ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" липня 2020 р.м. Одеса Справа № 916/595/20

За позовом: Приватного підприємства «Ліра» (вул. Семена Палія (Дніпропетровська дорога), буд.70, м. Одеса, 65069; )

До відповідача: Фізичної особи - підприємця Шаркової Наталії Робертівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Луцюк Р.П.

Представники сторін:

Від позивача: Гусельщикова М.А.- на підставі ордеру серія ОД №542543 від 23.03.2020р., Дацька Л.А. - директор;

Від відповідача: Шаркова Н.Р. - згідно паспорту серії КМ №205594 від 20.02.2004р.

В засіданні брали участь:

Від позивача: Гусельщикова М.А.- на підставі ордеру серія ОД №542543 від 23.03.2020р;

Від відповідача: Шаркова Н.Р. - згідно паспорту серії КМ №205594 від 20.02.2004р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Приватне підприємство (далі - ПП) «Ліра», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) Шаркової Наталії Робертівни про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 17 000 грн. 00 коп. та відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1 256 грн. 99 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.03.2020р. залишено позовну заяву без руху та встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви. 23 березня 2020р. до суду надійшло клопотання позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.03.2020р. відкрито провадження у справі № 916/595/20. Прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи ухвалено здійснювати без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

15 квітня 2020р. до суду від ФОП Шаркової Наталії Робертівни надійшло клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін та продовження строку на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 16.04.2020р. ухвалено справу №916/595/20 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи по суті призначено на 05.05.2020р.

17 квітня 2020р. до суду надійшла заява ПП «Ліра» про відвід судді Рога Н.В. від розгляду справи №916/595/20. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.04.2020р. визнано заяву ПП «Ліра» про відвід судді Рога Н.В. від розгляду справи №916/595/20 необґрунтованою, передано вирішення питання про відвід судді Рога Н.В. від розгляду справи №916/595/20 на розгляд судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області (суддя Малярчук І.А.) від 22.04.2020р. відмовлено у задоволенні заяви ПП «Ліра» про відвід судді Рога Н.В. від розгляду справи №916/595/20.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.05.2020р. відкладено розгляд справи по суті на 21.05.2020р. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.05.2020р. відкладено судове засідання по суті на 29.05.2020р.Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.05.2020р. відкладено судове засідання по суті на 17.06.2020р.

Протокольною ухвалою суду від 17.06.2020р. відкладено судове засідання по розгляду справи по суті на 07.07.2020р. Протокольною ухвалою суду від 07.07.2020р. відкладено судове засідання по розгляду справи по суті на 09.07.2020р.

Позивач підтримує позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та поясненнях, що надійшли до суду 17.06.2020р., 01.07.2020р..

Відповідач заперечує проти позову з підстав викладених у письмових поясненнях по суті спору, що надійшли до суду 17.06.2020р., 01.07.2020р., 09.07.2020р.

Позивач у справі зазначив, що з метою отримання правової допомоги ПП «Ліра» директором підприємства Дацькою Л.А. було сплачено на поточний рахунок відповідача - ФОП Шаркової Н.Р. грошові кошти у розмірі 17 000грн., з яких 10 000грн. відповідно до квитанції приходного касового ордеру №19 від 01.03.2017р. та 7 000грн. відповідно до квитанції приходного касового ордеру №20 від 02.03.2017р.

Однак, станом на дату звернення до суду з позовом договір про надання правової допомоги між ФОП Шарковою Н.Р. та ПП «Ліра» не укладався та правової допомоги позивачу надано не було.

Ненадання ФОП Шарковою Н.Р. правової допомоги позивач вважає порушенням його прав та охоронюваних інтересів, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом та просить суд стягнути з ФОП Шаркової Н.Р. безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 17 000 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно, або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набутій або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших: осіб чи наслідком події.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою ст. 11 Цивільного кодексу України.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Отже, як зазначає позивач, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 Цивільного кодексу України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Позивач зазначає, що зважаючи на ту обставин, що договір про надання правової допомоги між ПП «Ліра» та ФОП Шарковою Н.Р. не було оформлено, крім того, між сторонами не було досягнуто згоди з усіх його істотних умов, грошові кошти у розмірі 17 000грн., що були отримані відповідачем внаслідок усного правочину, є безпідставно набутими та підлягають поверненню законному власнику.

