ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2020 року м.Дніпро Справа № 904/1016/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Іванова О.Г.

Розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2020 (повний текст складено та підписано 27.04.2020 суддя Назаренко Н.Г.) у справі №904/1016/20

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу та збору за повідомлення в розмірі 18 073,32 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" про стягнення плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу та збору за повідомлення в розмірі 18 073,32 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 14.08.19р. зі ст. Нікополь за накладною №46027702 АТ «Нікопольський завод феросплавів» було відправлено вантаж «Феросиликомарганець». На шляху прямування по станції Еперешкє Угорським перевізником при перевантаженні контейнерів з платформи колії 1520мм на платформу колії 1435мм було виявлено тріщину рами в двох контейнерах №UZUU0027800Р, №UZUU00485763Р, про що складено акт про технічний стан вагонів від 19.08.19р. та у відповідності з п.13.6 §13 Розділу III Правил користування вантажними вагонами в міжнародному сполученні - акт загальної форми №856/2019 від 19.08.2019р. про затримку вагонів. Після усунення технічної несправності шляхом заварювання тріщини контейнери було прийнято до перевезення. За весь час затримки контейнерів для усунення технічної несправності ст.Батьово нараховано плату за користування вагоном, додаткові збори, пов`язані із затримкою та усуненням несправності.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2020 у справі №904/1016/20 позов задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" плату за користування вагонами у розмірі 8 685,60 грн., збір за зберігання вантажу у розмірі 6 215,30 грн., збір за повідомлення в сумі 160,20 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Рішення суду першої інстанції, вмотивовано тим, що вантаж у вагон був завантажений саме Відповідачем, як відправником, тому саме він був зобов`язаний визначити придатність рухомого складу для перевезення вантажу у комерційному відношенні. Доказів того, що пошкодження вагону сталось з вини перевізника, відповідачем не надано. Доводи відповідача про те, що фактично визнавши факт прийняття до перевезення справни вагонів, у позивача були відсутні підстави для нарахування плати за їх подальшу затримку, яка, на його думку відбулась не з вини відповідача , є неспроможними.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" подало апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю. Судові витрати покласти на відповідача.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Відповідач не погоджується з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2020 року у справі №904/1016/20, вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, неправильно і неповно дослідив докази та невірно застосував норми як матеріального так і процесуального права.

У апеляційній скарзі скаржник, зазначає, що у відзиві на позов ним було зазначено про те, що у позові позивач вказав, що під час пред`явлення контейнерів до технічного огляду по станції відправлення жодних несправностей виявлено не було, про шо зроблено відповідні записи в Книгах Ф. ВУ-14. На думку скаржника, технічна несправність - тріщина рами контейнера - виникла під час перевезення. Дані факти свідчать про пошкодження стану вагону до стану, що виключає можливість його перевезення саме під час перевезення, адже спірні контейнери було прийнято AT «Укрзалізниця» до перевезення без зауважень.

За доводами апелянта протягомперевезення на території України не було виявлено будь-яких зауважень до технічного стану спірних контейнерів. Дані доказb наявні в матеріалах справи та прямо вказують на відсутність вини скаржника, але судом цим обставинам не було надано належної оцінки. До того ж, законність підстав на яких судом було покладено на Відповідача обов`язок доказування відсутності вини Позивача у відношенні вагонів, які набули технічної несправності на шляху прямування після прийняття до перевезення без зауважень - є не зрозумілими, оскільки не обґрунтовані.

Апелянт не погоджується з висновком суду про притягнення до відповідальності вантажовідправника за технічну несправність (стягнення додаткових зборів по спірним вагонам) з причини того, що вантажовідправник зобов`язаний визначати, при навантаженні, стан цих вагонів у комерційному відношенні. Вважає висновки хибними, оскільки поняття «комерційна несправність» та «технічна несправність» не є тотожними про що зазначено у роз`ясненнях ВГСУ.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" не надало відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк та не зазначило й не обґрунтувало поважності причин пропуску цього строку, Центральний апеляційний господарський суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.05.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2020 у справі №904/1016/20. Розгляд апеляційної скарги ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

