СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2020 р. Справа № 905/2001/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.,

за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест інжиніринг" (вх.№1018 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 25.02.2020 у справі №905/2001/19, ухвалене у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Демідовою П.В.,

за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш", м. Дніпро,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест інжиніринг", м. Маріуполь,

про стягнення коштів у розмірі 2359702,53 грн

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест інжиніринг", м. Маріуполь,

до Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш", м. Дніпро,

про стягнення штрафних санкцій 172611,88 грн та про зобов`язання передати документи

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Донецької області від 25.02.2020 у справі №905/2001/19 частково задоволено позовні вимоги ПрАТ "Дніпрополімермаш" до ТОВ "Метінвест інжиніринг" про стягнення заборгованості у розмірі 2 118 295, 99 грн, з яких: 2 078 660,10 грн - основна заборгованість, 32 879,78 грн - пеня, 6 756,11 грн - 3% річних. Стягнуто з ТОВ "Метінвест інжиніринг" на користь ПрАТ "Дніпрополімермаш" суму основної заборгованості 2 078 660,01 грн, пеню у розмірі 8 214,70 грн, 3% річних в сумі 3 164,12 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Задоволено частково зустрічні позовні вимоги ТОВ "Метінвест інжиніринг" до ПАТ "Дніпрополімермаш" про стягнення штрафних санкцій у розмірі 81 817,85 грн та зобов`язання передати документи. Стягнуто з ПрАТ "Дніпрополімермаш" на користь ТОВ "Метінвест інжиніринг" штрафні санкції у розмірі 72 837,85 грн, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 1 092,56 грн.

Зобов`язано ПрАТ "Дніпрополімермаш" передати ТОВ "Метінвест інжиніринг" документи:

- стосовно зажимних пристроїв №№ 1, 2 - оригінал декларації на відповідність технічним регламентам;

- стосовно проміжного валу - оригінали наступних документів: декларацію на відповідність технічним регламентам; довідку ДП "Придніпровський експортно-технічний центр Держпраці" № 1469 ЕТЦ від 20.11.2019; програму та методику випробувань; оригінал акту приймання-передачі товару від 27.08.2019.

В решті зустрічних позовних вимог відмовлено.

Ухвалено провести зустрічне зарахування сум, які підлягають стягненню в межах рішення по справі № 905/2001/19 та стягнути з ТОВ "Метінвест інжиніринг" на користь ПрАТ "Дніпрополімермаш" суму основної заборгованості 2 016 108,42 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, відповідач за первісним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест інжиніринг", звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 25.02.2020 у справі №905/2001/19:

- в частині часткового задоволення позову ПрАТ "Дніпрополімермаш" та стягнення з ТОВ "Метінвест інжиніринг" суми основної заборгованості у розмірі 2 078 660,01 грн, пені у розмірі 8214,70 грн, 3% річних у сумі 3 164,12 грн;

- в частині проведення зустрічного зарахування сум, які підлягають стягненню в межах рішення по справі № 905/2001/19 та стягнення з ТОВ "Метінвест інжиніринг" на користь ПрАТ "Дніпрополімермаш" суми основної заборгованості 2 016 108,42 грн.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПрАТ "Дніпрополімермаш" до ТОВ "Метінвест інжиніринг" відмовити у повному обсязі.

Також, заявник в апеляційній скарзі просить постановити окрему ухвалу щодо свідка - генерального директора ПрАТ "Дніпрополімермаш" ОСОБА_1 через виявлення під час розгляду справи у його свідченнях неправдивих показань та направити її прокурору чи органу досудового розслідування.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест інжиніринг" (вх.№1018 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 25.02.2020; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 12.05.2020.

05.05.2020 до апеляційного господарського суду від позивача за первісним позовом надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№4181), в якому він заперечує проти доводів апелянта, а тому просить рішення Господарського суду Донецької області від 25.02.2020 у справі №905/2001/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "Метінвест інжиніринг" - без задоволення. Крім того, клопотання про постановлення окремої ухвали щодо свідка - генерального директора ПрАТ "Дніпрополімермаш" ОСОБА_1 також просить залишити без задоволення.

08.05.2020 до суду апеляційної інстанції від представника ТОВ "Метінвест інжиніринг" електронною поштою надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на інший день, у зв`язку з неможливістю бути присутнім на судовому засіданні 12.05.2020 із-за введення в Україні карантинних заходів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19. Вказане клопотання не засвідчено електронним цифровим підписом заявника, однак додані докази направлення його поштовим зв`язком.

12.05.2020 до Східного апеляційного господарського суду засобами поштового зв`язку надійшло аналогічне клопотання ТОВ "Метінвест інжиніринг".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.05.2020 задоволено клопотання ТОВ "Метінвест інжиніринг" про відкладення розгляду справи; відкладено розгляд справи на 09.06.2020.

05.06.2020 до апеляційного господарського суду від ТОВ "Метінвест інжиніринг" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на інший день, у зв`язку з неможливістю забезпечити участь свого представника у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 09.06.2020 із-за введення в Україні карантинних заходів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19. Також в клопотанні заявник заперечив щодо розгляду справи за його відсутності та зазначив про намір безпосередньо взяти участь у судовому засіданні та викласти свою правову позицію.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 задоволено клопотання ТОВ "Метінвест інжиніринг" про відкладення розгляду справи; відкладено розгляд справи на 09.07.2020.

Судове засідання Східного апеляційного господарського суду 09.07.2020 з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест інжиніринг" розпочалось за участю представників сторін. Присутній представник апелянта надав пояснення щодо обставин справи з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги. Представник позивача за первісним позовом зазначив про законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду та заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 09.07.2020 відповідно до вимог частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 16.07.2020 до 15:00 год.

15.07.2020 до апеляційного господарського суду від ТОВ "Метінвест інжиніринг" надійшли письмові пояснення (вх. № 6677), які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 16.07.2020 присутній представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просив суд її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 25.02.2020 у даній справі та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі. Присутній в судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, заперечуючи проти доводів апелянта з підстав, зазначених у відзиві на неї, зазначивши про законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача за первісним позовом, а рішення Господарського суду Донецької області від 25.02.2020 у справі №905/2001/19 - залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх представників сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, 28.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест Інжиніринг" (далі - покупець) та Приватним акціонерним товариством "Дніпрополімермаш" (далі - постачальник) укладено договір поставки № 1999/18 (далі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити товар на умовах, передбачених цим договором (т.1, а.с. 16-22, т.2, а.с. 37-43).

Відповідно до пункту 2.1 договору кількість та номенклатура товару зазначаються у специфікаціях до договору, які є його невід`ємною частиною.

Якість, комплектація, упаковка та маркування товару повинні відповідати нормам, визначеним сертифікатами виробника, діючими стандартами (ТУ, ГОСТ, технічної документації) для даного виду товару, а також спеціальними технічними вимогами, якщо такі встановлені угодою сторін, що відображено у специфікаціях. Допустимі відхилення показників якості товару від вищевказаних норм, можуть бути встановлені за домовленістю сторін, що відображено у специфікаціях (п. 2.3 договору).

Гарантія відповідності товару вимогам пункту 2.3 договору підтверджується сертифікатом або паспортом якості продавця або виробника (у разі якщо постачальник не є виробником), які направляються покупцеві під час кожної поставки товару. Термін гарантії збільшується на час, протягом якого товар не міг експлуатуватися у зв`язку з його невідповідністю умовам договору (п.2.4 договору).

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 договору поставка товару відбувається різновидами транспорту, визначеними у специфікаціях. Постачальник зобов`язується поставити товар на умовах поставки, визначених у специфікаціях у відповідності до міжнародних правил "Інкотермс" у редакції 2010 року.

Згідно з пунктами 3.3, 3.4 договору строк поставки товару визначається у специфікаціях. Постачальник має право здійснити поставку товару в інший строк виключно на підставі попереднього погодження покупця у письмовій формі.

Право власності на товар та ризик випадкового знищення чи пошкодження товару переходить від постачальника від покупця з дати поставки товару (п. 3.6 договору).

Розділом 4 договору визначено вартість та загальну суму договору. Так, поставка товару відбувається за вартістю, яка визначена у відповідності до умов поставки, зазначена у специфікаціях та включає податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника, пов`язані з поставкою. Вартість товару може бути змінена лише за взаємною згодою сторін шляхом внесення змін до цього договору (п.п. 4.1, 4.2 договору).

