ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2020 Справа № 917/93/20

м.Полтава

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр - Плюс", просп. Пушкіна, 4, м. Дніпро, 49006

до Приватного підприємства "Регіональний інвестиційний центр аукціонів", вул. Європейська, 2, к. 311, м. Полтава, Полтавська область, 36014

про визнання протиправною відмову оформлену листом № 589 від 25.10.2019 р.

Суддя Кльопов І.Г.

Секретар судового засідання Назаренко Я.А.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання.

Обставини справи.

До господарського суду Полтавської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр - Плюс" до Приватного підприємства "Регіональний інвестиційний центр аукціонів" про визнання протиправною відмову Приватного підприємства "Регіональний інвестиційний центр аукціонів", оформлену листом № 589 від 25.10.2019 р., у реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр - Плюс" як учасника земельних торгів, призначених на 10:00 год. 06 листопада 2019 року, аукціон № 20715, лот № 39900 з продажу права оренди на земельну ділянку площею 24,5150 га, кадастровий номер :00:002:0024, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем у справі, незаконно відхилено заявку позивача на участь у торгах, у зв"язку з чим, позивач не був допущений до участі у земельних торгах.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.01.2020 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі; справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 11.02.2020.

Від відповідача 03.02.2020 за вхід. №1295 надійшов відзив на позов. Відповідач у відзиві на позов проти позову заперечує та зазначає, що позивач відповідно до норм Земельного кодексу України не може набувати право користування спірною земельною ділянкою на умовах оренди на земельних торгах. Земельна ділянка, право оренди на яку було виставлено на земельні торги на місцевості, знаходиться окремо, а не в масиві земель сільськогосподарського призначення.

Ухвалою суду від 26.05.2020 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.06.2020..

Відповідно до статті 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Рішенням Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області від 12.09.2019 року "Про проведення земельних торгів (аукціону) з продажу права оренди на земельні ділянки комунальної власності" вирішено провести земельні торги у формі аукціону з продажу права оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, в тому числі земельної ділянки, яка розташована на території Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, за цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства площею 24,5150 га ріллі, кадастровий номер :00:002:0024, нормативна грошова оцінка - 113 064, 85 грн.

Оголошення про проведення торгів опубліковано на офіційному сайті Держгеокадастру України, згідно якого аукціону присвоєно номер 20715 (лот №39900), організатором торгів виступала Руденківська сільська рада Новосанжарського району Полтавської області, виконавцем земельних торгів - Приватне підприємство «Регіональний інвестиційний центр аукціонів».Місцем проведення земельних торгів визначено приміщення Руденківської сільської ради за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, с.Руденківка, вул. Центральна, 13; дата і час проведення торгів - 06 листопада 2019 року о 10-00.

В позовній заяві позивач вказує, що виконавши вказані вище вимоги, ним було подано 04.10.2019 року заяву про участь у земельних торгах з продажу права оренди на земельну ділянку площею 24,5150 га, кадастровий номер :00:002:0024.

Разом з тим, листом від 25.10.2019 за №589 Виконавець земельних торгів - Приватне підприємство «Регіональний інвестиційний центр аукціонів», повідомив позивача про те, що у нього відсутні правові підстави для його реєстрації в якості учасника земельних торгів по лоту 39900 (аукціон №20715) з продажу права оренди на земельну ділянку площею 24,5150 га кадастровий номер :00:002:0024 з цільовим призначенням для фермерського господарства, у зв`язку із чим повернув всі подані раніше документи.

Відмовляючи позивачу в участі у земельних торгах, відповідач посилався на ст.22 ЗК України, відповідно до якої землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування:

а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства;

б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Таким чином, позивач не був допущений до участі у земельних торгах, які відбулись 06 листопада 2019 року.

Згідно інформації, яка міститься на офіційному сайті Держгеокадастру України стосовно аукціону №20715 лоту №39900, за результатами торгів визначено розмір річної плати за користування земельною ділянкою - 11 871,79 грн, строк користування - 10 років.

Отже, земельні торги є такими, що відбулися, не анульованими та не скасованими.

Позивач вважає, що відповідачем - приватним підприємством "Регіональний інвестиційний центр аукціонів" під час проведення земельних торгів з відчуження права оренди земельної ділянки не додержано вимог чинного законодавства України.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Процедура допуску до участі та проведення земельних торгів передбачена главою 21 Земельного кодексу України «Продаж земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах» (статті 134-139).