14.08.2019 зі ст. Нікополь за накладною №46027702 АТ «Нікопольський завод феросплавів» у контейнерах №№ UZUU0049538Р, UZUU0003100Р, UZUU0040485Р, UZUU0037080Р, UZUU0048573Р, UZUU0003835Р, UZUU0038472Р, UZUU0025840Р, UZUU0029444Р, UZUU0047216Р, UZUU0026888Р, UZUU0041820Р, UZUU0003882Р, UZUU0015081Р, UZUU0029172Р, UZUU0030255Р, UZUU0050159Р, UZUU0032155Р, UZUU0027800Р, UZUU0026580Р, UZUU0003028Р, UZUU0035447Р, UZUU0031945Р, UZUU0042636Р, завантажених на платформи №№ 94864774, 94829611, 94656428, 94724721, 94743333, 94789880, 94727468, 94768124, 94635109, 94749827, 94835220, 94869064, було відправлено вантаж «Феросиликомарганець».

На шляху прямування по станції Еперешкє Угорським перевізником при перевантаженні контейнерів з платформи колії 1520мм на платформу колії 1435мм було виявлено тріщину рами в двох контейнерах № UZUU0027800Р, UZUU00485763Р, про що складено акт про технічний стан вагонів від 19.08.2019 та у відповідності з п.13.6 §13 Розділу III Правил користування вантажними вагонами в міжнародному сполученні - акт загальної форми №856/2019 від 19.08.2019 про затримку вагонів.

20.08.2019р. зі станції Батьово на станцію Нікополь було передано телеграфне повідомлення № 57 про виявлену технічну несправність.

Факт закінчення затримки вагонів по станції Еперешке зафіксовано накладанням штемпелю в акті №856/2019 та складанням на станції Батьово Львівської залізниці акту ф.ГУ-23 № 283 від 21.08.2019.

За весь час затримки контейнерів для усунення технічної несправності ст.Батьово нараховано плату за користування вагоном, додаткові збори, пов`язані із затримкою та усуненням несправності, а саме: плату за користування вагонами у розмірі 8 685,60 грн., збір за зберігання вантажу у розмірі 6 215,30 грн. та збір за повідомлення в сумі 160,20 грн.

Станцією Нікополь на підставі акту ф.ГУ-23 № 283 від 21.08.2019 складено накопичувальну картку ф.ФДУ-92 №13099005. Накопичувальну картку вантажовідправником було підписано із запереченням, згідно з якими останній не визнає своєї вини в технічній несправності.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Відповідно до абзацу 4 пункту 3.12. Постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму ВГСУ " Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача, щодо стягнення з відповідача 18 073,32 грн. плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу та збору за повідомлення.

Перевезення вантажів залізничним транспортом регулюється Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457, Правилами перевезення вантажів, що на підставі цього Статуту затверджені наказом Міністерства транспорту України.

Пунктом 4 Статуту встановлено, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення, зокрема - Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951р. (далі-УМЗВС), до якої Україна долучилась 05.06.1992 року.

Відповідно до ст. 3 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо в міжнародних договорах України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Ця Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу у прямому міжнародному залізничному сполученні та в прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні (§ 1 ст. 3 УМЗВС).

За відсутності відповідних положень в цій Угоді застосовується національне законодавство тієї Сторони, в якій уповноважена особа реалізує свої права ( ст. 5 УМЗВС).

Порядок застосування умов цієї Угоди, а також спеціальні умови перевезень окремих видів вантажів встановлюються Правилами перевезень вантажів (додаток 1 до цієї Угоди) (§1 ст. 8 УМЗВС).

Відповідно до договору перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти ввірений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, узгодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу (§ 1 ст. 14 УМЗВС).

Укладення договору перевезення підтверджується накладною (§ 3 ст. 14 УМЗВС).

Вагон для перевезення вантажу надає перевізник або відправник. Для перевезення надаються вагони, допущені до обігу в міжнародному сполученні (§ 6 ст. 14 УМЗВС).