Відповідно до пункту 5.2 договору оплата за поставлений товар здійснюється протягом строку, зазначеного у специфікації, який відраховується з моменту поставки товару та надання документів, зазначених у пункті 6.3 договору.

Розділом 6 цього договору передбачено умови приймання-передачі.

Приймання товару за кількістю відбувається у відповідності до вимог Інструкції, затвердженої постановою Госарбітражу від 15.06.1965 № П-6 зі змінами та доповненнями, а також у відповідності до вимог ТУ та ГОСТ для даного типу товару (п. 6.1 договору).

Приймання товару за якістю відбувається одним з наступних засобів, які обираються покупцем:

- у відповідності до вимог Інструкції, затвердженої постановою Госарбітражу від 25.04.1966 № П-7 зі змінами та доповненнями, а також у відповідності ТУ і ГОСТ для даного виду товару;

- за участі незалежної експертної організації, залученої покупцем (п. 6.2 договору).

Згідно з пунктом 6.3 договору у випадку, якщо покупець є вантажоотримувачем, постачальник зобов`язаний надати покупцю до початку приймання обладнання оригінали наступних документів:

- рахунок на оплату обладнання;

- транспортні та супроводжуючи документи;

- пакувальні документи;

- видаткову накладну;

- експлуатаційні документи (паспорт якості, паспорти на комплектувальне обладнання, технічний опис, інструкції на монтаж та експлуатацію, складальні креслення, програму та методику випробувань);

- сертифікат відповідності або свідоцтво про визнання відповідності (на імпортне обладнання) - за необхідності;

- декларація/сертифікат про відповідність чинним технічним регламентам України (від виробника, імпортера або розповсюджувача);

- дозвіл на застосування машин, механізмів, обладнання підвищеної небезпеки, якщо інша форма оцінки відповідності, що є обов`язковою вимогою до нього, не встановлена технічними регламентами;

- у випадку наявності у складі машини, незавершеної машини, декларацію про вбудовування останньої і відповідні інструкції по їх складанню;

- сертифікат санітарно-гігієнічного висновку та сертифікат радіологічної безпеки (в передбачених законодавством випадках);

- акт приймання-передачі товару (в двох екземплярах), оформлений з боку постачальника.

Покупець вправі вимагати, а постачальник зобов`язаний надати будь-які інші документи, передбачені чинним законодавством України.

Вищенаведений перелік документів не є вичерпним для постачальника. У разі якщо покупцю за будь-яких причин необхідні будуть додаткові документи на товар або чинним законодавством України передбачено надання додаткових документів, постачальник зобов`язується надати такі документи покупцю незалежно від наявності вимоги покупця.

Відповідно до пункту 6.5 договору покупець має право відмовитися від приймання товару до надання документів, зазначених у пункті 6.3 цього договору.

У випадку поставки товару, що не відповідає умовам договору (за якістю, комплектації, номенклатурі, упаковці) або супровідним документам, а також пошкодженого в результаті неналежної упаковки та/або маркування, порушення правил транспортування, товар приймається покупцем на збереження.

Постачальник зобов`язаний за власний рахунок протягом десяти робочих днів, або в інший обумовлений сторонами строк, з моменту направлення йому відповідного повідомлення покупця виконати зазначені у повідомленні вимоги про усунення виявлених недоліків (дефектів) товару, про доукомплектування товару, про заміну товару, про відшкодування покупцю усіх понесених ним витрат та збитків, пов`язаних з поставкою товару неналежної якості (у т.ч. витрат на збереження, транспортування, утилізації усього або частини товару, усунення його недоліків) (п. 6.6 договору).

Розділом 7 цього договору передбачено відповідальність сторін, відповідно до якого у разі невиконання або неналежного виконання умов договору сторони несуть відповідальність у відповідності з чинним законодавством України (п. 7.1)

Згідно з пунктом 7.2 договору у випадку порушення більше ніж на 30 календарних днів строку оплати товару покупець сплачує пеню у розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у відповідний період.

Відповідно до пункту 7.3 договору у випадку порушення строків або об`ємів поставки товару більше ніж на 10 календарних днів постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,1% від вартості не поставленого у строк товару за кожен календарний день прострочки.

У випадку поставки товару неналежної якості постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 20% від вартості товару неналежної якості (п. 7.4 договору).

У випадку порушення строків виконання постачальником вимог покупця про усунення виявлених недоліків (дефектів) товару, про допоставлення, доукомплектування, заміну товару, про відшкодування покупцю усіх понесених витрат та збитків, пов`язаних з поставкою товару неналежної якості (у тому числі витрат за зберігання, транспортування, утилізацію всього або частини товару, усуненню його недоліків, оплати послуг незалежної експертної установи), постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 0,3% від вартості неякісного товару (невідшкодованих покупцю витрат) за кожен день прострочення (п. 7 договору).

До виконання постачальником вказаних вимог покупець має право відмовитись від подальшого прийняття та оплати товару, а також вимагати повернення раніше сплачених за товар сум, які постачальник зобов`язаний повернути протягом трьох банківських днів з моменту отримання повідомлення покупця, яке вважається одержаним постачальником після спливу трьох робочих днів з моменту його відправлення за адресою постачальника, зазначеною в цьому договорі.

У пункті 10.3 договору передбачено, що усе офіційне листування, пересилання документів, повідомлень, заяв та претензій, пов`язаних з виконанням цього договору або випливають з нього, повинні направлятися сторонами безпосередньо на адресу місцезнаходження одне одного, зазначені у цьому договорі.

Крім того, сторонами узгоджено, що офіційні листи (претензії, повідомлення, вимоги, заяви), пов`язані з виконанням цього договору або випливають з нього, можуть бути направлені сторонами шляхом направлення сканованої копії такого офіційного листа, за підписом уповноваженої особи сторони договору, в електронному повідомленні на наступні електронні адреси: покупець: ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_6; постачальник: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Документи, направлені на електронні адреси сторін, зазначені у цьому пункті договору, мають повну юридичну силу до дати обміну оригіналами, породжують права та обов`язки для сторін, можуть бути передані у судові інстанції в якості належних доказів та не можуть відхилятися стороною договору в односторонньому порядку, від імені якої були направлені. Посилання на номер і дату укладеного між сторонами договору обов`язкове за текстом вищевикладених офіційних листів.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання, але не раніше виконання вимог установчих документів сторін про необхідність надання згоди на укладення органами управління сторін, що мають відповідні повноваження (при наявності таких вимог) (п. 10.4 договору).

Цей договір діє до 28 грудня 2020 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання взятих на себе зобов`язань (у тому числі гарантійних) за цим договором (п. 10.5 договору).

Відповідно до пункту 10.8 договору усі зміни та доповнення до цього договору є його невід`ємною частиною та дійсними лише у тому разі, якщо вони укладені у письмовій формі, підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками сторін.

Вказаний договір підписано та скріплено печатками сторін.

28.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест Інжиніринг" (далі - покупець) та Приватним акціонерним товариством "Дніпрополімермаш" (далі - постачальник) складено та підписано специфікацію №1 до договору № 1999/18, відповідно до умов пунктів 1, 2 якої постачальник передає, а покупець приймає та оплачує наступний товар: пристрій затискний 1 вартістю 456 938,75 грн без ПДВ; пристрій затискний 2 вартістю 456 938,75 грн без ПДВ. Вартість поставленого товару у відповідності до цієї специфікації складає 913 877,50 грн (без ПДВ), загальна вартість з урахуванням ПДВ складає 1 096 653,00 грн (т.1, а.с. 23-24, т.2, а.с. 44-45).

Відповідно до пункту 3 специфікації № 1 товар поставляється на умовах DDP - м. Кривий Ріг, склад покупця, розміщений за адресою: 50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, ПрАТ "Північний горно-збагачувальний комбінат", у відповідності до міжнародних правил "Інкотермс" у редакції 2010 року.

Пунктом 4 специфікації передбачено, що вимоги до комплектності, тари, пакування та маркування товару: товар повинен відповідати кресленням, зазначеним у стовпці 4 цієї специфікації. Постачальник цим підтверджує наявність усіх креслень, зазначених у стовпці 4 цієї специфікації. Якість і комплектність товару повинні відповідати стандартам, технічним умовам, технічній та проектній документації. Тара та упаковка повинні забезпечувати його збереження і цілісність при зберіганні та транспортуванні. Приймання товару здійснюється згідно з кресленнями. Вузли та конструкції повинні бути виготовлені та укрупнені до транспортного положення згідно прикладеним кресленням марки НО.

