ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2020м. ДніпроСправа № 904/5703/19

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., за участю секретаря судового засідання Барабанова Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерлінк» м. Полтава

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич» с. Виводове Томаківського району Дніпропетровської області

про стягнення збитків в розмірі 377599грн.87коп., 3% річних в розмірі 2824грн., суми інфляційної складової в розмірі 4156грн.18коп.

Представники:

від позивача: Буряк Д. М., ордер ПТ №168015 від 12.02.2020, адвокат;

від відповідача: Кузьмінов Д. В., ордер ЗП №107275 від 09.01.2020, адвокат;

вільний слухач: ОСОБА_2.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерлінк» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич» з позовом про стягнення збитків в розмірі 377599грн.87коп., 3% річних в розмірі 2824грн., інфляційної складової в розмірі 4156грн.18коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу №-22/07/001 від 22.07.2019 щодо поставки якісного товару, виникнення у позивача права вимагати повернення різниці між сплаченою сумою за товар та реальною ціною за поставлену некондиційну гірчицю, відмову відповідача відшкодувати завдані збитки.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення 3%річних в розмірі 2824грн. за період з 28.08.2019 по 27.11.2019 та суму інфляційної складової в розмірі 4156грн.18коп. за серпень-жовтень 2019.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.01.2020.

Відповідач 09.01.2020 подав до суду відзив на позовну заяву з викладеним у ньому клопотанням про поновлення Товариству з обмеженою відповідальністю «Славутич» строку для подання відзиву.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на подання відзиву відповідач зазначив, що отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 17.12.2019. Отже, останній день строку для подання відзиву припадає на 01.01.2020, у зв`язку з чим згідно зі ст. 116 Господарського процесуального кодексу України продовжується до наступного робочого дня.

Однак, через відсутність у штаті підприємства юриста зі статусом адвоката відповідач не може самостійно здійснювати представництво своїх інтересів в суді. Тому відповідач був вимушений звернутися за професійною правовою допомогою, уклавши договір про надання правової допомоги з адвокатським об`єднанням «Юридична практика» тільки 08.01.2020.

У наданому відзиві на позовну заяву відповідач не визнає позовних вимог, оскільки договір купівлі-продажу №22/07/001 від 22.07.2019 зі сторони відповідача підписаний не був, а його зміст надісланий відповідачу факсом, що видно із самого договору.

За твердженням відповідача, угода із продажу товару була досягнута лише щодо основних умов, зокрема щодо ціни та кількості.

У зв`язку з тим, що позивачем не доведено продаж відповідачем неякісного товару, позивач своєчасно не вчинив дій щодо повідомлення відповідача про претензії по якості товару, а також не повернув товар продавцю, відповідач вважає, що позов не може бути задоволений.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2020 задоволено клопотання відповідача та поновлено строк для надання відзиву, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів і відкладене підготовче засідання на 28.01.2020.

У письмових поясненнях, наданих до суду 24.01.2020, позивач виклав обставини укладення договору купівлі-продажу гірчиці.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2020 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерлінк» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Оголошено перерву у підготовчому засіданні до 12.02.2020.

На адресу суду 06.02.2020 надійшло клопотання позивача про виклик в судове засідання для допиту в якості свідків - водія ТОВ "Іліман" ОСОБА_1 ; водія ТОВ "Іліман" ОСОБА_3. ; техніка - лаборанта ТОВ "Джіюсі" ОСОБА_10 ; провідного менеджера ТОВ "Інтерлінк" ОСОБА_4 ; завідувача складом ОСОБА_11.; юрисконсульта ТОВ "Інтерлінк" ОСОБА_2.; менеджера ТОВ "Інтерлінк" ОСОБА_12.; комерційного директора ТОВ "Інтерлінк" ОСОБА_13

За твердженням позивача, вказані особи можуть підтвердити: факт часткового завантаження товару 26.07.2019; факт отримання неякісного товару; надати пояснення, яким чином відбиралися зразки проб товару; факт того, що ОСОБА_5 був обізнаний про поставлений ним неякісний товар.

Відповідач заперечував проти задоволення вказаного клопотання.

Також позивачем було надано клопотання про проведення огляду веб-сайту (сторінки) поштового сервісу zoho mail (поштова скринька: ІНФОРМАЦІЯ_1) на сайті www.zoho.com в частині наявності договору №22/07/001 від 22.07.2019, підписаного ОСОБА_6 та скріпленим печаткою ТОВ "Славутич", листів від 02 та 09 серпня 2019, адресованих ТОВ "Славутич", а також огляд безкоштовної програми - месенджера "Viber" через Інтернет - підключення телефону ОСОБА_7 та телефону ОСОБА_8 .

При цьому, до відповіді на відзив позивач долучив, поряд з іншими документами, сканкопію архіву електронної пошти ТОВ "Інтерлінк" та роздруківки повідомлень з програми - месенджера "Viber" ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 .

