ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"17" липня 2020 р. Cправа №902/687/20

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., розглянувши матеріали справи

за заявою приватного акціонерного товариства "Датагруп", м.Київ

до фізичної особи - підприємця Заїки Анатолія Валерійовича, м.Гнівань Тиврівського району Вінницької області

про видачу судового наказу

В С Т А Н О В И В :

До Господарського суду Вінницької області 10.07.2020 надійшла заява приватного акціонерного товариства "Датагруп" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи - підприємця Заїки Анатолія Валерійович основного боргу в розмірі 3193,55 грн; 3% річних в розмірі 74,95 грн; 239,78 грн пені; суми інфляційних нарахувань в розмірі 96,75 грн.

В обґрунтування вказаних вимог заявник зазначає, що між сторонами укладений Договір про надання телекомунікаційних послуг №2534/16 від 02.11.2016, на виконання умов якого приватне акціонерне товариство "Датагруп" надало телекомунікаційні послуги фізичній особі - підприємцю Заїці Анатолію Валерійовичу в період з червня 2019 по серпень 2019 року на суму 3193,55 грн.

Водночас, за твердженням позивача, відповідач не виконав свої зобов`язання по оплаті вартості отриманих послуг у визначений умовами Договору строк, у зв`язку з чим за останнім рахується заборгованість в розмірі 3193,55 грн.

Розглянувши матеріали справи №902/387/20, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу враховуючи наступне.

Згідно зі ст.147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

За приписами ст.148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За приписами п.8 ч.1, ч.2 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

За загальним правилом, при розгляді вимог в порядку наказного провадження суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (п.7 ч.1 ст.155 ГПК). Водночас, підставою для відмови у видачі наказу є, зокрема, встановлення судом обставин, що з поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги. Такі підстави для відмови у видачі судового наказу свідчать про наявність у суду обов`язку здійснити певний аналіз обґрунтованості вимог заявника на предмет наявності порушення його права.

Так, на підтвердження викладених в заяві обставин щодо наявності у відповідача заборгованості позивачем надано в копіях: договір №2534/16 про надання телекомунікаційних послуг від 02.11.2016 з додатками; претензію №46379 від 05.05.2020; розрахунки інфляційних збитків, 3% річних та пені.

Поряд з тим, оглянувши документи, що долучені заявником на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги (п.4 ч.3 ст.150 ГПК України), суд констатує, що матеріали поданої заяви не містять первинних документів, на підставі яких суд міг би визначити розмір заборгованості відповідача, а також перевірити здійснений позивачем розрахунок штрафних та компенсаційних нарахувань.

Так, із змісту наданих документів слідує, що відповідачем періодично сплачувалися надані послуги за визначений позивачем період, однак відповідні виписки банку в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, як слідує із змісту розрахунку пені, позивачем визначено період її нарахування з 21.08.2019 по 21.02.2020 відносно загального розміру заборгованості в сумі 3193,00 грн, яка виникла в період з червня 2019 по серпень 2019.

Разом з тим, частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому відповідно до п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України, яким передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Зважаючи на викладене, період нарахування пені здійснюється протягом шести місяців відносно кожного, порушеного грошового зобов`язання, в даному випадку щодо сплати щомісячного фіксованого платежу.

З викладеного слідує, що визначений заявником період нарахування пені не відповідає вказаним приписам та п.6 ст.232 ГК України.

Підсумовуючи викладене суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні первинні документи, на підставі яких можливо було б встановити виникнення у заявника права грошової вимоги до ФОП Заїки Анатолія Валерійовича у визначеному заявником розмірі.

Враховуючи вищевикладене суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі п.8 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому слід роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч.1 ст.153 ГПК України).

Відповідно до ст.151 Господарського процесуального кодексу України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись п.8 ч.1 ст.152, ст.ст. 147, 148, 150, 152-155, 175, 234, 235 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у видачі судового наказу за поданою приватним акціонерним товариством "Датагруп" заявою про стягнення з фізичної особи - підприємця Заїки Анатолія Валерійович основного боргу в розмірі 3193,55 грн; 3% річних в розмірі 74,95 грн; 239,78 грн пені; суми інфляційних нарахувань в розмірі 96,75 грн

2. Згідно з приписами ст.235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. Ухвала суду від 17.07.2020 набрала законної сили та підписана суддею 17.07.2020.

4. Дана ухвала суду від 17.07.2020 у справі №902/687/20 підлягає оскарженню в строки і порядку, визначеним ст.256 ГПК України, з урахуванням особливостей Розділу ХІ ГПК України.

5. Ухвалу надіслати учасникам справи, у тому числі позивачу - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул.Смоленська, 31-33, м.Київ, 03057);

3 - відповідачу АДРЕСА_1