У комплектацію та вартість товару, поставленого у відповідності до цієї специфікації, входять:

- стаціонарні пульти управління (2 шт.);

- кільцевий вимикач верхнього рівня (2 шт.);

Склад супроводжувальних документів:

- декларація на відповідність технічним регламентам;

- "Дозвіл на застосування" з висновком експертизи (або лист від компетентного органу України, що на цю продукцію "Дозвіл на застосування" не надається або, що така продукція не входить до переліку продукції, на яку в обов`язково необхідний "Дозвіл на застосування");

- паспорт якості на виріб;

- технічна та експлуатаційна документація (паспорти на обладнання, що входить в комплект, інструкції з монтажу та експлуатації, включаючи карту мастила, складальне креслення, деталювальні креслення швидкозношуваних деталей);

- електротехнічна документація (схеми, таблиці підключення, перелік кабелів, паспорти, каталог оригінальних запчастин на обладнання, інструкції з проведення ТО та ТР (схеми, методи, прийоми демонтажу, монтаж вузлів для ремонту);

- сертифікати на мастильні матеріали;

- програма та методика випробувань.

У вартість товару також входить :

- навчання працівників покупця, шеф-нагляд при монтажних та пусконалагоджувальних робіт та вводу в експлуатацію товару;

- програма - методика випробувань;

- антикорозійний захист товару;

- перша заправка товару мастильними рідинами.

Строк поставки товару: протягом 120 (ста двадцяти) робочих днів з дати підписання цієї специфікації (п. 6 специфікації № 1).

Відповідно до пункту 7 специфікації № 1 датою поставки товару вважається дата підписання видаткової накладної. Покупець зобов`язується протягом 3 (трьох) робочих днів з дати прибуття товару виконати його приймання за кількістю та якістю.

Згідно з пунктом 8 цієї специфікації строк оплати товару: 90 % від вартості специфікації протягом 10 календарних днів з дати поставки товару, за умови відсутності зауважень покупця за кількістю та якістю; 10 % від вартості специфікації сплачується по факту завершення шеф-монтажних та пусконалагоджувальних робіт протягом п`яти календарних днів, але не пізніше шістдесяти календарних днів з дати поставки товару.

Вантажоотримувачем є покупець. (п. 10 Специфікації № 1).

18.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест Інжиніринг" (далі - покупець) та Приватним акціонерним товариством "Дніпрополімермаш" (далі - постачальник) складено та підписано специфікацію №2 до договору № 1999/18, відповідно до умов пунктів 1, 2 якої постачальник передає, а покупець приймає та сплачує товар, а саме: проміжний вал в зборі вартістю 1 016 000,00 грн без ПДВ. Вартість поставленого товару у відповідності до цієї специфікації складає 1 016 000,00 грн (без ПДВ), загальна вартість з урахуванням ПДВ складає 1 219 200,00 грн (т.1, а.с. 25-26, т.2, а.с. 46-47).

Відповідно до пункту 3 специфікації № 2 товар поставляється на умовах DDP - м. Маріуполь, склад покупця, розміщений за адресою: 50079, Донецька область, м. Маріуполь, ул. Левченко, 1, ПрАТ "ММК ім. Ілліча", у відповідності до міжнародних правил "Інкотермс" у редакції 2010 року.

Пунктом 4 специфікації передбачено, що вимоги до комплектності, тари, пакування та маркування товару: товар повинен відповідати кресленням, зазначеним у стовпці 4 цієї специфікації. Постачальник цим підтверджує наявність усіх креслень, зазначених у стовпці 4 цієї специфікації. Якість і комплектність товару повинні відповідати стандартам, технічним умовам, технічній та проектній документації. Тара та упаковка повинні забезпечувати його збереження і цілісність при зберіганні і транспортуванні. Приймання товару здійснюється згідно з кресленнями.

У комплектацію та вартість товару, поставленого у відповідності до цієї специфікації, входять:

- проміжний вал;

- комплектуючі та стандартні вироби у кількості 121 шт.

Склад супроводжувальних документів:

- декларація на відповідність технічним регламентам;

- "Дозвіл на застосування" з висновком експертизи (або лист від компетентного органу України, що на цю продукцію "Дозвіл на застосування" не надається або, що така продукція не входить до переліку продукції, на яку в обов`язковому порядку необхідний "Дозвіл на застосування");

- паспорт якості на виріб;

- технічна та експлуатаційна документація (паспорти на обладнання, що входить в комплект, інструкції з монтажу та експлуатації, включаючи карту мастила, складальне креслення, деталювальні креслення швидкозношуваних деталей);

- програма та методика випробувань.

Строк поставки товару: протягом 150 (ста п`ятдесяти) календарних днів з дати підписання цієї специфікації (п. 6 специфікації № 2).

Відповідно до пункту 7 специфікації № 2 датою поставки товару вважається дата підписання видаткової накладної за якістю та кількістю на складі покупця за умови приймання обладнання без зауважень. Покупець зобов`язується протягом 3 (трьох) робочих днів з дати прибуття товару здійснити приймання за кількістю та якістю.

Згідно з пунктом 8 цієї специфікації строк оплати товару: 100 % від вартості специфікації протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки товару, за умови відсутності зауважень покупця за кількістю та якістю.

Вантажоотримувачем є покупець. (п. 10 Специфікації № 2).

21.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест Інжиніринг" (далі - покупець) та Приватним акціонерним товариством "Дніпрополімермаш" (далі - постачальник) укладено додаткову угоду №1 до договору від 28.12.2018 № 1999/18, за умовами якої пункт 3 специфікації від 18.03.2019 № 2 викладено в такій редакції: «Товар поставляється на умовах поставки EXW м. Дніпро, склад постачальника, розташований за адресою: м Дніпро, просп. Богдана Хмельницького, 147, відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів "Інкотермс" в редакції 2010 року.» (т.1, а.с. 89, т.2, а.с. 48).

У пункті 2 цієї додаткової угоди передбачено викласти пункт 7 специфікації в такій редакції: «Датою поставки вважається дата підписання видаткової накладної за якістю та кількістю на складі постачальника за умови приймання обладнання покупцем без зауважень.».

Матеріали справи свідчать, що постачальником сформовано видаткову накладну від 30.07.2019 № 3004, згідно якої постачальник передав, а покупець прийняв товар на підставі специфікації №1 до договору від 28.12.2018 №1999/18, а саме: пристрій зажимний 1 03-74-2595.6П-НО3 у кількості 1 шт. вартістю 456 938,75 грн без ПДВ; пристрій зажимний 2 03-74-2595.6П-НО1 у кількості 1 шт. вартістю 456 938,75 грн без ПДВ, всього вартість з ПДВ 1 096 653,00 грн (т.1, а.с. 27, т.2, а.с. 29).

Вказана накладна підписана представниками сторін та скріплена печатками. При цьому, поруч з підписом покупця наявна примітка "16.09.2019" та "31.07.2019".

Сторонами також складено та підписано акт приймання-передачі від 30.07.2019 № 3004, відповідно до якого ТОВ "Метінвест Інжиніринг" прийняв, а ПрАТ "Дніпрополімермаш" передав продукцію згідно специфікації № 1 до договору від 28.12.2018 № 1999/18. Вказаний акт підписаний з боку відповідача за первісним позовом із визначенням дати 16.09.2019 (т.1, а.с. 149).

Згідно видаткової накладної від 19.08.2019 № 38365 ПрАТ "Дніпрополімермаш" передано ТОВ "Метінвест Інжиніринг" пульти ПУ у кількості 2 шт., що входять до комплекту поставки товару пристроїв зажимних відповідно до пункту 4 специфікації від 28.12.2018 № 1 до договору, яка підписана лише постачальником. Проте, вказані обставини визнані відповідачем за зустрічним позовом (т.3, а.с. 85-88, 94).

За твердженням ТОВ "Метінвест Інжиніринг", протягом 30.07.2019-16.09.2019 ПрАТ "Дніпрополімермаш" передало відповідачу за первісним позовом пульти та документи, які підтверджували якість товару, після чого останній здійснив оприбуткування товару в обліковій системі, що підтверджується видатковою накладною, підписаною відповідачем 16.09.2019, прибутковим ордером від 16.09.2019 (т.3, а.с. 85-88, 95)

16.09.2019 сторонами укладено акт узгодження коригування ціни, відповідно до якого на підставі п.п. 8 Специфікації №1 до договору поставки від 28.12.2018 № 1999/18 виконано коригування ціни товару, поставленого за товарною накладною від 30.07.2019 №3004, та вартість товару складає 997778,76 грн з ПДВ (т.1, а.с. 91, т.2, а.с. 18).