У відповіді на відзив позивач вказав, що твердження відповідача про відсутність договору спростовується змістом рахунків-фактур, що виставлялись відповідачем на адресу позивача; листом відповідача про реквізити ТОВ "Славутич" із зазначенням електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_2» та направленням з цієї адреси електронної пошти на електронну пошту позивача свідоцтва про державну реєстрацію і витягу з реєстру платників податку на додану вартість.

Окрім надсилання листів на електронну пошту відповідача 02.08.2019 та 09.08.2019 позивач також повідомляв відповідача за допомогою програми - месенджера "Viber" про надходження неякісного товару.

Отриманий напередодні укладення договору зразок гірчиці задовольняв вимоги позивача щодо якості товару. Тому дослідження зі встановлення якості цього зразку не проводились.

ТОВ «Інтерлінк» працює 22 роки на ринку виробництва та експортної торгівлі сільськогосподарської продукції. На підприємстві працюють кваліфіковані спеціалісти, які можуть відрізнити якісну продукцію від неякісної без проведення відповідних досліджень. Тому зауваження відповідача щодо неможливості визначити "на око" вологість та засміченість гірчиці позивач відхиляє.

Також позивач зазначає, що визначити запах можливо лише в лабораторних умовах.

Під час усних перемовин після першої поставки товару, який відрізнявся за якістю від отриманого зразка, відповідач самостійно запропонував зменшення вартості гірчиці з 17000грн. до 16900грн. на процент невідповідності при недотриманні показників якості. Це передбачено положеннями пункту 1.2 договору. Таким чином, відповідач визнав невідповідність показників якості товару.

Якісні показники другої та третьої партії товару були близькі до першої. Поставлений товар можливо було привести у відповідність до показників якості зерна, витративши ресурси позивача.

Четверта партія товару відрізнялась за показниками якості від перших трьох партій. Її неможливо було привести у відповідність до встановлених міжнародних стандартів та вимог договору. Тому позивач направив 02.08.2019 на електронну пошту відповідача листа про невідповідність товару показникам якості, припинення приймання товару та повернення коштів.

В телефонній розмові відповідач вказав про неможливість повернення сплачених коштів та пообіцяв поставити наступну партію якісного товару.

Після надходження п`ятої партії товару на склад покупця було виявлено, що товар гірший, ніж попередніх партіях. В телефонній розмові відповідач відмовився повертати кошти за неякісний товар та приймати товар назад. Також відповідач відмовився приїхати та скласти двосторонній акт, направити на дослідження проби товару.

Позивач стверджує про можливість ідентифікувати товар, оскільки було відібрано три зразки масою 2кг (один знаходиться в лабораторії ТОВ "Джіюсі", решта - у позивача).

Товар був розвантажений на складі позивача в біг-беги, зареєстрований в журналі прийому сировини ТОВ «Інтерлінк» за №9090819.

Також позивач заявив клопотання про поновлення строку подання доказів та залучення до матеріалів справи доказів. У своєму клопотанні позивач просить - встановити додатковий строк для надання доказів, долучити до матеріалів справи докази згідно переліку.

В судовому засіданні від 12.02.2020 представник позивача надав усні пояснення, згідно яких він просить поновити строк для надання доказів. Відповідач зазначив, що залишає розгляд вказаного клопотання на розсуд суду.

З огляду на наведене, суд задовольняє вказане клопотання позивача.

На електронну адресу суду 12.02.2020 надійшло клопотання позивача про подання доказів та клопотання про призначення експертизи. Судом встановлено, оскільки надіслані позивачем електронною поштою клопотання не містять електронного цифрового підпису, отже не належать до офіційних документів. У судовому засіданні від 12.02.2020 представник позивача оголосив вказані клопотання в усній формі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.02.2020 у задоволенні клопотання позивача про виклик свідків відмовлено у зв`язку із відсутністю для цього правових підстав. Цією ж ухвалою оголошено перерву у підготовчому засіданні до 24.02.2020, задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерлінк» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Проведення відеоконференції доручено Господарському суду Полтавської області.

На адресу суду 13.02.2020 надійшли клопотання позивача про:

- долучення до матеріалів справи копій листа позивача від 07.02.2020 та протоколу випробувань №615-20 від 10.02.2020, складеного Випробувальною лабораторією Полтавської обласної філії Державного підприємства "Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції";

- про призначення судової економічної експертизи, проведення якої позивач просить доручити Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. На вирішення експертів позивач просить поставити питання - чи підтверджується документально розрахунок збитків, отриманих ТОВ "Інтерлінк" внаслідок поставки неякісного зерна гірчиці в кількості 32т 09.08.2019 від ТОВ "Славутич" за договором №-22/07/001 від 22.07.2019.

У письмових запереченнях, які надішли до суду 21.02.2020, відповідач вказав, що текст договору був отриманий факсом в день завантаження першої машини та оплати позивачем вартості партії.

Відповідач вказує, що не визнає факт підписання договору з боку ТОВ «Славутич». Фактично сторонами узгоджено умови купівлі-продажу гірчиці лише відносно кількості та вартості товару.

Доводи позивача про листування між сторонами не підтверджує змісту та умов наданого позивачем договору. Лише констатує наявність ділових зв`язків, що відповідачем не заперечується. Але жоден з наданих позивачем листів не свідчить про згоду сторін на укладення наданого позивачем договору.

З наданих позивачем даних про листування неможливо ідентифікувати абонентів. Це виключає можливість стверджувати про належне повідомлення про претензію. Крім того листування не містить будь-яких вимог, тому не може бути розцінене як пред`явлення претензії.

Відповідач стверджує, що ТОВ «Славутич» не отримувало листів з повідомленням про поставку неякісної гірчиці, тому до отримання претензії №233 від 15.08.2019 відповідач не знав та не міг знати про вимоги позивача.

Відповідач заперечує поставку неякісної гірчиці та не визнає факт продажу гірчиці з недоліками. Позивач склав акт невідповідності якості товару та відбору зразків №09/08-2 від 09.08.2019 в односторонньому порядку. Залученні до складання акту особи, на думку відповідача, не можна розцінювати як об`єктивні та неупереджені. За відсутності факту повідомлення та запрошення на фіксацію недоліків товару постачальника неможливо встановити відповідність або не відповідність якості товару поставки.

Також відповідач надав до суду 24.02.2020 письмові заперечення щодо клопотань позивача про долучення доказів та призначення експертизи.

Відповідач наполягає на тому, що на даний момент відсутня можливість достовірно стверджувати, що гірчиця, яку позивач визначає як куплену у відповідача, дійсно є такою.

До пред`явлення позову позивач направляв на адресу відповідача претензії, які залишені відповідачем без задоволення. Відповідач не визнавав доводи і вимоги позивача ще до пред`явлення позову, тому є безпідставними твердження позивача про те, що необхідність проведення дослідження підприємство дізналось лише після отримання відзиву.

На думку відповідача, позивач намагається експертним шляхом встановити наявність документального підтвердження розрахованого ним розміру завданих збитків. В основу висновку експерта позивач просить покласти акт одноосібної фіксації якості поставленої гірчиці, який відповідач вважає недостовірним доказом.

Відповідач наполягає на тому, що відсутня об`єктивна необхідність призначення експертизи. Враховуючи завдання, яке позивач вважає за необхідне поставити перед експертом, беручи до уваги обставини справи та зібрані докази, відповідач просить відмовити в задоволенні клопотання позивача про призначення судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.02.2020 відкладено підготовче засідання на 05.03.2020.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.03.2020 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про призначення судової експертизи, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 12.03.2020.

Відповідач подав до суду 12.03.2020 заяву про понесені судові витрати в порядку ч. 8 ст. 129 та ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України. У вказаній заяві відповідач просить прийняти рішення про розподіл понесених ним у справі судових витрат на професійну правничу допомогу на підставі окремо поданої заяви про стягнення судових витрат в порядку ст.ст. 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України шляхом ухвалення додаткового рішення. У заяві відповідачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які він поніс у зв`язку з розглядом справи, на суму 32500грн. та судових витрат, які очікує понести, - на суму 5000грн.

В судовому засіданні від 12.03.2020 оголошено перерву до 02.04.2020, про що судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу, зміст якої занесено до протоколу судового засідання від 12.03.2020.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" №211 від 11.03.2020 (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України №215 від 16.03.2020, №239 від 25.03.2020, №241 від 29.03.2020, №242 від 20.03.2020, №255 від 02.04.2020, №262 від 08.04.2020) та відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 на усій території України з 12 березня до 24 квітня 2020 було встановлено карантин.

З огляду на вказані обставини розгляд справи відкладався ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2020 до 15.04.2020 та ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.04.2020 до 05.05.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України №291 від 22.04.2020 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" строк дії всіх карантинних обмежень, установлених постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19" (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №262 від 08.04.2020), було подовжено до 11.05.2020.

Пунктом 4 розділу 10 Господарського процесуального кодексу України передбачено продовження процесуальних строків на час карантину.

У зв`язку з цим розгляд справи ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2020 відкладався до 02.06.2020.

Від позивача 28.05.2020 на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи. Вказана заява обґрунтована неможливістю представника - адвоката Буряка Д.М. бути присутнім у судовому засіданні по справі №904/5703/19, призначеному на 02.06.2020, через зайнятість в інших судових процесах, засідання в яких також призначені на 02.06.2020 у м. Полтава. Тому позивач просить призначити розгляд справи на іншу дату.

З огляду на подане клопотання позивача ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області розгляд справи відкладений д о 07.07.2020.

В судовому засіданні від 07.07.2020 було досліджено електронні докази.

До виступу у судових дебатах 07.07.2020 позивачем було долучено копію попередньої калькуляції виробництва технічної олії гірчичної, затвердженої ТОВ «Інтерлінк», та скріншоти оголошень з пропозиціями продажу олії гірчичної з сайтів prom.ua, obyava.ua.

