують вищевикладених висновків суду.

Разом із тим, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та відповідача, які викладені останніми у позовній заяві, відзиві на позов, відповіді на відзив та їх відображення у судовому рішенні, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відтак, суд вирішив відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 1 131 306,47 грн грошових коштів.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 237-239, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Шинкар Агро" (19935, Черкаська обл., Чорнобаївський район, с. Ворониці, вул. Назаренка, 28; ідентифікаційний код 35784883) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЦУ Україна" (08325, Київська обл., Бориспільський район, с. Щасливе, вул. Леніна, буд. 20-Г; ідентифікаційний код 36108336) про стягнення 1 131 306, 47 грн відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Київської області до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 16.07.2020.

Суддя П.В.Горбасенко