Матеріали справи свідчать, що постачальником сформовано видаткову накладну від 27.08.2019 № 2701, згідно якої постачальник передав, а покупець прийняв товар на підставі специфікації №2 до договору від 28.12.2018 №1999/18, а саме: проміжний вал у зборі у кількості 1 шт. вартістю 1 016 000,00 грн без ПДВ, 1 219 200,00 грн з урахуванням ПДВ (т.1, а.с. 28).

Також, 27.08.2019 сторонами укладено акт проведення спільного приймання проміжного валу в зборі C.LOZO.WH.24.421B46-4200, відповідно до умов якого комісія у складі представників ТОВ "Метінвест Інжиніринг" та ПрАТ "Дніпрополімермаш" здійснила комісійне приймання проміжного валу у зборі C.LOZO.WH.24.421B46-4200та у ході перевірки було встановлено шорсткість 1.6 (вид R, U) місцями не відповідає вимогам креслення; всі геометричні розміри відповідають вимогам КД. Згідно висновків комісії необхідно здійснити доробку проміжного валу у зборі у відповідності до вимог КД, після чого продукція може бути відвантажена замовнику (т.1, а.с. 92, т.2, а.с. 19).

Листом від 27.08.2019 № 01-857 ПрАТ "Дніпрополімермаш" гарантувало ТОВ "Метінвест Інжиніринг" усунути виявлені недоліки згідно акту приймання від 27.08.2019 № 085, а саме: невідповідність шорсткості поверхні виду R та U, у строк до 28.08.2019 (т.1, а.с. 93, т.2, а.с. 20).

27.08.2019 сторонами складено та підписано акт приймання-передачі товару, відповідно до умов якого ПрАТ "Дніпрополімермаш" передав, а ТОВ "Метінвест Інжиніринг" прийняв обладнання згідно Специфікації №2 до договору поставки від 28.12.2018 № 1999/18, а саме: проміжний вал в зборі вартістю 1 016 000,00 грн без ПДВ, 1 219 200,00 грн з ПДВ. Зі змісту вказаного акта вбачається, що покупець не має претензій до постачальника. Даний акт підписаний з боку відповідача за первісним позовом із визначенням дати 27.08.2019 (т. 2, а.с. 188).

Також, 27.08.2019 сторонами укладено акт узгодження коригування ціни, відповідно до якого на підставі п.п. 8 Специфікації №2 до договору поставки від 28.12.2018 № 1999/18 виконано коригування ціни товару, поставленого за товарною накладною від 27.08.2019 №2701, та вартість товару складає 1 080 881,34 грн з ПДВ (т.1, а.с. 90, т.2, а.с. 17).

Проте, ТОВ "Метінвест Інжиніринг" вартість отриманого товару не оплатив, що підтверджується належними доказами та ним не заперечується.

За таких обставин, 28.10.2019 позивач за первісним позовом - Приватне акціонерне товариство "Дніпрополімермаш" (далі - ПрАТ "Дніпрополімермаш"), звернувся до Господарського суду Донецької області з даним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест інжиніринг" (далі - ТОВ "Метінвест інжиніринг") 2315853,00 грн основної заборгованості за поставлений товар згідно договору поставки від 28.12.2018 №1999/18, 36375,18 грн пені, 7474,35 грн 3% річних (т.1, а.с. 3-11).

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки від 28.12.2018 №1999/18 у частині повного та своєчасного проведення розрахунків за поставлений товар згідно Специфікацій від 28.12.2018 №1 та від 18.03.2019 №2 до вказаного договору.

Матеріали справи свідчать, що 01.11.2019 ТОВ "Метінвест Інжиніринг" надіслало на адресу ПрАТ "Дніпрополімермаш" лист від 29.10.2019 вих. № 01/9294-11.22 "Про порушення умов договору", в якому повідомило позивача за первісним позовом про ненадання передбачених умовами договору (у тому числі специфікацією №1 до договору, специфікацією № 2 до договору) оригіналів таких документів: за специфікацією №2: декларації на відповідність технічним регламентам; "Дозвіл на застосування" з висновком експертизи (або лист від компетентного органу України, що на цю продукцію "Дозвіл на застосування" не надається або, що така продукція не входить до переліку продукції, на яку в обов`язково необхідний "Дозвіл на застосування"); паспорт якості на виріб; технічна та експлуатаційна документація (паспорти на обладнання, що входить в комплект, інструкції з монтажу та експлуатації, включаючи карту мастила, складальне креслення, деталювальні креслення швидкозношуваних деталей); програма та методика випробувань; акту приймання-передачі товару; за специфікацією № 1: декларації на відповідність технічним регламентам; "Дозвіл на застосування" з висновком експертизи (або лист від компетентного органу України, що на цю продукцію "Дозвіл на застосування" не надається або, що така продукція не входить до переліку продукції, на яку в обов`язково необхідний "Дозвіл на застосування"); технічної та експлуатаційної документації (інструкції з монтажу та експлуатації, включаючи карту мастила, складальне креслення, деталювальні креслення швидкозношуваних деталей); електротехнічну документацію (схеми, таблиці підключення, перелік кабелів, паспорти, каталог оригінальних запчастин на обладнання, інструкції з проведення ТО та ТР (схеми, методи, прийоми демонтажу, монтаж вузлів для ремонту).

У цьому листі ТОВ "Метінвест Інжиніринг" зазначило про те, що ненадання вказаних документів є грубим порушенням умов договору, зокрема пункту 6.3-1 та специфікацій, а тому покупець відмовляється від здійснення оплати за поставлений товар до надання цих документів, та повідомило про залишення за собою право стягнути з ПрАТ "Дніпрополімермаш" збитків, пов`язаних з ненаданням цих документів (т.1, а.с. 52-54, т.2, а.с. 24-26).

В свою чергу, 20.11.2019 ТОВ "Метінвест інжиніринг" звернулось до Господарського суду Донецької області з зустрічною позовною заявою про стягнення з ПрАТ "Дніпрополімермаш" 172611,88 грн штрафних санкцій за договором поставки від 28.12.2018 №1999/18, а також про зобов`язання ПрАТ "Дніпрополімермаш" передати ТОВ "Метінвест інжиніринг" документи, що вказані в заяві (т.2, а.с. 2-7).

Зустрічний позов обґрунтовано неналежним виконанням ПрАТ "Дніпрополімермаш" зобов`язань з поставки товару за договором поставки від 28.12.2018 №1999/18 у визначений строк згідно Специфікацій від 28.12.2018 №1 та від 18.03.2019 №2 до цього договору, та умовами пункту 7.3 договору щодо відповідальності постачальника за порушення строків поставки.

Водночас, заперечуючи проти первісних позовних вимог, ТОВ "Метінвест інжиніринг" вказує на те, що ПрАТ "Дніпрополімермаш" зобов`язання з поставки товару за договором поставки від 28.12.2018 №1999/18 не виконано, оскільки постачальником не передано відповідачу за первісним позовом необхідну документацію на виконання пункту 6.3 спірного договору та умов Специфікацій від 28.12.2018 №1 та від 18.03.2019 №2, а також вказує на неналежну якість товару, поставленого на підставі специфікації від 18.03.2019 №2 до цього договору. Вказані обставини, на думку відповідача за первісним позовом, свідчать про ненастання строку оплати товару за спірним договором поставки у зв`язку з ненаданням постачальником усіх товаросупровідних документів, передбачених умовами договору та специфікацій.

Під час судового розгляду даної справи, у відповідь на лист від 29.10.2019 вих. № 01/9294-11.22 ПрАТ "Дніпрополімермаш" листом від 20.11.2019 вих. № 05-175 повідомило ТОВ "Метінвест Інжиніринг" про надання таких документів до початку приймання товару згідно пункту 6.3-1 договору, посилаючись на відсутність зауважень з боку покупця під час приймання товару та підписання акту приймання-передачі. Водночас, постачальник зазначив про повторне надання таких документів на виконання листа від 29.10.2019 вих. № 01/9294-11.22 за наведеним у цьому листі переліком. Також додано докази направлення 22.11.2019 вказаного листа разом з доданими до нього документами на адресу ТОВ "Метінвест Інжиніринг" (т.2, а.с. 146-151, ).

