ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" липня 2020 р.м.ХарківСправа № 922/1960/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "Шляхрембуд" (61003, м. Харків, вул. Москалівська, 20; ідент. код 03359182)

до Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" (61001, м. Харків, вул. Актюбінська, 24; ідент. код 37761936)

про стягнення 26876,85 грн.

за участю представників:

позивача - Тищенко А.В.

відповідача - Тимош О.М.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підрядне спеціалізоване підприємство по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "Шляхрембуд" 22.06.2020 р. звернулось до господарського суду з позовом до Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" про стягнення заборгованості у розмір 26876,85 грн., з яких: 26395,97 грн. основний борг, 184,40 грн. інфляційні втрати, 296,48 грн. - 3% річних. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору будівельного субпідряду № СП-08/09//17-1 від 08.09.2017 р. в частині своєчасного розрахунку за виконані роботи. Крім того, просить покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22 червня 2020 року позов КП спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "Шляхрембуд" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/1960/20, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, проведення судового засідання призначено на 15.07.2020.

13.07.2020 р. відповідачем на адресу суду надано відзив на позов (вх. 15904), згідно з яким останній просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 26395,97 грн., у зв`язку з погашенням вказаної заборгованості, що підтверджується платіжним дорученням № 908 від 09.07.2020, та відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних та 3% річних.

Разом з тим, 15.07.2020 р. позивачем на адресу суду подано заяву про закриття провадження у справі (вх. 16256), в якій позивач повідомляє, що відповідачем погашено основна сума заборгованості, у зв`язку з чим позивач вважає за можливе та просить суд прийняти відмову позивача від позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних.

Представник позивача у судовому засіданні просить суд задовольнити подану ним заяву, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат в порядку приписів ч. 1 ст. 130 ГПК України.

Представники відповідача не заперечує проти поданої позивачем заяви.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням поданих сторонами заяви, суд керується наступним.

Судом було роз`яснено сторонам, що у відповідності до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Дослідивши матеріали справи, суд на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи подані відповідачем докази на підтвердженням факту перерахування на користь позивача грошових коштів у розмірі 26395,97 грн. у добровільному порядку, не надання позивачем обґрунтованих заперечень щодо сплаченої суми основного боргу та зарахування її в рахунок погашення саме суми боргу, яка є предметом спору у даній справі, суд дійшов до висновку про наявності підстав для закриття провадження у справі № 922/1960/20 в цій частині керуючись приписами п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Судом встановлено, що подана позивачем заява (вх. № 16256) про часткову відмову від позову підписана представником КП "Шляхрембуд" Тищенко А.В., який відповідно до ордеру № 167114 від 28.04.2020 р. наділений правом відмови від позову (т. 1 а.с. 52-53);

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи відсутність будь-яких доказів того, що вказані дії щодо часткової відмови від позову суперечать законодавству або порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, приймаючи до уваги унормоване у ГПК України право позивача на вчинення такої процесуальної дії, суд приймає відмову позивача від позову в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 296,48 грн. та інфляційних втрати у розмірі 184,40 грн.

Таким чином, оскільки позивач відмовився від поданого ним позову в частині та відмову прийнято судом, суд вважає за необхідне постановити ухвалу про закриття провадження у справі № 922/1960/20 в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 296,48 грн. та інфляційних втрати у розмірі 184,40 грн. з посиланням на приписи п. 4 ч. 1 ст. 231ГПК України.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст.123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір»).

Водночас, відповідно до ч. 9 ст. 129, ч. 3 ст. 130 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Одночасно судом враховані приписи ч. 1 ст. 130 ГПК України, якою унормовано, що у разі відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що позивач у даній справі не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем у добровільному порядку, яке відбулось після пред`явлення позову, суд, керуючись ч. 9 ст. 129, ч. 3 ст. 130 ГПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору у сумі 1051,00 грн., оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Крім того, повідомляє позивача про можливість повернення з Державного бюджету іншої частини (50 відсотків) сплаченого судового збору, сплаченого при поданні позову, за відповідним клопотанням заінтересованої особи на виконання приписів ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 129, 130, 185, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти заяву позивача про відмову від позову в частині позовних вимог про стягнення 184,40 грн. інфляційних втрат, 296,48 грн. - 3% річних.

2. Провадження у справі № 922/1960/20 за позовом Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "Шляхрембуд" до Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" про стягнення 26876,85 грн. - закрити.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" (61001, м. Харків, вул. Актюбінська, 24; ідент. код 37761936) на користь Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "Шляхрембуд" (61003, м. Харків, вул. Москалівська, 20; ідент. код 03359182) 1051,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України. На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня складання повного тексту процесуального документу та з урахуванням п.17.5 розділу ХІ "Перехідних положень" ГПК України та п. 4 розділ Х "Прикінцеві положення" ГПК України.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 20.07.2020 р.

Суддя М.І. Шатерніков