Так, згідно 4.7 ст.137 Земельного кодексу України юридична особа-резидент, яка бажає взяти участь у земельних торгах, не пізніше ніж за три робочі дні до їх проведення подає виконавцю земельних торгів:

- заяву про участь у земельних торгах;

- інформацію про найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код юридичної особи згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України, інформацію про державу, в якій зареєстровані або мають постійне місце проживання засновники (учасники) юридичної особи, у статутному (складеному) капіталі якої є частка іноземного капіталу

- документи, що підтверджують сплату реєстраційного та гарантійного внесків (копії розрахункових документів, виписки з рахунків).

- представник фізичної чи юридичної особи подає також документи, що підтверджують право діяти від імені учасника торгів.

Частина 8 статті 137 ЗК України передбачає, що виконавець земельних торгів приймає документи в учасників - фізичних осіб та представників учасників - юридичних осіб. Виконавець земельних торгів після отримання документів, зазначених у частині першій цієї статті, заносить до книги реєстрації учасників торгів порядковий номер учасника і номер лота, який він виявив бажання придбати, та видає учаснику (його представнику) довідку про отримання документів із зазначенням їх переліку, вхідний квиток, інформаційну картку на лот та картку учасника (із зазначенням на зворотному боці умов проведення торгів).

Форми заяви про участь у торгах, довідки про отримання документів виконавцем земельних торгів, книги реєстрації учасників торгів, вхідного квитка, інформаційної картки на лот та картки учасника торгів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин (ч.10 ст.137 ЗК України). На сьогодні зазначені форми затверджені наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №580 від 25.09.2012р.

Із дотриманням вказаних вимог, позивач 04 жовтня 2019 року подав до ПП «Регіональний інвестиційний центр аукціонів» заяву на участь в земельних торгах з продажу права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0024, в якій була зазначена вся необхідна інформація, а також до якої долучались документи, передбачені частиною 7 ст.137 ЗК України, а саме:

- засвідчена копія статуту ТОВ "Агроцентр - Плюс";

- засвідчена копія опису документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору;

- засвідчена копія витягу №179 з реєстру платників податку на додану вартість;

- засвідчена копія довідки АТ «ОТП БАНК» про відкриття банківського рахунку;

- засвідчена копія протоколу засідання загальних зборів учасників ТОВ "Агроцентр - Плюс" №05/03/2018-АП від 05.03.2018;

- засвідчена копія наказу №2 о/с від 06.03.2018;

- засвідчена копія витягу з ЄДРЮОФОПГФ від 12.08.2019;

- засвідчена копія виписки з ЄДРЮОФОПГФ від 24.09.2019;

- засвідчена копія Рішення №04/10/2019 одноособового учасника ТОВ "Агроцентр - Плюс" від 04.10.2019;

- засвідчена копія довіреності від 04.10.2019, виданої на ім`я Тур Є.А.;

- засвідчена копія паспорту директора ТОВ "Агроцентр - Плюс";

- засвідчена копія платіжного доручення про сплату гарантійного внеску № від 07.10.2019;

- засвідчена копія платіжного доручення про сплату реєстраційного внеску № від 07.10.2019.

Листом від 25.10.2019 №589 Приватним підприємством «Регіональний інвестиційний центр аукціонів» повернуто заяву позивачу разом із долученими документами, та повідомлено, що у нього відсутні правові підстави реєстрації як учасника земельних торгів.

Відповідач відмовився реєструвати позивача як учасника торгів з тих підстав, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:002:0024 має цільове призначення «для ведення фермерського господарства», а ТОВ "Агроцентр - Плюс" є відповідно сільськогосподарським підприємством, якому можуть передаватись у користування тільки землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України - громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 123 Земельного кодексу України - надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.2 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Таким чином, Земельний кодекс України передбачає можливість набуття громадянами та юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування або за результатами аукціону.

Частина З статті 22 Земельного кодексу України, на яку посилався відповідач, встановлює категорії осіб з конкретизацією виду цільового використання, яким землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування.

Вказана норма кореспондує саме зі ст.118 та ст.123 Земельного кодексу України і не відноситься до ст.124, яка передбачає порядок передачі землі в оренду шляхом проведення земельних торгів.

Частина 2 ст.93 Земельного кодексу України передбачає, що земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Стаття 5 Закону України «Про оренду землі» конкретизує перелік осіб, які можуть бути орендарями земельних ділянок, зокрема, до яких закон також відносить громадян і юридичних осіб України, іноземців та осіб без громадянства, іноземні юридичні особи, міжнародні об`єднання та організації, а також іноземні держави.

Отже, будь-яких обмежень чи заборон щодо передачі в оренду юридичним особам, в тому числі сільськогосподарським підприємствам, земель для ведення фермерського господарства ні Земельний кодекс України ні спеціалізований Закон України «Про оренду землі» не містять.