Окрім того, ПрАТ "Дніпрополімермаш" листом від 12.12.2019 вих. № 05-178 надіслано на адресу ТОВ "Метінвест Інжиніринг" такі документи за специфікацією від 18.03.2019 № 2 до договору поставки: оригінал висновку експертизи від 26.11.2019 №.1-09-ВЕ-0978.19, виданий ДП "Придніпровська ЕТЦ"; оригінал дозволу від 05.12.2019 № 1274.19.12, виданий Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області. За твердженням позивача за первісним позовом вказані документи замовлені повторно (т.2, а.с. 152-154, т.3, а.с. 34-35).

У грудні 2019 року позивач за первісним позовом - ПрАТ "Дніпрополімермаш", звернувся до Господарського суду Донецької області з заявою про зменшення розміру позовних вимог в порядку статей 42, 46 ГПК України (вх. № 26212/19), в якій просив суд стягнути з ТОВ "Метінвест інжиніринг" 2078660,10 грн основної заборгованості за договором поставки від 28.12.2018 №1999/18, 32879,78 грн пені, 6756,11 грн 3% річних (т. 2, а.с. 157-162). Вказана заява мотивована тим, що під час розрахунку позовних вимог позивачем не враховано акт узгодження коригування ціни від 16.09.2019 на підставі п. 8 специфікації від 28.12.2018 № 1 та акт узгодження коригування ціни від 27.08.2019 на підставі п.8 специфікації від 18.03.2019 № 2.

Також, у січні 2020 року позивач за зустрічним позовом - ТОВ "Метінвест інжиніринг" звернувся до місцевого господарського суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог (вх. № 956/20), в якій просив суд стягнути з ПрАТ "Дніпрополімермаш" штрафні санкції за договором поставки від 28.12.2018 № 1999/18 у розмірі 81817,85 грн; зобов`язати ПрАТ "Дніпрополімермаш" надати наступні документи:

- на зажимні пристрої №1, №2: Декларація на відповідність технічним регламентам;

- на проміжний вал у зборі: Декларація на відповідність технічним регламентам;

- "Дозвіл на застосування" з висновком експертизи (або лист від компетентного органу України, що на цю продукцію "Дозвіл на застосування" не надається або, що така продукція не входить до переліку продукції, на яку в обов`язковому порядку необхідний "Дозвіл на застосування");

- програма та методика випробувань.

- підписаний акт приймання-передачі.

Вказана заява мотивована тим, що під час судового розгляду справи було з`ясовано, що повноважним представником ТОВ "Метінвест інжиніринг" було оформлено (підписано) та направлено ПрАТ "Дніпрополімермаш" акт приймання-передачі щодо проміжного валу у зборі, а тому зменшено розмір позовних вимог за зустрічним позовом в частині стягнення штрафних санкцій за порушення строку поставки товару (проміжного валу) за специфікацією №2 до договору поставки на суму 90794,03 грн (т.3, а.с. 98-99).

Крім того, 27.01.2020 до суду першої інстанції від ТОВ "Метінвест інжиніринг" надійшла заява про зміну предмету зустрічного позову (вх. № 1799/20), в якій позивач за зустрічним позовом просив суд:

1) стягнути з ПрАТ "Дніпрополімермаш" штрафні санкції за договором поставки від 28.12.2018 № 1999/18 у розмірі 81817,85 грн;

2) зобов`язати ПрАТ "Дніпрополімермаш" надати наступні документи:

- на зажимні пристрої №1, №2: Декларація на відповідність технічним регламентам;

- на проміжний вал у зборі: Декларація на відповідність технічним регламентам;

- "Дозвіл на застосування" з висновком експертизи (або лист від компетентного органу України, що на цю продукцію "Дозвіл на застосування" не надається або, що така продукція не входить до переліку продукції, на яку в обов`язковому порядку необхідний "Дозвіл на застосування");

- програма та методика випробувань.

- підписаний акт приймання-передачі.

3) зобов`язати ПрАТ "Дніпрополімермаш" здійснити шеф-нагляд при монтажних та пуско-налагоджувальних роботах затискних пристроїв №1, № 2 та їх введенні в експлуатацію на території ПрАТ "ПівнГЗК" (т.3, а.с. 155-156).

Позивач за зустрічним позовом обґрунтовує необхідність зміни предмету позову тим, що під час судового розгляду справи ПрАТ "Дніпрополімермаш" було порушено умови договору поставки від 28.12.2018 № 1999/18 в частині виконання шеф-монтажних робіт.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 27.01.2020 залишено без розгляду клопотання ТОВ "Метінвест Інжиніринг" про призначення експертизи від 19.11.2019 та заяву від 19.11.2019 про залучення третьої особи; задоволено клопотання ТОВ "Метінвест Інжиніринг" про приєднання доказів до матеріалів справи від 22.11.2019 та від 20.12.2019; відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Метінвест Інжиніринг" про зобов`язання позивача надати докази вчинення певних дій від 19.12.2020; задоволено усне клопотання ТОВ "Метінвест Інжиніринг" про ознайомлення з матеріалами справи та роз`яснено відповідачу про можливість ознайомлення після закінчення підготовчого засідання; відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Метінвест Інжиніринг" про зміну предмету зустрічного позову в частині зобов`язання ПАТ "Дніпрополімермаш" здійснити шеф-нагляд при монтажних та пуско-налагоджувальних роботах затискних пристроїв № 1, № 2 та їх введенні в експлуатацію на території ПрАТ "ПівнГЗК"; закрито підготовче провадження у справі № 905/2001/19 та постановлено розглядати справу по суті в межах заявлених сторонами заяв про зменшення позовних вимог (т.3, а.с. 170-171).

25.02.2020 місцевим господарським судом ухвалено оскаржуване рішення про часткове задоволення первісного і зустрічного позовів (т.3, а.с.188-196).

Вказане рішення в частині первісного позову з посиланням на приписи статей 193 ГК України, статей 11, 525, 526, 629, 666, 690, 712 ЦК України, мотивоване підтвердженням матеріалами справи виконання позивачем за первісним позовом зобов`язання з поставки товари згідно специфікації від 28.12.2018 № 1 - 16.09.2019, згідно специфікації від 28.03.2019 № 2 - 27.08.2019, та прийняття вказаного товару відповідачем за первісним позовом, а тому, враховуючи умови договору та специфікацій до цього договору щодо строку оплати товару, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність прострочення виконання умов договору поставки в частині оплати за отриманий товар. Водночас, місцевий господарський суд відхилив твердження відповідача за первісним позовом щодо ненастання строку оплати товару у зв`язку із несвоєчасним наданням супроводжувальних документів, посилаючись на вимоги ЦК України, Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 N П-7, умови договору поставки, зазначивши про відсутність доказів наявності заперечень покупця щодо прийнятого товару (у тому числі щодо його комплектності та відсутності супровідних документів), відмови від прийняття цього товару або повідомлення постачальника про прийняття його на зберігання протягом встановленого строку.

В частині зустрічних позовних вимог суд першої інстанції з посиланням на приписи статті 231 ГК України, умови пункту 7.3 договору поставки вказав, що доведеним є факт прострочення поставки товару за договором, а тому нарахування штрафних санкцій за прострочення поставки товару узгоджується з умовами договору та є правомірним за період з 05.07.2019 по 15.09.2019 на суму 72837,85 грн. Також місцевий господарський суд вважав доведеним факт непередання на момент звернення позивача за первісним позовом до суду супроводжувальних документів в обсязі, встановленому сторонами за специфікаціями, та зазначив, що докази та обґрунтування вимог позивача за зустрічним позовом щодо неотримання документів в оригіналах є більш вірогідними, ніж докази та пояснення відповідача за зустрічним позовом на спростування цих вимог.

Апеляційна скарга відповідача за первісним позовом обґрунтована тим, що суду першої інстанції надано всі необхідні та достатні докази для відмови у задоволенні первісного позову у справі в повному обсязі, але висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, апелянт вважає, що місцевим господарським судом надано неправильну оцінку доказам у справі, а саме: умовам укладеного між сторонами договору, у тому числі специфікаціям №1, 2, що є його невід`ємними частинами; неправильно визначено правовідносини, що склалися між сторонами, а тому висновки суду, що договір є рамковим договором та специфікації до нього є окремими договорами, не відповідають нормам матеріального права.