Враховуючи приписи частин 8, 9 статті 80 Господарського процесуального кодексу України суд не приймає вказані документи в якості доказів через порушення позивачем строків їх надання до суду та відсутністю доказів направлення вказаних доказів на адресу відповідача.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення учасників справи, суд установив таке.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Інтерлінк» наполягало на укладенні між сторонами договору купівлі-продажу №-22/07/001 від 22.07.2019 (далі - договір), згідно якого ТОВ «Славутич» (далі - постачальник) зобов`язується поставити, а ТОВ «Інтерлінк» (далі - покупець) прийняти та сплатити в порядку та на умовах, визначених цим договором, гірчицю білу врожаю 2019року у кількості та за ціною згідно з умовами договору.

В пункті 1.2 договору вказано, що товар повинен відповідати таким показникам якості: вологість - не більше ніж 8%, засміченість - не більше 2%, не заражений карантинними шкідниками та бур`янами, без сторонніх запахів, без амброзії, без ГМО. Перевірка товару відбувається під час прийняття товару на складі покупця згідно сертифікації ISO 22000:2005.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що у разі поставки неякісного товару або не поставки товару покупець має право вимагати від продавця повернення перерахованих коштів.

Пунктами 2.1 - 2.3 договору передбачено, що кількість товару становить 200±10%тон. Перша партія (машина) товару вважається пробною. Ціна товару складає 17000грн. за 1тону (з ПДВ) при дотриманні пункту 1.2 договору. При недотриманні показників якості пункту 1.2 договору проводиться коригування ціни на процент невідповідності.

Згідно з пунктом 8.2 договору якщо якість товару не відповідає отриманому зразку, покупець залишає за собою право на неприйняття товару. При цьому усі витрати, пов`язані з транспортуванням сплачує постачальник.

Відповідно до пункту 6.2 договору оплата товару здійснюється на умовах: 95% за фактом завантаження товару, 5% за фактом доставки товару на склад покупця та перевірки якісних показників товару.

Пунктом 9.3 договору встановлено, що вважається дійсною проставлена печатка на переданому факсом договорі.

Відповідач наполягає на тому, що не підписував договір купівлі-продажу №-22/07/001 від 22.07.2019, та стверджує, що між сторонами було досягнуто згоди лише щодо основних умов, зокрема, відносно ціни та кількості. Усі інші умови договору були надіслані відповідачу в день завантаження першої партії товару.

Позивач пояснював, що за досягнутою між сторонами усною домовленістю 22.07.2019 на електронну поштову скриньку ТОВ «Славутич» ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено сканований текст договору купівлі-продажу №-22/07/001 від 22.07.2019, підписаний директором ТОВ «Інтерлінк» та засвідчений печаткою.

В той же день, на електронну поштову скриньку ТОВ «Інтерлінк» ІНФОРМАЦІЯ_1 з електронної поштової скриньки ТОВ «Славутич» ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов сканований договір купівлі-продажу №-22/07/001 від 22.07.2019 з підписом директора ТОВ «Славутич» та засвідчений печаткою товариства.

Така саме адреса електронної поштової скриньки була зазначена серед реквізитів ТОВ «Славутич» в договорі №-22/07/001 від 22.07.2019.

На підтвердження таких обставин позивач долучив скріншоти (знімки з екрану комп`ютера) архіву електронної поштової скриньки ТОВ «Інтерлінк». З огляду на положення статті 96 Господарського процесуального кодексу України електронними доказами є інформація в електронному (цифровому) вигляді, яка містить дані про обставини справи, які подаються суду на електронних пристроях. Процесуальні норми дозволяють подання таких доказів у паперових копіях, засвідчених у передбачений законодавством спосіб, проте обов`язком сторони, яка подає ці докази у паперовому вигляді, є доведення існування цих доказів в електронній формі.

В судовому засіданні від 07.07.2020 судом було оглянуто веб-сайту (сторінку) поштового сервісу zoho mail (поштова скринька: ІНФОРМАЦІЯ_1) на сайті www.zoho.com та встановлено наявність сканованої копії договору купівлі-продажу №22/07/001 від 22.07.2019, підписаного та скріпленого печаткою ТОВ «Славутич», направленого на електронну поштову скриньку ТОВ «Інтерлінк» ІНФОРМАЦІЯ_1 з електронної поштової скриньки ТОВ «Славутич» ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (пункти 1, 2 статті 205 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджено існування укладеного між сторонами договору купівлі-продажу №-22/07/001 від 22.07.2019.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України та статтею 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 Цивільного кодексу України).

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У відповідності до статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Позивач зазначає, що платіжними дорученнями №926 від 26.07.2019 та №947 від 08.08.2019 було сплачено 540799грн.87коп. за п`яту партію товару в кількості 32тони. При цьому, раніше сторонами було досягнуто усної домовленості про зниження вартості товару до 16900грн. за 1тону на підставі положень пункту 2.3 договору у зв`язку з невідповідністю попередніх партій товару за показниками вологості, засміченості.

Відповідач не оспорював ані факт повної сплати поставленого товару, ані досягнення усної домовленості сторонами щодо зниження вартості товару до 16900грн. за 1тону.

Згідно товарно-транспортної накладної №229345 від 08.08.2019 відповідачем було завантажено товар - гірчицю білу, врожаю 2019 в кількості 32т до автомобілю DAF НОМЕР_1 . Перевізником вказано ТОВ «Іліман», з яким позивачем укладений договір на транспортно-експедиційні послуги №190719 від 19.07.2019).