Позивач також зазначає, що з метою безпосереднього врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою про повернення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 17 000грн., однак, відповідач, на час звернення з позовом до суду, не повідомив про результати розгляду вимоги, та не задовольнив такі вимоги.

Крім того, позивач посилається на положення ч.2 ст.1214 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними.

Відповідно до ст.536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, позивач дійшов висновку, що ФОП Шаркова Н.Р. повинна сплатити на користь ПП «Ліра» відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1 256 грн. 99 коп. за період з 28.08.2029р. по 28.02.2020р.

В письмових поясненнях позивач зазначає, що надані відповідачем до матеріалів справи заяви свідків, фотоматеріали та скріншоти не можуть прийматися судом до уваги у зв`язку з тим, що відповідачем не додержана форма наданих доказів.

Так, позивач зазначає, що відповідно до п.17 Розділу ХІ ГПК України «Перехідні положення» до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, зокрема: подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі; розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Таке оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи опубліковано 01.12.2018р. в газеті «Голос України» № 229 (6984).

Разом з тим, 01.03.2019р. у періодичному виданні «Голос України» (№ 42 (7048) від 01.03.2019р.) опубліковано повідомлення про відкликання ДСА України оголошення, опублікованого в газеті «Голос України» (№ 229 (6984) від 01.12.2018) щодо створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Визначено, що після публікації цього оголошення зміни, передбачені Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», пов`язані з початком функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи відтер функціонування подання системи, не набувають чинності.

На підставі вищенаведеного, враховуючи той факт, що зазначені докази не були направлені позивачу, суд не може приймати їх до уваги при розгляді справи по суті.

Відповідач заперечує проти позову та зазначає, що ФОП Шаркова Н.Р. з 25.12.2002р. зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця та здійснює підприємницьку діяльність за кедом КВЕД 69.10 Діяльність у сфері права; за кодом КВЕД 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування.

Згідно з наказом Державного комітету статистики України від 23.12.2011 року №396 «Про затвердження Методологічних основ та пояснень до позицій Класифікації видів економічної діяльності» клас за кодом 69.10 «Діяльність у сфері права» включає:

- юридичне представництво інтересів од тієї сторони, що виступає проти іншої сторони в судах або інших судових органах, як особисто членами колегії адвокатів, так і під їх керівництвом: консультаційні послуги та представництво у цивільних справах; консультаційні послуги та представництво в кримінальних справах; консультаційні послуги та представництво в трудових суперечках;

- загальні консультації та складання юридичних документів: свідоцтв про реєстрацію підприємств, статутів підприємств та інших документів, пов`язаних зі створенням підприємств; патентів та авторських прав, підготовку різних юридичних документів, заповітів, доручень тощо;

- діяльність державних та приватних нотаріусів, судових виконавців, третейських суддів, експертів та арбітрів.

З урахуванням зазначеного, а також враховуючи практику застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції, відповідач вважає, що правова допомога - це представництво та захист у судах та інших державних органах України, надання консультацій та роз`яснень з правових питань, усних і письмових довідок щодо законодавства, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру тощо.

Відповідач зазначив, що вперше ОСОБА_1 звернулася до нього за правовою допомогою у 2014 році з питань відшкодування вартості витрат ПП «Ліра», засновником якого вона є, понесених на реконструкцію орендованого підприємством приміщення, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було передано відповідачу для формування правової позиції та консультацій щодо перспектив певний пакет документів. ОСОБА_1 було надано усні правові консультації та роз`яснення, але оплати за них ОСОБА_1 здійснено не було.