Скаржник вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи в частині визначення виникнення моменту оплати за договором, оскільки не надано належної оцінки аргументам відповідача, що зобов`язання з оплати поставленого товару виникає у покупця відповідно до пункту 5.2 договору після надання йому постачальником усіх документів, передбачених договором; вказані умови договори не було змінено та під час розгляду справи сторонами не було спростовано правомірність застосування пункту 5.2 договору для визначення перебігу строки оплати. При цьому, апелянт вказує на те, що в оскаржуваному рішенні встановлені обставини щодо не передання постачальником усіх обумовлених договором документів, проте зроблено передчасні висновки щодо настання моменту виникнення зобов`язання з оплати товару, які не відповідають обставинам справи та умовам пункту 5.2 договору.

На думку відповідача за первісним позовом, надаючи оцінку умовам пункту 5.2 договору, суд першої інстанції перевищив повноваження, розтлумачивши зміст договору, в той час як жодна із сторін не заявляла такої вимоги; втрутився у правовідносини сторін у не встановлений законодавством спосіб; порушив принцип "свободи договору"; порушив принцип змагальності, передбачений ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, в апеляційній скарзі заявником викладені заперечення на ухвалу Господарського суду Харківської області від 27.01.2020 в частині відмови позивачу за зустрічним позовом у задоволенні заяви про зміну предмету зустрічного позову, оскільки не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо одночасної зміни предмета та підстав зустрічного позову.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

Предметом первісного позову у даній справі є матеріально-правова вимога Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест інжиніринг" про стягнення суми основного боргу за поставлений товар згідно договору поставки від 28.12.2018 №1999/18 та специфікацій від 28.12.2018 №1, від 18.03.2019 №2 до нього, а також пені, нарахованої відповідно до пункту 7.2 договору за порушення зобов`язання з оплати товару, 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із статтями 626, 627, 628 та 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З огляду на правову природу укладеного між сторонами договору поставки від 28.12.2018 №1999/18, який у розумінні статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, спірні правовідносини регламентуються, насамперед, положеннями § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частин 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовують загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Зміст апеляційної скарги свідчить про те, що фактично доводи апелянта зводяться до того, що строк розрахунку за поставлений товар не настав у зв`язку з ненаданням позивачем за первісним позовом усіх товаросупровідних документів, передбачених пунктом 6.3 договору.

Надаючи оцінку зазначеним твердженням апелянта, колегія суддів враховує таке.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

Відповідно до частини першої, другої статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Частина перша статті 689 ЦК України встановлює, що покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. При цьому, положення частини 7 статті 193 ГК України і статті 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. З укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок передати у власність покупця певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу набуває право вимагати від постачальника передачі товару та зобов`язаний здійснити його оплату.

Водночас, обов`язок постачальника поставити товар кореспондується із зустрічним обов`язком покупця прийняти та оплатити товар (такий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/801/18).

Згідно з пунктом 3.3 договору строк поставки товару визначається у специфікаціях. Право власності на товар та ризик випадкового знищення чи пошкодження товару переходить від постачальника від покупця з дати поставки товару (п. 3.6 договору).

Відповідно до пункту 5.2 договору оплата за поставлений товар здійснюється протягом строку, зазначеного у специфікації, який відраховується з моменту поставки товару та надання документів, зазначених у пункті 6.3 договору.

Згідно з пунктом 6.3 договору у випадку, якщо покупець є вантажоотримувачем, постачальник зобов`язаний надати покупцю до початку приймання обладнання оригінали документів згідно наведеного у даному пункті переліку.

Відповідно до пунктів 7 специфікацій № 1, № 2 до договору, які є його невід`ємними частинами, визначено, що датою поставки товару вважається дата підписання видаткової накладної. Покупець зобов`язується протягом 3 (трьох) робочих днів з дати прибуття товару виконати його приймання за кількістю та якістю.

Водночас, згідно з пунктом 8 специфікації № 1 до договору строк оплати товару визначено таким чином: 90 % від вартості специфікації протягом 10 календарних днів з дати поставки товару, за умови відсутності зауважень покупця за кількістю та якістю; 10 % від вартості специфікації сплачується по факту завершення шеф-монтажних та пусконалагоджувальних робіт протягом п`яти календарних днів, але не пізніше шістдесяти календарних днів з дати поставки товару.

Відповідно до пункту 8 специфікації № 2 до договору строк оплати товару визначено таким чином: 100 % від вартості специфікації протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки товару, за умови відсутності зауважень покупця за кількістю та якістю.

За результатами надання правової оцінки умовам договору поставки та специфікацій до нього судом апеляційної інстанції з`ясовано, що виникнення у покупця обов`язку з оплати товару поставлено в залежність від факту його поставки та прийняття покупцем на підставі видаткової накладної, підписаної без зауважень щодо якості та кількості отриманої продукції,.

Розділом 6 цього договору передбачено умови приймання-передачі. Зокрема, приймання товару за кількістю відбувається у відповідності до вимог Інструкції, затвердженої постановою Госарбітражу від 15.06.1965 № П-6 зі змінами та доповненнями, а також у відповідності до вимог ТУ та ГОСТ для даного типу товару (п. 6.1 договору). Приймання товару за якістю відбувається одним з наступних засобів, які обираються покупцем: у відповідності до вимог Інструкції, затвердженої постановою Госарбітражу від 25.04.1966 №П-7 зі змінами та доповненнями, а також у відповідності ТУ і ГОСТ для даного виду товару; за участі незалежної експертної організації, залученої покупцем (п. 6.2 договору).

Пунктом 12 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю від 15.06.1965 №П-6 передбачено, що приймання продукції по кількості здійснюється по транспортним і супровідним документам (рахункові-фактурі, специфікації, описові, пакувальним ярликам і ін.) відправника (виготовлювача). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну наявність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Пунктами 1, 2 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю від 25.04.1966 № П-7 передбачено, що ця Інструкція застосовується в усіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, основними та особливими умовами постачання або іншими обов`язковими для сторін правилами не встановлений інший порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю. Підприємство-постачальник повинно забезпечити своєчасне відправлення одержувачу документів, що засвідчують якість та комплектність продукції, що, за загальним правилом, відсилаються разом з продукцією, якщо інше не передбачено обов`язковими для сторін правилами чи умовами договору.

Пунктом 14 Інструкції №П-7 передбачено, що приймання продукції по якості і комплектності здійснюється в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, основними й особливими умовами постачання, іншими обов`язковими для сторін правилами, а також по супровідним документам, що засвідчують якість і комплектність, що поставляється продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення по якості, рахунок-фактура, специфікація і т.п.). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла, і в акті вказується, які документи відсутні.

Відповідно до пункту 16 Інструкції П-7 при виявлені невідповідності якості, комплектності, маркування отриманої продукції, тари або упаковки вимогам стандартів, технічним умовам, кресленням, зразкам (еталонам) договору або даним, зазначеним на маркуванні та супровідних документах, що підтверджують якість продукції (п. 14 цієї Інструкції), отримувач призупиняє подальший прийом продукції і складає акт, в якому зазначає кількість оглянутої продукції та характер виявлених при прийомі дефектів. Отримувач зобов`язаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, запобігаючи погіршення її якості і змішування з іншою однорідною продукцією.

Отримувач зобов`язаний викликати для участі у продовженні приймання продукції та складання двостороннього акта представника виробника (відправника) з іншого міста, якщо це передбачено в основних та особливих умовах поставки, інших обов`язкових правилах та договорі.

Відповідно до пункту 20 Інструкції П-7 порядок проведення перевірки якості продукції за відсутності представника виробника (відправника), у разі його неявки на виклик отримувача (покупця) у встановлений строк та у випадках, коли виклик представника не є обов`язковим.

За результатами проведення перевірки відповідно до пункту 29 Інструкції П-7 складається акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції.

Таким чином, виходячи з вищевказаних норм та умов договору, загальний порядок виконання постачальником зобов`язань за договором поставки передбачає надання ним документів, що стосуються товару, разом з товаром, у той час як відсутність необхідних товаросупровідних документів підлягає фіксації при прийнятті товару шляхом складання відповідного засвідчувального документа (акта).

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 15.02.2018 у справі №914/4372/15, від 07.03.2018 у справі №911/1471/17, від 16.01.2019 у справі № 915/78/18.

