УХВАЛА

м. Київ

22.07.2020Справа № 910/7360/20
(№910/12727/16)

Суддя господарського суду міста Києва Яковенко А.В., розглянувши

заяву Державного підприємства «Український державний науково-технічний і проектний інститут промислових технологій» в особі ліквідатора Кандаурової А.П.

до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідницький інститут «Сіділайн»

про стягнення 17 061 613,92грн.

в межах справи №910/12727/16

За заявою Приватного акціонерного товариства "Український інститут по проектуванню підприємства оборонної промисловості та машинобудування "Укрпромпроект"

до Державного підприємства "Український державний науково технічний і проектний інститут промислових технологій" (ідентифікаційний код 1369700)

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться справа №910/12727/16 за заявою Приватного акціонерного товариства "Український інститут по проектуванню підприємства оборонної промисловості та машинобудування "Укрпромпроект" до Державного підприємства "Український державний науково технічний і проектний інститут промислових технологій" (ідентифікаційний код 1369700) про банкрутство.

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Державного підприємства «Український державний науково-технічний і проектний інститут промислових технологій» в особі ліквідатора Кандаурової А.П. до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідницький інститут «Сіділайн» про стягнення 17 061 613,92 грн.

Суд відзначає, що позовну заяву подано без додержання вимог ст. 164 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.

В резолютивній частині позовної заяви ліквідатор просить суд відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).

Тобто, єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України «Про судовий збір» є врахування ним майнового стану сторін (пункт 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов`язані з відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати (пункт 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

Таким чином, обов`язковою умовою для відстрочення сплати судового збору є наявність обґрунтованих обставин, що свідчать про неможливість сплати судового збору. При цьому, обов`язок по доведенню наявності таких обставин покладається на заявника.

Заявник в своїй заяві жодних пояснення стосовно підстав для відстрочення оплати судового збору не навів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Натомість, докази сплати судового збору у встановленому законом порядку і розмірі в матеріалах позовної заяви відсутні, а в задоволенні клопотання ліквідатора Державного підприємства «Український державний науково-технічний і проектний інститут промислових технологій» про відстрочення сплати судового збору судом відмовлено.

Таким чином, позивач не виконав вимоги п. 2 ч. 1 ст. 164, та п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не надав доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, а також не надав доказів в підтвердження викладених в позовній заяві обставин.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява Державного підприємства «Український державний науково-технічний і проектний інститут промислових технологій» в особі ліквідатора Кандаурової А.П. підлягає залишенню без руху.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачається з матеріалів заява, спір між позивачем та відповідачем виник у зв`язку із безпідставним, на думку позивача, отриманням відповідачем коштів у розмірі 17 061 613,92грн., таким чином, оскільки дана заява подана в межах справи №910/12727/16 про банкрутство Державного підприємства «Український державний науково-технічний і проектний інститут промислових технологій» даний спір набув характеру майнового спору в процедурі банкрутства щодо стягнення заборгованості, як поточної заборгованості боржника у процедурі банкрутства, що зумовлює застосування судом під час його розгляду спеціальних норм законодавства про банкрутство та визначення розміру ставки судового збору, що підлягає до сплати при поданні такого позову до господарського суду, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» щодо розміру судового збору у процедурах банкрутства.

Відповідно до пп. 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство, або визнання її недійсною ставки судового збору встановлюються у розмірі 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 4 204,00 грн.

Оскільки позивачем заявлено майнову вимогу щодо стягнення грошової суми, за розгляд яких підлягає до сплати судовий збір у розмірі 4 204,00 грн.

Аналогічна позиція зазначена в постановах Верховного суду від 11.03.2019 у справі №914/1723/15 та від 27.02.2018 у справі №6/6.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання Державного підприємства «Український державний науково-технічний і проектний інститут промислових технологій» в особі ліквідатора Кандаурової А.П. про відстрочення сплати судового збору відмовити.

2. Позовну заяву Державного підприємства «Український державний науково-технічний і проектний інститут промислових технологій» в особі ліквідатора Кандаурової А.П. до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-дослідницький інститут «Сіділайн» про стягнення 17 061 613,92грн. залишити без руху.

3. Зобов`язати Державному підприємству «Український державний науково-технічний і проектний інститут промислових технологій» в особі ліквідатора Кандаурової А.П. протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали надати суду:

- докази сплати судового збору за подання даної позовної заяви у розмірі 4 204,00 грн.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя А.В. Яковенко