Додатково слід зазначити, що у видатковій накладній №В-00000152 від 08.08.2019, складеній ТОВ «Славутич» на вказану партію товару, підставою зазначено договір №22/07/001 від 22.07.2019.

Позивач стверджує, що доставлений товар (гірчиця біла, врожаю 2019) не відповідав показникам якості товару, передбаченим пунктом 1.2 договору, оскільки мав невластивий запах. Тому на підставі пункту 8.2 договору направив на електронну поштову скриньку ТОВ «Славутич» лист №09/08/01 від 09.08.2019 з вимогою про повернення попередню оплату в розмірі 540799грн.87коп. та оплату за транспортування в розмірі 15360грн.

Також на адресу відповідача направлялась претензія №233 від 15.08.2019 про повернення 800431грн.75коп. (збитки, завдані приведенням у відповідність поставлених партій товару відповідним показникам якості, та попередня оплата разом з транспортними витратами).

У відповіді від 27.08.2019 на вказану претензію відповідач не визнав вимогу про повернення коштів та вказав про відсутність такого обов`язку у зв`язку з проведеним коригуванням вартості товару на підставі пункту 2.3 договору.

Посилання відповідача у відповіді на претензію на положення пункту 2.3 договору свідчить про визнання відповідачем факту укладання між сторонами договору купівлі-продажу №-22/07/001 від 22.07.2019.

В претензії №315 від 21.10.2019 позивач наполягав на поверненні відповідачем суми в розмірі 377599грн.87коп. (різниці між сплаченою сумою за поставлений товар від 08.08.2019 та реальною ціною цієї партії товару). Вказана претензія була отримана відповідачем 25.10.2019 та залишена без реагування.

Позивач наполягає на стягненні збитків в розмірі 377599грн.87коп., заподіяних поставкою некондиційної гірчиці. Вказана сума визначена товариством як різниця між сплаченою сумою за товар (540799грн.87коп.) та середньою ціною на некондиційну гірчицю білу врожаю 2019 за 1тону станом на липень - серпень 2019 (5100грн.х32т=163200грн.)

На підтвердження розміру збитків позивач долучив довідку за підписом директора ТОВ «Інтерлінк» про те, що згідно моніторингу цін в період закупки за договором №-22/07/001 від 22.07.2019 станом на липень - серпень 2019 року середня ціна на некондиційну гірчицю білу врожаю 2019 становила 5100грн. за 1т. Інших документів, які підтверджують виконаний розрахунок збитків, позивач не надав.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, передбаченої статтею 224 Господарського кодексу України, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправність діяння боржника, тобто поведінка боржника має порушувати як приписи законодавства так і умови договору; 2) наявність збитків та їх розміру; 3) причинного зв`язку між порушенням стороною зобов`язання, що випливає з договору, та збитками; 4) наявність вини порушника зобов`язання, тобто особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність лише за наявності вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Виходячи з наведеного, та в силу ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків і докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань і заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань.

Згідно зі статтею 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Статтею 675 Цивільного кодексу України встановлено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Статтею 688 Цивільного кодексу України на покупця покладено обов`язок повідомити продавця про порушення умов договору щодо кількості, асортименту, якості, комплектності товару в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Згідно із частинами 1, 2 статті 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Стверджуючи про протиправну поведінку відповідача та невідповідність поставленої партії товару вимогам пункту 1.2 договору, позивач посилається на акт про виявлення невідповідності якості товару та відбору зразків (проб) №09/08-2 від 09.08.2019, посвідчення про якість зерна №083570, протокол випробувань №615-20 від 10.02.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, акт про виявлення невідповідності якості товару та відбору зразків (проб) №09/08-2 від 09.08.2019 (далі - акт №09/08-2 від 09.08.2019) складений за участю провідного менеджеру ТОВ «Інтерлінк» ОСОБА_4., завідувачем складом ФОП Долженко Р.А. ОСОБА_9 , техніком-лаборантом лабораторії дослідження якості зерна ТОВ «Джіюсі» ОСОБА_10 та в присутності водія ОСОБА_1 ТОВ «Іліман».

В акті зазначено про поставлення партії товару згідно товарно-транспортної накладної №229345 від 08.08.2019; фактично надійшов товар - просо в кількості 32т; в процесі приймання-передачі товару виявлено, що якість товару при зовнішньому вигляді не відповідає показникам якості, визначеним у договорі №-22/07/001 від 22.07.2019, за вологістю та засміченістю.

Під час розгляду справи представник позивача надав усні пояснення про допущення в акті №09/08-2 від 09.08.2019 помилки у найменуванні товару, що фактично надійшов на склад ТОВ «Інтерлінк». Замість насіння гірчиці було помилково зазначено просо.