У січні-лютому 2017р. ОСОБА_2 знов звернулась до відповідача з питанням щодо перспектив стягнення з орендодавця нежитлового приміщення, яке орендує ПП «Ліра», вартості реконструкції, виконаної ПП «Ліра» та щодо повернення частини орендованого приміщення, яка знаходиться у іншої особи у користуванні. Для вирішення зазначених питань Дацька Л.А. надала відповідачу значний обсяг документів для вивчення. Також, ОСОБА_1 уповноважила ФОП Шаркову Н.Р. ознайомитись з матеріалами орендної справи ПП «Ліра» у Департаменті комунальної власності Одеської міської ради.

Як зазначає відповідач, ОСОБА_1 ним було попереджено про те, що послуги є платними, їх вартість залежить від часу, витраченого на вивчення питань та їх складності. При цьому, як вважає відповідач, звертаючись до відповідача за отриманням послуг правового характеру ОСОБА_1 розуміла або могла розуміти, що метою діяльності відповідача є одержання прибутку.

Відповідач зазначає, що ОСОБА_1 йому було надано значний об`єм документів. Додатково, електронною поштою неодноразово надсилалися сканкопії документів щодо поставлених питань, зокрема, 05.02.2017р., 07.02.2017р., 15.02.2017р., що підтверджується відповідними доказами. Крім того, ОСОБА_1 уповноважила ФОП Шаркову Н.Р. ознайомитися з матеріалами орендної справи ПП «Ліра» в Департаменті комунальної власності Одеської міської ради, у зв`язку з чим відповідачем на свій телефон було зроблено фотокопії багатьох документів з орендної справи.

Відповідач також зауважив, що оскільки йому було передано великий перелік документів для вивчення, а орендна справа ПП «Ліра» формувалась протягом 21 року та містила значний об`єм документів, опрацювання зазначених документів та формування правової позиції з поставлених Дацькою Л.А. питань зайняло значного часу.

Зокрема, відповідач зазначає, що ним протягом лютого 2017р. ОСОБА_1 було надано такі послуги правового характеру: ознайомлення з наданими документами щодо оренди ПП «Ліра» нежитлових приміщень комунальної власності та здійснення ним капітального ремонту та реконструкції орендованих приміщень; вивчення листування між ПП «Ліра» та Департаментом комунальної власності Одеської міської ради протягом всього часу оренди; вивчення матеріалів орендної справи ПП «Ліра»; формування правової позиції з поставлених питань та надання ОСОБА_1 усних консультацій та роз`яснень з правових питань.

Відповідач підтвердив, що 01 березня 2017р. ОСОБА_1 сплатила йому 10 000 грн шляхом внесення готівкових грошових коштів в касу, отримала відповідну квитанцію до прибуткового касового ордеру та усні консультації та роз`яснення з поставлених правових питань. 02 березня 2017р. ОСОБА_1 сплатила відповідачу 7 000 грн шляхом внесення готівкових грошових коштів в касу, отримала відповідну квитанцію до прибуткового касового ордеру та усні консультації та роз`яснення з поставлених правових питань у зв`язку із виникненням додаткових питань.

Після надання консультації щодо поставлених питань відповідач та ОСОБА_1 дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору та щодо укладення договору про надання правничої допомоги в судах України при розгляді позовів ПП «Ліра» до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні орендованими приміщеннями та стягнення вартості невід`ємних поліпшень, зроблених в орендованих приміщеннях за згодою орендодавця, як в тій частині, від якої ПП «Ліра» вже відмовилось, так і в тій частині, яку воно орендувало на той час.

ФОП Шаркова Н.Р. зазначила, що 05 березня 2017р. вона надіслала на електронну адресу ОСОБА_1 проект Договору про надання ПП «Ліра» послуг правового характеру, але в подальшому Дацька Л. А. повідомила ФОП Шаркову Н.Р. про те, що договір про надання ПП «Ліра» послуг правового характеру не буде укладатись, у зв`язку з чим отримала назад документи, які були в опрацюванні відповідача.