Стаття 37-1 Земельного кодексу України, яка передбачає, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення, призначені для ведення особистого селянського господарства, фермерського господарства, розташовані у масиві земель сільськогосподарського призначення, можуть використовуватися їх власником, землекористувачем також для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без зміни цільового призначення таких земельних ділянок (частина 1).

Із змісту вказаної норми Земельного кодексу України слідує, що сільськогосподарські підприємства за певних умов можуть користуватися землями для ведення фермерського господарства або обмінювати їх на інші земельні ділянки.

Частина 2 ст.37-1 Земельного кодексу України встановлює, що власники та орендарі земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих у масиві земель сільськогосподарського призначення, на період дії договору оренди можуть обмінюватися належними їм правами користування земельними ділянками шляхом взаємного укладання між ними договорів оренди, суборенди відповідних ділянок.

Стаття 8 Закону України «Про оренду землі»: орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом). Отже, чинне законодавство не забороняє сільськогосподарським підприємствам отримувати в оренду землі для фермерського господарства з подальшою передачею цієї земельної ділянки в суборенду для використання за цільовим призначенням.

З викладеного можна дійти висновку, про відсутність будь-якої заборони щодо передачі в оренду сільськогосподарським підприємствам земель із цільовим використанням - для фермерського господарства. Відповідно, глава 21 Земельного кодексу України, яка регулює порядок проведення земельних торгів, не передбачає норми, яка б забороняла юридичним особам-резидентам брати участь в аукціоні тільки з тієї підстави, що предметом лоту є земля для фермерського господарства.

За таких умов, суд вважає, що відмова відповідача у реєстрації позивача як учасника земельних торгів, призначених на 10:00 год. 06 листопада 2019 року, аукціон № 20715, лот № 39900 з продажу права оренди на земельну ділянку площею 24,5150 га, кадастровий номер :00:002:0024, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області є безпідставною та необгрунтованою.

Оцінюючи правовідносини сторін, суд зазначає, що юридичний факт прийняття Руденківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області Рішення 12.09.2019 "Про проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності", в тому числі земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0024, відповідно до закону створив у відповідача обов`язок допуску позивача до торгів, а позивач отримав законні сподівання на участь у зазначених торгах з метою можливості сільськогосподарським підприємством отримати в оренду вищезазначену земельну ділянку, що є основним засобом виробництва будь-якого сільськогосподарського виробника, які підлягають захисту, в тому числі і в судовому.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах: "Меллахер та інші проти Австрії" від 19.12.1998 та "Пайн Велі Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23.10.1991 визначив, що під поняттям "майно" розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що випливають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, "активи", які можуть виникнути, "правомірні очікування"/"законні сподівання" особи.

При цьому, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Пайн Велі Девелопмент Лтд" та інші проти Ірландії" від 23.10.1991 Європейський суд з прав людини зазначив, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об`єктом правового захисту згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Позивач дотримався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, тобто, позивач може вважатись таким, що набув права "правомірного очікування".

Це право позивача на участь в земельних торгах підлягає захисту шляхом, який дійсно спрямований на відновлення порушеного права, тобто є ефективним в розумінні ст. 13 Конвенції, яка встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким способом захисту є визнання протиправними дій виконавця земельних торгів щодо відмови у допуску ТОВ «Агроцентр-Плюс» до участі у земельних торгах з продажу права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:0024.

Відповідно достатті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зістаттею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписамистатті 86 Господарського процесуального кодексу Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно дост. 236 Господарського процесуального кодексу Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обгрунтованими, доведеними матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір, відповідно приписів ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною відмову Приватного підприємства "Регіональний інвестиційний центр аукціонів", оформлену листом № 589 від 25.10.2019 р., у реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр - Плюс" як учасника земельних торгів, призначених на 10:00 год. 06 листопада 2019 року, аукціон № 20715, лот № 39900 з продажу права оренди на земельну ділянку площею 24,5150 га, кадастровий номер :00:002:0024, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів а території Руденківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області.

3. Стягнути з Приватного підприємства "Регіональний інвестиційний центр аукціонів" ( вул. Європейська, 2, к. 311, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроцентр - Плюс" (просп. Пушкіна, 4, м. Дніпро, 49006, ) судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (з врахуванням продовження цього строку на час дії карантину згідно з п. 4розділу Х «Прикінцеві положення» ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області).

У зв"язку з перебуванням судді у відпустці, повне рішення підписано: 13.07.2020

Суддя Кльопов І.Г.