Згідно цього акту техніком-лаборантом ОСОБА_10 відібрано 3 проби вагою 2кг кожна гірчиці білої з автомобілю DAF НОМЕР_2/ НОМЕР_3 , що надійшла 09.08.2019 до складу ТОВ «Інтерлінк» згідно товарно-транспортної накладної №229345 від 08.08.2019, для проведення випробувань в акредитованій лабораторії ТОВ «Джіюсі».

Як вже зазначалось раніше, відповідно до пункту 1.2 договору сторонами були узгоджені наступні показники якості насіння гірчиці: вологість - не більше ніж 8%, засміченість - не більше 2%, не заражений карантинними шкідниками та бур`янами, без сторонніх запахів, без амброзії, без ГМО.

В посвідченні про якість зерна №083576 від 12.08.2019, підписаному техніком-лаборантом ОСОБА_10 , вказано про: вологість 7,90%, наявність затхлого, кислого запаху відібраної проби, наявність сміттєвої домішки в розмірі 2%, олійної домішки в розмірі 7,24% (биті - 0,64; пошкоджені - 6,0; давлені - 0,60). У посвідченні наведений висновок про невідповідність проби вимогам ДСТУ 7694:2015 за показниками запаху та олійної домішки.

Протокол випробувань №615-20 від 10.02.2020 був складений Випробувальною лабораторією Полтавської обласної філії Державного підприємства «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції» на замовлення ТОВ «Інтерлінк».

Як визначено в протоколі, досліджувався наданий замовником зразок насіння гірчиці рік врожаю 2019, масою 2кг, запакований, комісійно опечатаний в поліетиленовий пакет, забезпечений етикеткою. За результатами дослідження цього зразка був зроблений висновок про його невідповідність показникам якості за запахом та олійної домішки (9,2 замість 6,0) вимогам ДСТУ 7654:2015.

Таким чином, твердження в акті №09/08-2 від 09.08.2019 про недотримання узгоджених в договорі показників якості товару щодо вологості та засміченості, не знайшли свого підтвердження за результатами проведених досліджень.

У примітці до протоколу вказано, що при відборі та оформленні зразків(а) (проб) у встановленому порядку, уповноваженим аудитором із сертифікації (агрономом-інспектором) результат випробувань стосується партії, від якої було здійснено відбір. Якщо відбір зразків(а) (проб) здійснив та оформив замовник послуг самостійно, за таких умов результат випробувань стосується виключно зразка, наданого на аналіз.

Згідно з постановою Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» №1545-XII від 12.09.1991 до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Відповідно до пункту 8.1 розділу 8 Національного стандарту України «Насіння гірчиці. Технічні умови ДСТУ 7694:2016», який поширюється на насіння гірчиці, призначене для промислового перероблення, використовування на продовольчі потреби та для експортування, застосовують правила приймання згідно з ГОСТ 10852.

Наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» №57 від 07.03.2019 у зв`язку з прийняттям національних стандартів та надання їх чинності з 01.09.2020 скасовано з цієї ж дати чинність міжнародних стандартів згідно переліку, у тому числі, ГОСТ 10852-86 «Семена масличные. Правила приемки и методы отбора проб». Тобто до 01.09.2020 вказаний міждержавний стандарт є чинним.

Наказом Держспоживстандарту України №162 від 09.06.2006 введено в дію Національний стандарт України «Насіння олійних культур. Методи відбирання проб ДСТУ 4601:2006», який скасовує чинність ГОСТ 10852-86 на території України в частині методів відбирання проб.

Розділом 6 Національного стандарту України «Насіння олійних культур. Методи відбирання проб ДСТУ 4601:2006» передбачено, що час і місце відбирання проб повинні бути узгоджені із зацікавленими сторонами. Відбирають проби із завантаженого вагона та вантажного автомобіля в місці завантажування або розвантажування.

Пунктами 1.1, 1.6, 1.9, 1.11 ГОСТ 10852- 86 «Семена масличные. Правила приемки и методы отбора проб» передбачено, що насіння олійних культур приймають партіями. Під партією розуміється будь-яка кількість насіння однієї олійної культури, однорідна за якістю, призначена для одночасного приймання, відвантаження або зберігання, оформлена одним документом про якість.

Для визначення якості насіння, яке призначене для заготівлі, та перевірки якості насіння, що поставляється, на відповідність вимогам нормативно-технічної документації від кожної партії відбирають середню пробу масою не менш ніж 1кг для дрібнонасінневих культур, виокремлену з об`єднаної проби.

За наявності розбіжностей в оцінці якості насіння, яке призначене для заготівлі, між господарством та заготівельним підприємством здійснюється повторне визначення в присутності здавача.

У випадках, коли стандартами, технічними умовами, основними та особливими умовами поставки, а також іншими обов`язковими для сторін правилами не встановлено інший порядок прийому продукції виробничо - технічного призначення та товарів народного споживання по якості та комплектності, а також тари під продукцією чи товарами, до відносин застосовується Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затверджена Постановою Держарбітражу СРСР №П-7 від 25.04.1966 із внесеними змінами та доповненнями (надалі - Інструкція).

Згідно з пунктами 13, 22, 23, 24 Інструкції приймання продукції по якості здійснюється уповноваженими на те керівником підприємства-одержувача або його заступником компетентними особами. Для участі у прийманні продукції повинні призначатися особи, компетентні (за родом роботи, за освітою, за досвідом трудової діяльності) в питаннях визначення якості належної до приймання продукції. Представнику, уповноваженому на приймання конкретної партії продукції по якості, видається належним чином оформлена разова довіреність, підписана керівником або його заступником та засвідчена печаткою підприємства. Особи, які призначаються для участі у прийманні продукції, повинні бути ознайомлені з даною Інструкцією, відповідними стандартами тощо.

Відповідно до пункту 16 Інструкції при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що поступила, тари чи упаковки вимогам стандартів, технічних умов, креслень, зразків (еталонів), договору чи даним, зазначеним на маркуванні чи супровідних документах, які засвідчують якість продукції, одержувач призупиняє подальший прийом продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при її прийомі дефектів.

Отримувач також зобов`язаний викликати для участі в отриманні продукції та складанні двостороннього акту представника немісцевого виробника (відправника), якщо це передбачено основними чи особливими умовами поставки, іншими обов`язковими правилами чи в договорі.

З огляду на положення ГОСТ 10852-86 та Національного стандарту України «Насіння олійних культур. Методи відбирання проб ДСТУ 4601:2006», участь в отриманні продукції та складанні двостороннього акту представника немісцевого виробника (відправника) є обов`язковою.

Пунктом 17 Інструкції визначено, що в повідомленні про виклик направленому виробнику (відправнику) повинно бути вказано: а) найменування продукції, дата та номер рахунку чи номер транспортного документа, якщо до моменту отримання повідомлення рахунок не отримано; б) недоліки, що виявлені в продукції; в) час, на який призначено прийом продукції по якості чи комплектності; г) кількість продукції неналежної якості.

Згідно пункту 18 Інструкції повідомлення про виклик представника виробника (відправника) повинно бути направлено (передано) йому телеграфом (по телефону) не пізніше 24 годин, а відносно продукції, що швидко псується негайно після виявлення невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, тари чи упаковки визначеним вимогам, якщо інші строки не визначені основними чи особливими умовами поставки, іншими обов`язковими для сторін правилами чи договором.

Пунктом 19 Інструкції передбачено, що немісцевий виробник (відправник) зобов`язаний не пізніше ніж на наступний день після отримання виклику отримувача повідомити телеграмою чи телефонограмою чи буде направлений представник для участі в перевірці якості продукції. Неотримання відповіді на виклик в визначений строк дає право отримувачу здійснити прийом продукції до закінчення встановленого строку явки представника виробника (відправника). Представник немісцевого виробника (відправника) зобов`язаний з`явитись не пізніше ніж в триденний строк після отримання виклику, не враховуючи часу, необхідного для проїзду, якщо інший строк не передбачений в основних чи особливих умовах поставки, інших обов`язкових правилах чи договорі.

Згідно з пунктом 20 Інструкції у разі неявки представника виробника (відправника) на виклик отримувача (покупця) у визначений строк і у випадках, коли виклик представника немісцевого виробника (відправника) не є обов`язковим, перевірка якості продукції проводиться представником відповідної галузі інспекції з якості продукції, а перевірка якості товару експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції по якості.

За відсутності відповідної інспекції з якості або бюро товарних експертиз в місті знаходження одержувача (покупця), у випадку їх відмови направити представника або у разі неявки його на виклик одержувача (покупця) перевірка здійснюється: а) за участю повноважного представника іншого підприємства (організації) направленого керівником або заступником керівника цього підприємства (організації) або б) за участі компетентного представника громадськості підприємства-одержувача, призначеного керівником або заступником керівника підприємства з кола осіб, затверджених рішенням місцевої профспілки цього підприємства або в) в односторонньому порядку підприємством-одержувачем, якщо виробник (відправник) надав на це згоду.

Слід зазначити, що відповідно до пункту 4 Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженого наказом Мінагрополітики України №209 від 12.04.2017 (зареєстрований: Мін`юст України, 13.05.2017 за №604/30472) Головне управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики, зокрема, у сфері насінництва та розсадництва здійснює нагляд (контроль) за діяльністю суб`єктів усіх форм власності і господарювання у сфері насінництва та розсадництва (включаючи лісове, квітково-декоративне насінництво та розсадництво, насінництво картоплі, овочевих, баштанних, плодових і горіхоплідних культур та розсадництво плодових, ягідних, горіхоплідних культур, винограду та хмелю), садівництва та лісових насаджень, які займаються виробництвом, заготівлею, обробкою, розмноженням, зберіганням, реалізацією і використанням насіння та садивного матеріалу рослин, а також за умовами вирощування садивного матеріалу, заготівлею, обробкою, розмноженням, зберіганням, реалізацією та використанням насіння і садивного матеріалу; дотриманням технології виробництва на етапах вирощування, збирання і післязбиральної обробки насіння і садивного матеріалу.

Пунктами 26 - 28 Інструкції передбачено, що у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами передбачений для визначення якості відбір зразків (проб), особи, що брали участь у прийманні продукції по якості, повинні відібрати зразки (проби) даної продукції.