В подальшому ОСОБА_1 звернулась до відповідача з вимого про повернення коштів у розмірі 17 000грн., але дійсно, отримала відмову, адже, відповідач вважає, що вчиненими ОСОБА_1 діями щодо передачі відповідачу на вивчення документів, надсилання для вивчення документів на електронну пошту відповідача, наданням повноважень для ознайомлення з матеріалами орендної справи ПП «Ліра», отриманням консультацій та оплатою наданих послуг, а також діями відповідача щодо прийняття документів на вивчення, їх вивчення, надання консультацій та роз`яснень, прийняття коштів у якості оплати за надані послуги, сторони уклали усний договір про надання послуг правового характеру, які і були надані ФОП Шарковою Н.Р. Дацькій Л.А. у повному обсязі.

Відповідач зазначає, що факт надання послуг ОСОБА_1 також підтверджується нотаріально посвідченими заявами свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Відповідач вважає, що правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Так, відповідно до ст.206 Цивільного кодексу України усно можуть вчинятись правочини, які повністю виконуються сторонами в момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

В обґрунтування своє позиції відповідач також зазначає, що відповідно до ст.205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Розглянув матеріали справи, на підставі чинного законодавства України, судом встановлено, що Шаркова Наталія Робертівна з 25.12.2002р. зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця та здійснює підприємницьку діяльність за кедом КВЕД 69.10 Діяльність у сфері права; за кодом КВЕД 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування.

Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

За приписами ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з наказом Державного комітету статистики України від 23.12.2011 року №396 «Про затвердження Методологічних основ та пояснень до позицій Класифікації видів економічної діяльності» клас за кодом 69.10 «Діяльність у сфері права» включає:

- юридичне представництво інтересів однієї сторони, що виступає проти іншої сторони в судах або інших судових органах, як особисто членами колегії адвокатів, так і під їх керівництвом: консультаційні послуги та представництво у цивільних справах; консультаційні послуги та представництво в кримінальних справах; консультаційні послуги та представництво в трудових суперечках;

- загальні консультації та складання юридичних документів: свідоцтв про реєстрацію підприємств, статутів підприємств та інших документів, пов`язаних зі створенням підприємств; патентів та авторських прав, підготовку різних юридичних документів, заповітів, доручень тощо;

- діяльність державних та приватних нотаріусів, судових виконавців, третейських суддів, експертів та арбітрів.

Отже, відповідач у справі - ФОП Шаркова Н.Р. з метою одержання прибутку має право здійснювати діяльність у сфері права, зокрема, у вигляді юридичного представництва інтересів однієї сторони, загальних консультацій та складання юридичних документів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У ст. 174 Господарського кодексу України встановлено, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.205 зазначеного Кодексу правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно ч.1 ст.206 Цивільного кодексу України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

За приписами ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

За матеріалами справи, ОСОБА_1 , яка одночасно є директором ПП «Ліра», звернулася до ФОП Шаркової Н.Р. щодо надання послуг правового характеру у зв`язку з чим вчинила певні дії, а саме: надала певний пакет документів, які стосувалися понесених ПП «Ліра» витрат на капітальний ремонт та реконструкцію орендованого підприємством у Департаменту комунальної власності приміщень, надала повноваження на вчинення відповідних дій щодо вивчення документів та складання правової позиції щодо певних питань.

Згідно наявних у матеріалах справи копій квитанцій до прибуткового касового ордеру №19 від 01.03.2017р. та до прибуткового касового ордеру №20 від 02.03.2017р., ОСОБА_1 надала ФОП Шарковій Н.Р. у якості попередньої оплати за договором про надання послуг правового характеру від 28.02.2017р. 17 000 грн. (10 000 грн 01.03.2017р. та 7 000 грн - 02.03.2017р.), які остання прийняла, проти чого сторони у справі не заперечують.

Отже, з урахуванням вчинених ОСОБА_1 та ФОП Шарковою Н.Р. дій та з тексту зазначених квитанцій вбачається, що 28.02.2017р. між ФОП Шарковою Н.Р. та Дацькою Л.А. було укладено усний правочин - договір про надання послуг правового характеру.