Отже, у даному випадку належним доказом щодо поставки неякісної або некомплектної продукції, у тому числі щодо відсутності необхідних товаросупровідних документів, відповідно до вимог Інструкцій П-6 та П-7 може бути лише акт про фактичну якість та комплектність отриманої продукції, оскільки сторони в добровільному порядку, без заперечень та зауважень погодили саме такий порядок отримання товарно-матеріальних цінностей умовами укладеного договору, що є обов`язковим до виконання.

Перевіряючи дотримання кожною із сторін своїх зобов`язань судом апеляційної інстанції встановлено, що на виконання умов договору поставки 28.12.2018 №1999/18 та специфікацій від 28.12.2018 №1, від 18.03.2019 №2 до нього, які згідно пункту 2.1 цього договору є його невід`ємною частиною, згідно видаткових накладних від 30.07.2019 № 3004, від 27.08.2019 № 2701 ПрАТ "Дніпрополімермаш" передало (поставило), а ТОВ "Метінвест інжиніринг" прийняло без будь-яких зауважень обумовлений товар на загальну суму 2 315 953,00 грн.

Окрім цього, сторонами також складено та підписано акт приймання-передачі від 30.07.2019 № 3004, відповідно до якого ТОВ "Метінвест Інжиніринг" прийняв, а ПрАТ "Дніпрополімермаш" передав продукцію згідно специфікації № 1 до договору від 28.12.2018 № 1999/18 (даний акт підписаний відповідачем за первісним позовом без зауважень із визначенням дати 16.09.2019); акт приймання-передачі ТМЦ від 27.08.2019, відповідно до умов якого ПрАТ "Дніпрополімермаш" передав, а ТОВ "Метінвест Інжиніринг" прийняв обладнання згідно Специфікації №2 до договору поставки від 28.12.2018 № 1999/18 (даний акт підписаний з боку відповідача за первісним позовом із визначенням дати 27.08.2019 та зазначено про відсутність претензій до постачальника).

Матеріали справи свідчать, що сторонами на підставі п.п. 8 Специфікації №1, 2 до договору поставки від 28.12.2018 № 1999/18 укладено акт узгодження коригування ціни товару від 16.09.2019 щодо товару, поставленого за товарною накладною від 30.07.2019 №3004 та визначено вартість 997778,76 грн з ПДВ; акт узгодження коригування ціни товару від 27.08.2019 щодо товару, поставленого за товарною накладною від 27.08.2019 №2701 та визначено вартість 1 080 881,34 грн з ПДВ (т. 1, а.с. 90-91, т.2, а.с. 17-18).

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про вірогідність доказів на підтвердження обставин щодо фактичного прийняття (отримання) товару, поставленого на підставі специфікації № 1 до договору від 28.12.2018 № 1999/18, та підписання видаткової накладної від 30.07.2019 № 3004 саме 16.09.2019.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Слід зауважити, що Верховний Суд неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Апеляційний господарський, враховуючи приписи статті 79 ГПК України, вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність факту поставки товару позивачем за первісним позовом та прийняття його відповідачем за первісним позовом за специфікацією від 28.12.2018 № 1 до договору від 28.12.2018 № 1999/18 - 16.09.2019, за специфікацією від 18.03.2019 № 2 до договору від 28.12.2018 № 1999/18 - 27.08.2019.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, відсутність передачі товаросупровідної документації оформлюється відповідним актом, проте, як вбачається з матеріалів справи, відсутність документів, що підлягали переданню разом із товаром, не було зафіксовано шляхом складання відповідного засвідчувального документа (акту). Вказані обставини також було підтверджено в судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 09.07.2020 представником відповідача за первісним позовом, а також зазначено про відсутність будь-яких належних та допустимих доказів у розумінні приписів процесуального законодавства, в яких зафіксовано встановлення під час приймання товару наявності/відсутності документів, визначених пунктом 6.3 договору.

Згідно зі статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Натомість, матеріалами справи підтверджується, що відповідач за первісним позовом отримав поставлену постачальником продукцію по кількості та якості згідно умов договору та специфікацій до нього без жодних заперечень та претензій, прийнявши її шляхом підписання відповідних видаткових накладних, на що обґрунтовано посилається позивач за первісним позовом у відзиві на апеляційну скаргу.

Водночас, цивільним законодавством визначено правові наслідки невиконання продавцем обов`язку передати приналежності товару та документи, що стосуються товару. Так, відповідно до частини 1 статті 666 Цивільного кодексу України у разі, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

При цьому, згідно з частиною 2 статті 666 Цивільного кодексу України, якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Пунктом 6.5 договору передбачено право покупця у разі поставки продукції без товаросупровідної документації відмовитися від приймання товару до надання документів, зазначених у пункті 6.3 цього договору.

Тобто, у разі ненадання позивачем за первісним позовом товаросупровідної документації, положеннями наведеного законодавства та умовами договору передбачено право відповідача за первісним позовом встановити розумний строк для надання такої документації, після спливу якого (у разі ненадання документації) відмовитися від договору та повернути товар, або відмовитися від приймання товару до надання цих документів.

Судова колегія зазначає, що в матеріалах справи наявний лист ТОВ "Метінвест Інжиніринг" від 29.10.2019 вих. №01/9294-11.22 "Про порушення умов договору", яким відповідач за первісним позовом повідомив позивача за первісним позовом про ненадання останнім передбачених умовами договору оригіналів документів та порушення ним пункту 6.3 договору, а тому зазначив про відмову здійснити оплату за поставлений товар до надання цих документів.

Вказаний лист не може бути визнано належними та допустимими доказами у розумінні приписів обумовленої сторонами договору Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю № П-6 (зі змінами та доповненнями) та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю № П-7, оскільки не є актом про фактичну якість і комплектність товару, який складається у процесі приймання відповідної продукції протягом певного строку при дотриманні зазначених вище умов (конкретні строки такого приймання).

Окрім цього, вказаний лист взагалі не містить вимоги щодо передання документів із визначенням строку виконання.

При цьому, зазначивши про відмову від здійснення оплати за поставлений товар до надання документів, відповідач за первісним позовом не посилається ні на положення чинного законодавства, ні на умови договору поставки, якими передбачено таке право покупця у разі ненадання позивачем за первісним позовом товаросупровідної документації, тоді як умовами договору передбачено право покупця відмовитися від приймання товару.

З огляду на викладене, відповідач за первісним позовом наданим йому правом на встановлення позивачеві строку для передачі необхідних документів не скористався, від договору не відмовився і товар не повернув, що було правильно враховано місцевим господарським судом у сукупності з іншими обставинами справи.

Отже, враховуючи те, що матеріали справи не містять акту про відсутність товаросупровідної документації (певної її частини), доказів, що підтверджують наявність претензій відповідача щодо відсутності такої документації при прийманні продукції та встановлення позивачу строку для її надання, відмови відповідача від договору та повернення продукції за наслідками спливу такого строку, а також, приймаючи до уваги той факт, що відповідач не відмовився від прийняття продукції, а прийняв її без жодних зауважень, колегія суддів вважає, що підстави для затримання оплати продукції відсутні.

Наведеним спростовуються відповідні доводи скаржника про те, що обов`язок з оплати поставленого товару не настав, у зв`язку з чим вони відхиляються судом апеляційної інстанції.

Окрім цього, суд першої інстанції з огляду на те, що поставка товару за видатковою накладною від 30.07.2019 № 3004 на суму 997778,76 грн (з урахуванням акта узгодження коригування ціни від 16.09.2019) здійснювалось на підставі специфікації №1 до договору від 28.12.2018 №1999/18, якою визначено строк оплати поставленого товару - 90 % від вартості специфікації протягом 10 календарних днів з дати поставки товару, за умови відсутності зауважень покупця за кількістю та якістю; 10 % від вартості специфікації сплачується по факту завершення шеф-монтажних та пусконалагоджувальних робіт протягом п`яти календарних днів, але не пізніше шістдесяти календарних днів з дати поставки товару, дійшов правильного висновку, що останнім днем здійснення оплати поставленого товару у відповідача за вказаною накладною, з урахуванням вимог статті 254 Цивільного кодексу України, є 26.09.2019 (відносно 90%) та 15.11.2019 (відносно 10%).