Відбір проб проводиться у точній відповідності до вимог нормативних актів. Про відбір зразків (проб) складається акт, який підписується всіма особами. Із відібраних зразків (проб) один залишається в одержувача, другий - надсилається виробнику (відправнику).

В усіх випадках, коли це передбачено стандартами, іншими обов`язковими правилами, договором відбираються додаткові зразки (проби) для аналізу чи лабораторних досліджень.

В акті відбору зразків (проб) робиться відмітка про передачу їх на аналіз чи дослідження. Зразки (проби) зберігаються одержувачем та виробником (відправником) до вирішення спору щодо якості продукції.

У відповідності до пункту 29 Інструкції за результатами приймання продукції по якості та комплектності за участю представників вказаних у пунктах 19 та 20 Інструкції складається акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції.

В акті про фактичну якість і комплектність одержаної продукції згідно пункту 29 Інструкції має бути вказано найменування одержувача продукції та його адреса, номер та дата акту, місце прийому продукції, час початку та закінчення прийому продукції, прізвища та ініціали осіб, які приймали участь в прийомі продукції по якості і в складенні акту, найменування та адреса виробника, дата та номер телефонограми чи телеграми про виклик представника виробника, стан тари і упаковки на момент огляду продукції, кількість некомплектної продукції та інші дані, зазначені у цьому пункті, а також висновок про характер виявлених дефектів в продукції та причина їх виникнення.

Згідно пункту 30 Інструкції акт підписується усіма особами, які приймали участь в перевірці якості та комплектності продукції. Особа, що не погоджується із змістом акту, зобов`язана підписати його з відміткою про не погодження та викласти свою думку.

Відповідно до статей 76 - 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріали справи не містять доказів запрошення позивачем відповідача до участі в проведенні процедури перевірки якості насіння гірчиці та його відмови від участі в перевірці.

Доказів перевірки поставленого товару представником відповідної галузі інспекції по якості продукції, експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції по якості тощо, за результатами якої складається акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції матеріали справи не містять.

Позивачем не надано доказів наявності підстав для складання акту №09/08-2 від 09.08.2019 за відсутності повноважного представника відповідної галузі інспекції по якості продукції, експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції по якості тощо, що наведені в пункті 20 Інструкції.

Тому суд не приймає в якості належного та допустимого доказу акт про виявлення невідповідності якості товару та відбору зразків (проб) №09/08-2 від 09.08.2019. Оскільки позивачем не були дотримані вимоги чинного законодавства щодо проведення процедури перевірки якості насіння гірчиці та відбору проб, відображені у посвідченні про якість зерна №083570 та протоколі випробувань №615-20 від 10.02.2020 результати досліджень судом також не приймаються як належні.

Наявні роздруківки з мобільного додатку «Viber», що містяться в матеріалах справи не є належними та допустимими доказами тверджень позивача, зокрема, через недоведеність листування позивача з уповноваженим представником ТОВ «Славутич». Відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань контактний номер для зв`язку з ТОВ «Славутич» зазначений інший.

Позивачем не підтверджено належними засобами доказування наявність усього складу цивільного правопорушення, необхідного для застосовування такої міри відповідальності як стягнення збитків в розмірі в розмірі 377599грн.87коп. Оскільки суми 3% річних в розмірі 2824грн. та інфляційної складової в розмірі 4156грн.18коп. є додатковими вимогами до основної (стягнення збитків), суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача збитків в розмірі 377599грн.87коп., 3% річних в розмірі 2824грн., суми інфляційної складової в розмірі 4156грн.18коп.

Враховуючи приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Також частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві відповідачем був наведений попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 41514грн.50коп.

У заяві про понесені судові витрати, наданій до суду 12.03.2020, відповідач вказав про понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 32500грн. та визначив розмір (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000грн., які відповідач очікує понести.

В судовому засіданні від 07.07.2020 відповідач заявив про намір подати додаткові докази на підтвердження несення витрат на професійну правничу допомогу протягом 5днів після винесення рішення суду.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі статтею 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Представник відповідача до закінчення судових дебатів зробив заяву про те, що надасть суду додаткові докази витрат відповідача на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Враховуючи викладене, питання щодо розподілу витрат відповідача на професійну правничу допомогу вирішуватиметься в окремому судовому засіданні.

Керуючись нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, постанови Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» №1545-XII від 12.09.1991, Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженої Постановою Держарбітражу СРСР №П-7 від 25.04.1966, статтями 4, 13, 14, 20, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236-238, 240, 241, 242, пунктом 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерлінк» м. Полтава до Товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич» с. Виводове Томаківського району про стягнення збитків в розмірі 377599грн.87коп., 3% річних в розмірі 2824грн., суми інфляційної складової в розмірі 4156грн.18коп. - відмовити.

В судовому засіданні 07.07.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області (з урахуванням приписів пункту 4 розділу Х «Прикінцеві положення» Господарського процесуального кодексу України).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 17.07.2020.

Суддя Р.Г. Новікова