У накладній повинні міститися такі відомості: найменування відправника і його поштову адресу; найменування одержувача і його поштову адресу; найменування договірного перевізника; найменування залізниці і станції відправлення; найменування залізниці і станції призначення; найменування прикордонних станцій переходів; найменування вантажу і його вод; номер відправки; рід упаковки; кількість місць вантажу; маса вантажу; номер вагона (контейнера), ким надано вагон для перевезення вантажу (відправником або перевізником); перелік супровідних документів, прикладених відправником до накладної; про оплату провізних платежів; кількість і знаки пломб; спосіб визначення маси вантажу; дата укладення договору перевезення (§ 1 ст. 15 УМЗВС).

У накладній крім відомостей, зазначених у § 1 цієї статті, у разі необхідності повинні міститися такі відомості: найменування наступних перевізників; заяви відправника, що стосуються вантажу; припортові залізничні станції і порти передачі на водний транспорт; інші відомості, передбачені Правилами перевезень вантажів (§ 2 ст. 15 УМЗВС).

Навантаження вантажу повинно проводитися в технічно справні, придатні для перевезення даного вантажу і очищені вагони (§ 1 ст. 19 УМЗВС).

Особа, яка провадить навантаження, несе відповідальність за визначення придатності вагонів для перевезення конкретного вантажу, дотримання технічних вимог щодо розміщення та кріплення вантажів у вагонах, ИТЕ і АТС, а також за всі наслідки незадовільного навантаження (§ 3 ст. 19 УМЗВС).

Перевізник має право перевірити, чи дотримані відправником умови перевезення і чи відповідає відправка відомостям, зазначеним відправником в накладній. Перевірка проводиться в порядку, встановленому національним законодавством (§ 1 ст. 23 УМЗВС).

Як вбачається з матеріалів справи, 14.08.2019р. АТ «Нікопольський завод феросплавів» на підставі міжнародної залізничної накладної №46027702 (а.с. 20-21) здійснено відправку вантажу «феросиликомарганець» у контейнерах №№ UZUU0049538Р, UZUU0003100Р, UZUU0040485Р, UZUU0037080Р, UZUU0048573Р, UZUU0003835Р, UZUU0038472Р, UZUU0025840Р, UZUU0029444Р, UZUU0047216Р, UZUU0026888Р, UZUU0041820Р, UZUU0003882Р, UZUU0015081Р, UZUU0029172Р, UZUU0030255Р, UZUU0050159Р, UZUU0032155Р, UZUU0027800Р, UZUU0026580Р, UZUU0003028Р, UZUU0035447Р, UZUU0031945Р, UZUU0042636Р, завантажених на платформи №№ 94864774, 94829611, 94656428, 94724721, 94743333, 94789880, 94727468, 94768124, 94635109, 94749827, 94835220, 94869064 зі станції Нікополь.

На шляху прямування по станції Еперешкє Угорським перевізником при перевантаженні контейнерів з платформи колії 1520мм на платформу колії 1435мм було виявлено тріщину рами в двох контейнерах № UZUU0027800Р, UZUU00485763Р, про що складено акт про технічний стан вагонів від 19.08.2019 та у відповідності з п.13.6 §13 Розділу III Правил користування вантажними вагонами в міжнародному сполученні - акт загальної форми №856/2019 від 19.08.2019 про затримку вагонів (а.с. 17).

20.08.2019р. зі станції Батьово на станцію Нікополь було передано телеграфне повідомлення № 57 про виявлену технічну несправність.

На підставі акту ф.ГУ-23 №283 від 21.08.19р. станцією Батьово нараховано плату за користування вагоном, додаткові збори, пов`язані із затримкою та усуненням несправності.

Станцією Нікополь на підставі акту ф.ГУ-23 № 283 від 21.08.2019 складено накопичувальну картку ф.ФДУ-92 №13099005. Накопичувальну картку вантажовідправником було підписано із запереченням, згідно з якими останній не визнає своєї вини в технічній несправності.

Перевізник складає комерційний акт, якщо при перевірці вантажу під час його перевезення або видачі констатує: невідповідність найменування, маси або кількості місць вантажу відомостям, зазначеним у накладній; невідповідність маркування на місцях вантажу відомостям, зазначеним у накладній про знаках (марках) місць вантажу, станцію і залізницю призначення, одержувача, кількості місць вантажу; пошкодження (псування) вантажу; відсутність накладної або окремих її листів з даного вантажу або вантажу по даній накладній (втрата) (§ 1 ст. 29 УМЗВС).