При цьому, місцевий господарський суд з посиланням на заяву позивача за первісним позовом від 21.12.2019, поданої в межах підготовчого провадження, в якій заявник просив, зокрема, стягнути заборгованість за специфікацією № 1 в повному обсязі (з урахування остаточного обов`язкового платежу у розмірі 10%), враховуючи настання строку виконання зобов`язання по сплаті 10% на час прийняття такої заяви та її задоволення, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення основної заборгованості за поставлений товар за специфікацією №1 до договору поставки в повному обсязі.

Щодо поставки товару за видатковою накладною від 27.08.2019 № 2701 на суму 1 080 881,34 грн (з урахуванням акта узгодження коригування ціни від 27.08.2019) здійснювалось на підставі специфікації №2 до договору від 28.12.2018 №1999/18, якою визначено строк оплати поставленого товару - 100 % від вартості специфікації протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки товару, дійшов правильного висновку, що останнім днем здійснення оплати поставленого товару у відповідача за вказаною накладною, з урахуванням вимог статті 254 Цивільного кодексу України, є 26.09.2019.

Таким чином доводи скаржника про те, що при задоволенні позовних вимог судом першої інстанції неправомірно визначено підстави та строки виконання зобов`язань з оплати вартості поставленого товару за договором, є безпідставними та колегією суддів відхиляються.

Враховуючи установлені обставини справи, апеляційний господарський суд погоджується з обґрунтованим висновком господарського суду першої інстанції про те, що відповідач за первісним позовом в порушення договірних зобов`язань не оплатив вартість отриманого товару, а тому існує заборгованість у розмірі 2078660,10 грн, що підтверджується належними доказами та ним не заперечується. З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, аналізуючи правовідносини, що склались між сторонами, апеляційний господарський суд зазначає, що віднесення судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення договору поставки до договору з ознаками рамкового договору не призвело до порушення норм матеріального права, оскільки місцевим господарським судом вірно встановлено договірну природу правовідносин, зокрема, що укладений договір є договором поставки, встановлено порушення умов специфікацій до договору в частині оплати вартості товару та правильно застосовано норми права, що регламентують спірні правовідносини. А тому дані доводи апелянта є безпідставними.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 1 статі 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до приписів частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 7.2 договору у випадку порушення більше ніж на 30 календарних днів строку оплати товару покупець сплачує пеню у розмірі 0,04% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у відповідний період.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи підтвердження матеріалами справи факту виконання позивачем за первісним позовом договірних зобов`язань за спірним договором в частині поставки товару, настання строку їх оплати, зважаючи на несплату відповідачем вартості отриманого товару, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача за первісним позовом несплаченої суми боргу, а також 3 % річних та пені, нарахованих у зв`язку із простроченням оплати у перерахованій судом першої інстанції сумі.

При цьому, до суду першої інстанції відповідачем за первісним позовом не було надано будь-яких зауважень на розрахунок позивача. Доводи апеляційної скарги також не стосуються правильності розрахунків позивача за первісним позовом та висновків місцевого господарського суду щодо їх обґрунтованості, а тому у відповідності до вимог статті 269 ГПК України судом апеляційної інстанції не переглядається.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно відмови у задоволенні заяви про зміну предмета зустрічного позову в ухвалі суду від 27.01.2020, слід зазначити таке.

Відповідно до вимог частини третьої статті 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Тому у разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову.

Як вже було встановлено у цій постанові, предметом зустрічного позову ТОВ "Метінвест інжиніринг" до ПрАТ "Дніпрополімермаш" є вимога про стягнення штрафних санкцій за договором поставки від 28.12.2018 № 1999/18 та зобов`язання передати документи.

Проте, в заяві про зміну предмета зустрічного позову від 24.01.2020, позивач за зустрічним позовом включив вимогу про зобов`язання ПрАТ "Дніпрополімермаш" здійснити шеф-нагляд при монтажних та пуско-налагоджувальних роботах затискних пристроїв № 1, № 2 та їх введенні в експлуатацію на території ПрАТ "ПівнГЗК".

При цьому, заявником не зазначено в чому саме відбулася зміна саме первісних позовних вимоги про стягнення штрафних санкцій та зобов`язання передати документи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Господарським процесуальним кодексом України, зокрема статтею 46, не передбачено права позивача на подання "додаткових" позовних вимог, а тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) суд, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову чи; збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи; об`єднання позовних вимог, чи; зміну предмета або підстав позову.

При цьому, збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Як вбачається із зустрічної позовної заяви ТОВ "Метінвест інжиніринг", предметом розгляду у даній справі є, зокрема, позовна вимога немайнового характеру, що виключає можливість збільшення або зменшення її розміру.

Окрім того, що заявником було змінено предмет позову шляхом доповнення позовної вимоги немайнового характеру (зобов`язати відповідача здійснити шеф-нагляд), ним також змінено підстави обґрунтування позовних вимог, а саме: невиконання відповідачем вимог позивача про направлення відповідальних працівників у зв`язку із зверненням ТОВ "Метінвест інжиніринг" до ПрАТ "Дніпрополімермаш" в електронному вигляді 13.01.2020 та письмовим листом 16.01.2020.

З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява ТОВ "Метінвест інжиніринг" про зміну предмета позову фактично є новою позовною заявою, та спрямована на одночасну зміну предмета та підстав позову.

Щодо вимоги скаржника про постановлення окремої ухвали щодо свідка -генерального директора ПрАТ "Дніпрополімермаш" ОСОБА_1 через виявлення під час розгляду справи у його свідченнях неправдивих показань та направити її прокурору чи органу досудового розслідування, колегія суддів враховає таке.

Статтею 246 ГПК України встановлено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу (ч.1).

Суд постановляє окрему ухвалу щодо свідка, експерта чи перекладача у разі виявлення під час розгляду справи відповідно неправдивих показань, неправдивого висновку експерта чи неправильного перекладу, підробки доказів та направляє її прокурору чи органу досудового розслідування (ч.4).

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (ч.5).

Окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій (ч.8).

Зі змісту вказаної правової норми ГПК України слідує, що чинним процесуальним законодавством не передбачено винесення окремої ухвали за клопотанням сторін у справі, оскільки судом самостійно встановлюються наявність обставин та підстав для винесення окремої ухвали, що визначені ст.246 ГПК України.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що право суду постановити окрему ухвалу є самостійним, і не залежить від волевиявлення про це учасника судового процесу, а результатом розгляду апеляційної скарги має бути прийняття відповідного рішення, передбаченого нормами ГПК України.

Даної позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові № 916/1206/18 від 24.07.2019.

Отже, приймаючи до уваги, що чинним законодавством передбачено обов`язок господарського суду діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, правові підстави для задоволення вимог апелянта у цій частині у суду апеляційної інстанції відсутні.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, матеріали справи містять заяву свідка по первісному позову, яка підписана генеральним директором ПрАТ "Дніпрополімермаш" ОСОБА_1 та нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Сидельковською Ю.Ю. 23.01.2020 за зареєстровим номером № 18; заяву свідка за зустрічним позовом підписано генеральним директором ПрАТ "Дніпрополімермаш" ОСОБА_1 та нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Сидельковською Ю.Ю. 23.01.2020 р. за зареєстровим номером № 20 (т.3, а.с. 153-154).

Судова колегія зазначає, у нотаріально посвідчених заявах свідка лише зазначається, які товаросупровідні документи ПрАТ "Дніпрополімермаш" передавав ТОВ "Метінвест Інжиніринг" за специфікаціями № 1 та № 2, а також вказано про відсутність складених актів щодо передачі цих документів, оскільки це не передбачено умовами договору поставки. Проте, дані заяви не містять пояснень щодо дати коли документи направлялись, у зв`язку з чим твердженням скаржника про надання неправдивих показань генеральним директором ПрАТ "Дніпрополімермаш" у заявах свідка є безпідставними та не підтверджені належними доказами, оскільки відповіді надані у нотаріальних заявах свідка не суперечать доказам наявним у матеріалах справи.

В свою чергу, змагальність сторін є основним принципом господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

А тому, дослідивши зміст вказаних заяв, та оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали щодо свідка-генерального директора ПрАТ "Дніпрополімермаш" ОСОБА_1 на підставі частини 4 статті 246 ГПК України.

Наведене свідчить, що доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час ухвалення оскаржуваного рішення в оскаржуваній частині не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому відсутні підстави для його скасування в оскаржуваній частині.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест інжиніринг" без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 25.02.2020 у справі №905/2001/19 - без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест інжиніринг" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 25.02.2020 у справі №905/2001/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.07.2020

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.В. Шевель