При цьому, з квитанцій не вбачається, що ОСОБА_1 діяла у даному випадку від імені ПП «Ліра». Крім того, матеріалами справи не підтверджено, що грошові кошти у розмірі 17 000 грн ОСОБА_1 , як директор ПП «Ліра», отримала в касі підприємства з метою їх подальшої оплати ФОП Шарковій Н.Р. у якості попередньої оплати за договором про надання послуг правового характеру. Надану позивачем у якості доказу роздруківку податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платків податку, і сум утриманого з них податку по ПП «Ліра» за І квартал 2017р. не можна вважати належним та допустимим доказом того, що ОСОБА_1 , як директор ПП «Ліра», отримала в касі підприємства 01.03.2017р. 10 000 грн. та 02.03.2017р. 7 000 грн., а в подальшому подала звіт щодо використання цих коштів саме у якості попередньої оплати за договором про надання послуг правового характеру з ФОП Шарковою Н.Р. Крім того, зазначений податковий розрахунок є лише роздруківкою, не засвідченою належним чином уповноваженою особою. Докази подачі саме такого розрахунку до ДПІ у Суворовському районі м.Одеси ГУ ДФС в Одеській області позивачем також не надані.

З урахуванням зазначеного, виходячи з матеріалів справи, відсутні підстави вважати, що у даному випадку ПП «Ліра» має право на звернення до суду з позовом про стягнення з ФОП Шаркової Н.Р. грошових коштів у розмірі 17 000 грн., які було сплачено гр. ОСОБА_1 .

Згідно ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Виходячи з матеріалів справи, судом встановлено, що у даному випадку права та інтереси ПП «Ліра» не порушено, адже правовідносини виникли між ОСОБА_1 та ФОП Шарковою Н.Р. Зазначене є підставою для відмови у задоволенні позову ПП «Ліра» до ФОП Шаркової Н.Р. щодо стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 17 000 грн. Вимога щодо стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1 256 грн 99 коп. є похідною від вимоги щодо стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 17 000 грн., тому також не підлягає задоволенню.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що згідно з ч.1, ч.2 ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зі змісту зазначеної норми можна відокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобов`язання, характерною особливістю якого є те, що підстави його виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і із подій, при чому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої ( потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція ст.1212 Цивільного кодексу України свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду справи.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо; річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

За таких обставин, можна дійти висновку про те, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає у визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Проте, позивачем у справі не доведено, що ФОП Шаркова Н.Р. безпідставно отримала від ПП «Ліра» грошові кошти у розмірі 17 000 грн.

Також суд вважає за необхідне зауважити, що у даному випадку Шаркова Н.Р. надавала послуги та отримувала кошти саме як ФОП, а не як адвокат, на що звернув увагу відповідач у справі та з чим погодився позивач, що підтверджується фактом подачі позову саме до ФОП Шаркової Н.Р. до господарського суду.

Що стосується підтвердження надання ФОП Шарковою Н.Р. послуг з правового характеру, то у даному випадку, враховуючи те, що підставою відмови у задоволенні позовних вимог ПП «Ліра» є відсутність порушеного права, суд не вважає за необхідне надавати правову оцінку та встановлювати у даній справі факт надання відповідачем послуг правового характеру гр. ОСОБА_1 , що може бути предметом дослідження у іншій справі, у випадку звернення гр. ОСОБА_1 з відповідним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 91 ГПК України учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

При цьому, відповідно до ст. 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Так, враховуючи, що паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, а процесуальний закон зобов`язує учасників процесу подавати електронні докази в оригіналах або в електронних копіях, незалежно від наявності чи відсутності Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, відповідачем були надані до суду електронні докази, завірені ЕЦП.

На підставі вищенаведеного, посилання позивача на положення п.17 Перехідних положень ГПК України суперечить вимогам ст.ст.13,96 ГПК України та до уваги судом не приймаються.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивача у відповідності до положень ст.129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 231, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову приватного підприємства «Ліра» до Фізичної особи -підприємця Шаркової Наталії Робертівни про стягнення - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено 14 липня 2020 р.

Суддя Н.В. Рога