ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2020 Справа № 917/649/20

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Дочірнього підприємства "Комунальник" Закритого акціонерного товариства Акціонерного товариства "Полтавська пересувна механізована колона № 64"

про стягнення 5742,41грн.

без виклику представників сторін

встановив:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Дочірнього підприємства "Комунальник" Закритого акціонерного товариства Акціонерного товариства "Полтавська пересувна механізована колона № 64" про стягнення 5742,41 грн. згідно договору постачання природного газу № 3330/16-ТЕ-24 від 21.12.2015р., у тому числі: 5123,11 грн. - пені, 349,30 грн. - 3%річних; а також 2102,00 грн. судових витрат.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином здійснював розрахунки за поставлений газ.

Відповідач відзив на позов не надав.

Ухвала від 27.04.2020р. повернута до суду поштовим відділенням з відміткою про відсутність адресата, отже вона вважається врученою відповідачу 30.04.2020р. згідно дати відмітки поштового відділення на конверті (а.с.53) та витягу з сайту АТ «Укрпошта».

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У даній справі судом були вчинені такі процесуальні дії.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2020р. даний позов було передано на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.45).

За ухвалою суду від 27.04.2020 року відкрито провадження у справі № 917/649/20, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторони суду не надали.

Заяви із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження сторони суду не надали.

Про відкриття провадження у справі позивач повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 29.04.2020р.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 27.04.2020р., надіслана відповідачу на адресу: вул. Пушкіна, буд.53, м. Полтава, Полтавська область, 36000, повернулася до суду з відміткою поштового відділення про відсутність адресата (а.с.51-55).

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від Дочірньє підприємство "Комунальник" Закритого акціонерного товариства Акціонерного товариства "Полтавська пересувна механізована колона № 64" зареєстроване за адресою: вул. Пушкіна, буд.53, м. Полтава, Полтавська область, 36000 (а.с.56-57).

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Таким чином, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 ГПК України ухвала суду від 27.04.2020р. вважається врученою відповідачу 30.04.2020р.

З метою належного повідомлення відповідача про розгляд цієї справи, 11.06.2020 суд повторно направив ухвалу про відкриття провадження у справі від 27.04.2020р., відповідачу на адресу: вул. Пушкіна, буд.53, м. Полтава, Полтавська область, 36000. Проте, вона також повернулася до суду з відміткою поштового відділення про відсутність адресата (а.с.61, 62-67).

Крім того, суд направляв копію ухвали від 27.04.2020р. на адресу відповідача, вказану ним у договорі. На вказане відправлення відповідач не прореагував.

Суд вчинив всі можливі дії для належного та своєчасного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Господарським судом було створено сторонам належні умови для реалізації їх процесуальних прав.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 розділ Х Прикінцевих положень ГПК України доповнено пунктом 4, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.

В зв`язку з установленням карантину з 12.03.2020 на усій території України постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, для забезпечення процесуальних прав сторін, для повторного повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та з метою об`єктивного дослідження обставин справи, прийняття рішення судом відкладалося.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивачем) та Дочірнім підприємством "Комунальник" Закритого акціонерного товариства Акціонерного товариства "Полтавська пересувна механізована колона № 64" був укладений договір постачання природного газу № 3330/16-ТЕ-24 від 21.12.2015р. (далі Договір; а.с.13-20).

Згідно п.1.1 Договору позивач, як продавець, зобов`язався передати у власність відповідачу (споживачу) у 2016 році природний газ, а споживач зобов`язався прийняти і оплатити цей газ на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2 Договору газ, що постачається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

В Додаткових угодах № 1 від 31.12.2015р., № 2 від 29.01.2016р., № 3 від 31.03.2016р., № 4 від 30.04.2016р. до Договору сторони встановлювали ціну природного газу, що постачається, порядок визначення цієї ціни, умови відповідальності за порушення зобов`язань за договором (а.с.20-26).

На виконання умов Договору позивач передав у власність відповідачу впродовж січня, лютого, березня, квітня 2016 року природний газ на загальну суму 316344,91 грн.

Зазначене підтверджується двостороннє підписаними актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016 на суму 131220,53 грн., від 29.02.2016 на суму 98748,67 грн., від 31.03.2016 на суму 74909,82 грн., від 30.04.2016 на суму 11465,89 грн. (а.с.27-30).

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за газ, здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа, наступного за місяцем поставки газу.

В Додатковій угоді № 3 від 31.03.2016 сторони узгодили, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (а.с. 23-25).

Як свідчить наданий позивачем витяг по операціям за Договором за період 01.01.2016 по 31.05.2019, відповідач станом на 13.05.2016 повністю оплатив вартість поставленого природного газу (а.с.32).

Пунктом 8.2 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 30.04.2016р.) встановлено, що в разі невиконання споживачем умов пункту 6.1 цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21% річних від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (а.с.26).

Позивач у позові посилається на те, що відповідач повністю сплатив отриманий газ, проте з порушенням встановлених строків. В зв`язку з цим позивач нарахував відповідачу 5123,11 грн. - пені, 349,30 грн. - 3%річних.

Нарахування пені та 3% річних проведені позивачем за період 16.02.2016р. 30.03.2016р. за несвоєчасну оплату газу поставленого в січні 2016р., за період 15.03.2016р. 05.04.2016р. за несвоєчасну оплату газу поставленого в лютому 2016р.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1.2 Договору газ, що постачається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

В актах приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, від 29.02.2016, від 31.03.2016, від 30.04.2016 також зазначено, що переданий за ними природний газ використовується виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Отже, відповідач належить до підприємств, що здійснюють господарську діяльність з виробництва, постачання та транспортування теплової енергії, тому на відносини із врегулювання заборгованості за спірним Договором поширюється дія Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 03.11.2016 Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії заборгованістю, що підлягає врегулюванню, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі статтею 2 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною першою статті 3 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Даний Закон набрав чинності 30.11.2016р. (з дня наступного за днем його опублікування. День опублікування 29.11.2016р.)

Згідно з п. 3 ст. 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності Закону, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності Закону.

Зазначеною частиною статті 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії передбачено можливість уникнення боржником відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання як у спосіб не нарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних, так і у спосіб списання цих нарахувань. Право не нараховувати неустойку, інфляційні втрати, відсотки річних не ставиться в залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом.

Такий висновок про застосування норм права викладений у правових позиціях Верховного Суду в постанові від 18 квітня 2018р. у справі № 908/2113/16 та у постанові від 12 лютого 2019 у справі № 917/440/18 з подібних правовідносин.

Як встановлено вище судом, повне погашення заборгованості за договором відбулось 13.05.2016 (а.с.32).

Оскільки заборгованість за Договором була погашена відповідачем 13.05.2016, тобто до набрання чинності Законом України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (тобто до 30.11.2016), то нараховані позивачем пеня, інфляційні та 3% річних підлягають списанню у відповідності до ст. 7 цього Закону.

Таким чином, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 252, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (з врахуванням продовження такого строку на час дії карантину згідно положень п. 4розділу Х Прикінцевих положень ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області).

Дата складення повного судового рішення: 14.07.2020р.

Суддя Т. М. Безрук