ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" липня 2020 р. м. ХарківСправа № 922/842/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Казмерчук М.Т.

за участю представників учасників судового процесу:

позивача Оріщенко Н. С., адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ПТ № 847 від 24 лютого 2017 року, ордер серія АХ № 1012164 від 18 березня 2020 року,

відповідача не з`явився.

розглянувши клопотання позивача про залучення до матеріалів справи доказу (вх. № 15747 від 09 липня 2020 року) у справі

за позовом Фермерського господарства "Альянс", с. Роздольне,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд", м. Харків,

про стягнення 546 613,45 грн.,-

здійснюється фіксування судового процесу технічними засобами - програмно апаратним комплексом "Діловодство суду", серійний номер диска CD-R 922/842/20.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Харківської області за правилами загального позовного провадження перебуває справа № 922/842/20 за позовом Фермерського господарства "Альянс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" про стягнення 546 613,45 грн.

Протокольною ухвалою суду від 30 червня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 06 липня 2020 року.

06 липня 2020 року, суд розпочав судовий розгляд справи по суті, водночас, в порядку статті 80 Господарського процесуального кодексу України, від представника позивача надійшло клопотання (вх. № 15747) про визнання поважними причини неподання позивачем доказу у встановлений законом строк та долучити до матеріалів справи № 922/842/20 письмовий доказ копію рахунку фактури № СФ 000200 від 12 листопада 2019 року до договору № 12/11 від 12 листопада 2019 року.

Статті 80 та 162 Господарського процесуального кодексу України зобов`язують позивача разом із позовною заявою подати всі докази разом із позовною заявою.

Стаття 207 Господарського процесуального кодексу України визначає, що під час відкриття судового розгляду по суті головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Частинами 5, 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Тобто, Господарським процесуальним кодексом України передбачена можливість, у разі неможливості надати докази в межах підготовчого провадження та обґрунтування такої неможливості, подати докази на стадії розгляду справи по суті, у встановлений судом додатковий строк.

Як свідчать матеріали справи, 06 липня 2020 року розпочався розгляд справи по суті, під час якого, дотримуючись визначеного порядку розгляду справи, суддя по справі Калініченко Н.В. з`ясувала про наявність заяв та клопотань, які не були заявлені у підготовчому засіданні з поважних причин (12:26:56), на що присутній представник позивача зазначила про їх відсутність (12:27:00).

Зберігаючи встановлений регламент розгляду справи по суті, головуючий надала слово представнику позивача для виступу (12:27:45), після якої суд перейшов до з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами (12:29:41).

З урахуванням викладеного, вбачається, що представник позивача, будучи адвокатом та фахівцем у галузі права, виконуючи встановлений порядок розгляду справи по суті, на запитання головуючого, не заявив жодних заяв та клопотань, які не були заявлені у підготовчому засіданні з поважних причин ( в тому числі про залучення до матеріалів справи доказу).

Під час з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд звернув увагу представника на те, що в матеріалах відсутній рахунку фактури № СФ 000200 від 12 листопада 2019 року до договору № 12/11 від 12 листопада 2019 року, даний факт підтверджується технічними засобами - програмно апаратним комплексом "Діловодство суду", серійний номер диска CD-R 922/842/20.

В обсязі зазначеного суду є незрозуміла поведінка представника позивача, який в клопотанні про залучення до матеріалів справи доказу намагається ввести суд в оману, зазначивши, що САМЕ представником позивача було з`ясовано про те, що до позовної заяви не було додано рахунок - фактуру № СФ 000200 від 12 листопада 2019 року до договору № 12/11 від 12 листопада 2019 року. Як вже було зазначено вище, саме головуючий Калініченко Н.В. звернула увагу, під час з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, на відсутність в матеріалах справи рахунку фактури № СФ 000200 від 12 листопада 2019 року до договору № 12/11 від 12 листопада 2019 року.

Посилання представника позивача на наявність технічної помилки при виготовленні копії доказів та зазначення їх переліку через, що не було додано рахунок - фактуру № СФ 000200 від 12 листопада 2019 року до договору № 12/11 від 12 листопада 2019 року, не може бути взято судом до уваги, адже технічна (випадкова) помилка може бути допущена під час письмово-вербального викладу тексту (помилка у правописі, у розділових знаках тощо), помилка у правописі, написання прізвищ та імен, адрес, найменувань, зазначення дат та строків, тощо, але аж ніяк не відсутність у додатках до позовної заяви певного доказу.

Стаття 207 у сукупності із 216 Господарського процесуального кодексу України, передбачають право сторони звернутись до суду із заявою чи клопотанням, які не були заявлені з поважних причин, однак в даному разі представник позивача звернувся до суду із клопотанням вже на стадії дослідження доказів, під час якої суд безпосередньо досліджує докази у справі.

По суті, із обґрунтування клопотання, вбачається, що представник позивача (адвокат Орішенко Н.С.) намагається перекласти на суд, зону своєї відповідальності пов`язаною із наданням своєму клієнту правової допомоги. Жодних поважних причин пов`язаними із застосуванням судом правового механізму для встановлення додаткового строку для долучення до матеріалів справи доказу представником позивача не надано.

Так, за змістом статті 80 та 162 Господарського процесуального кодексу України, позивач в позові викладає обставини, якими обґрунтовується позов із наданням доказів, що підтверджують вказані обставини. Даний процесуальний обов`язок, закладений в основу алгоритму дій позивача по формуванню доказової бази, випливає з системності та стадійності розгляду справи, забезпечуючи для відповідача (та інших учасників судового розгляду) передбачуваність процесу та розгляду справи.

Щодо посилання на те, що відповідачем не заперечується факт передоплати в розмірі 266 823,00 грн. за умовами договору № 12/11 від 12 листопада 2019 року, суд оцінує критично, оскільки позиція відповідача не є сформованою, у відповідності до статті 165 Господарського процесуального кодексу України, та відповідно суд, під час розгляду справи, не може покладатись виключно на думку представника позивача без їх документального обґрунтування.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. Згідно з частиною 1 статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

При цьому необхідно враховувати, що чинний ГПК України спрямований на забезпечення своєчасності розгляду справ та правової визначеності, унеможливлення зловживання процесуальними правами та підвищення ефективності судочинства в цілому, з огляду на що встановлено точний порядок та присічні строки вчинення процесуальних дій, чіткі стадії судового процесу, розумні обмеження, в тому числі щодо подання доказів.

Саме тому всі процесуальні дії суду та учасників процесу повинні вчинятися своєчасно з тим, щоб під час підготовки справи до розгляду не залишилося невирішених питань, які можуть затримати розгляд справи по суті.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Конвенція не встановлює норми про докази як такі. Національний суд має оцінити представлені йому докази і вагомість будь-яких доказів, які сторона хоче долучити до справи (рішення «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 року, серія A № 140, с. 29, п. 46).

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги, що наведені представником позивачем підстави для визнання поважними неподання доказу у встановлений строк не є спроможними в силу норм Господарського процесуального кодексу України, а позивач та його представник, формуючи матеріали позовної заяви визначали підстави позиву, шляхом формування доказової бази, і не додання певного документу не може вважатись технічною помилкою, суд залишає без розгляду клопотання позивача про залучення до матеріалів справи доказу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 42, 80, 118, 207, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області, -

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду клопотання позивача про залучення до матеріалів справи доказу (вх. № 15747 від 09 липня 2020 року).

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 20 липня 2020 року.

Суддя Н.В. Калініченко