Провізні платежі обчислюються за тарифами, що застосовуються перевізниками, що здійснюють перевезення (§ 1 ст. 30 УМЗВС).

Якщо угодою між учасниками перевезення не передбачено інше, сплата провізних платежів є обов`язком: 1) відправника - перевізникам, що беруть участь у перевезенні вантажу, за винятком перевізника, що видає вантаж за здійснюване ними перевезення; 2)одержувача - перевізнику, який видає вантаж за здійснюване ним перевезення.

Відносно неустойок діє такий же порядок (§ 1 ст. 31 УМЗВС).

Провізні платежі і неустойки сплачуються перевізнику в порядку, передбаченому національним законодавством держави, в якому проводиться оплата (§ 5 ст. 31 УМЗВС).

Перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосовуваними тарифами і викликані причинами, не залежними від перевізника. Дані витрати встановлюються на дату їх виникнення окремо для кожної відправки і підтверджуються відповідними документами (§ 1 ст. 32 УМЗВС).

Відшкодування додаткових витрат здійснюється в порядку, передбаченому статтею 31 Сплата провізних платежів і неустойок (§ 2 ст. 32 УМЗВС).

Згідно наданого позивачем розрахунку відповідачу було нараховано:

- плату за користування платформами за 43 години (з 19.08.2019р. 20 год. 00 хв. по 21.08.2019р. 15 год. 00хв.) у розмірі 6 312,00 грн та контейнерами, відповідно, 2 373,60 грн.

- збір за телеграфне повідомлення у розмірі 160,20 грн.,

- збір за зберігання вантажу у розмірі 6 215,30 грн.

При цьому, доводи апелянта про те, що поза увагою суду залишились пояснення відповідача про те, що позивач прийняв технічно справні вагони, що підтверджує відсутність його вини у подальшому пошкодженні вагону, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 31 Статуту залізниця зобов`язана подавати під навантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу вагони. Придатність рухомого складу для перевезення вантажів в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці; контейнерів, цистерн та бункерних напіввагонів - відправником.

Відповідно до статті 31 Статуту, залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці; контейнерів, цистерн та бункерних напіввагонів - відправником.

Необхідно врахувати, що статтею 32 Статуту передбачено обов`язок відправника підготувати вантаж, з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з урахуванням Технічних умов.

Згідно § 3 ст. 19 УМЗВС особа, яка провадить навантаження, несе відповідальність за визначення придатності вагонів для перевезення конкретного вантажу, дотримання технічних вимог щодо розміщення та кріплення вантажів у вагонах, ИТЕ і АТС, а також за всі наслідки незадовільного навантаження.

Доказів того, що пошкодження вагону сталось з вини перевізника, відповідачем не надано.

Таким чином, оскільки вантаж у вагон був завантажений саме Відповідачем, як відправником, саме він був зобов`язаний визначити придатність рухомого складу для перевезення вантажу у комерційному відношенні.

У випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання. Якщо він цього не зробив, то відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника.

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що затримка вагону, а також всі витрати що були понесені залізницею у зв`язку із вжиттям заходів до збереження вантажу, сталися з вини відповідача і повинні бути ним відшкодовані.

Твердження апелянта про можливе пошкодження контейнерів під час їх руху на платформах не містить в собі обґрунтувань, за яких саме умов могло відбутися таке ушкодження, чому було пошкоджено два з двадцяти чотирьох контейнерів, чому інші контейнери не мають подібних ушкоджень, таке інше, в зв`язку із чим обргунтовано визнано місцевим господарським судом неспроможними.

Виходячи з положень параграфу 6 ст. 50 УМЗВС, перевізнику повинні бути відшкодовані всі пов`язані з несправністю вагону додаткові провізні платежі та інші витрати, встановлені на дату їх виникнення.

Оскільки затримка відбулась внаслідок несправності відправлених та завантажених саме відповідачем вагонів, і є наслідком цих дій, позивачем обгрунтовано нарахована плата за затримку вагонів протягом 43 годин.

Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, Господарський суд Дніпропетровської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3 153,00 грн. (а.с.61) покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2020 у справі №904/1016/20 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2020 у справі №904/1016/20 - залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 153,00 грн. покласти на Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310, ).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна