ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.07.2020 м. Ужгород Справа № 907/289/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №907/289/20

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМУС - ГРУП ЛТД", м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю "А.М.В. - КАРПАТИ ", с. Нижнє Солотвино Ужгородський р-н Закарпатська області про стягнення суми 55 378,79 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Закарпатської області із позовом до відповідача про стягнення суми 55 378,79 грн. заборгованості згідно Договору поставки № 24-19 від 23.07.2019 року, посилаючись на порушення умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки справа №907/289/20, не є складною в розумінні норми ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 13.05.2020 року суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, та, встановлено сторонам строк для подання відповіді на відзив (позивачем) та заперечень (відповідачем) (якщо такі будуть подані) не пізніше 25.06.2020 р.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

13.05.2020 року господарським судом Закарпатської області було здійснено вимоги щодо повідомлення особи - відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "А.М.В. - КАРПАТИ ", с. Нижнє Солотвино Ужгородський р-н Закарпатська області про відкриття спрощеного позовного провадження у справі №907/289/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМУС - ГРУП ЛТД", м. Київ до товариства з обмеженою відповідальністю "А.М.В. - КАРПАТИ ", с. Нижнє Солотвино Ужгородський р-н Закарпатська області про стягнення суми 55 378,79 грн шляхом надіслання ухвали Господарського суду Закарпатської області про відкриття провадження у справі від 13.05.2020 на його електронну адресу вказану в позовній заяві.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк.

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ "ОПТІМУС-ГРУП ЛТД" (надалі - Позивач) та ТОВ «А.М.В. - КАРПАТИ» (надалі - Відповідач) 23 липня 2019 року було укладено Договір поставки № 24-19, відповідно до умов якого ТОВ «ОПТІМУС-ГРУП ЛТД» протягом липня - жовтня 2019 року здійснило поставки на користь ТОВ "А.М.В.-КАРПАТИ" поліетиленової термоусадочної плівки (надалі - Товар), згідно п.1.1. якого Постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а Покупець прийняти і оплатити товар (термоусадочну плівку) згідно виписаних накладних.

Відповідно пункту 3.1. Договору, розрахунок за товар здійснюється протягом 45 календарних днів з моменту передачі товару.

Згідно п.1.2. договору поставки №24-19 від 23.07.2019 року, кількість, асортимент та ціна одиниці товару, що включає вартість упаковки та маркування узгоджується Сторонами при поставці кожної партії Товару окремо та зазначаються в накладних і рахунках на Товар.

Виходячи з документів, долучених до позовної заяви, товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМУС - ГРУП ЛТД", м. Київ на виконання умов договору поставки №24-19 від 23.07.2019 року здійснено поставку товару, а саме, термоусадочну плівку, ТОВ «А.М.В. - КАРПАТИ», на загальну суму 155 809,50 грн.

Так, видатковою накладною №17 від 25.07.2019 року було потавлено товар на суму 39 900,00 грн., в тому числі ПДВ; видатковою накладною №29 від 02.09.2019 року на суму 36 018, 30 грн., в тому числі ПДВ; видатковою накладною №36 від 25.09.2019 р. на суму 39 991,20 грн., в тому числі ПДВ; видатковою накладною №473549 від 31.10.2019 р. на суму 39 900,00 грн., втому числі ПДВ.

Всього було здійснено поставку товару на загальну суму 155 809, 50 гривень, з яких ТОВ «А.М.В. -КАРПАТИ» оплатило 112 000 гривень.

Заборгованість за поставлений Товар станом на 07 травня 2020 року складає 43 809, 50 гривень.

Таким чином, ТОВ «А.М.В. - КАРПАТИ» порушило строки розрахунку за поставлений товар, заборгованість за Договором до сьогодні не погашена.

Як стверджує позивач у своїй позовній заяві, що 02.03.2020 року направив Відповідачу претензію з вимогою про погашення існуючого боргу. Після чого, 02.03.2020 року, 16.03.2020 року та 27.04.2020 року Відповідачем частково була погашена заборгованість в сумі 15 000,00 грн., 9 000,00 грн. та 9 000, 00 гривень. Натомість, телефонні переговори та листування із Відповідачем не дали результату, заборгованість за поставлений Товар так і не було погашено.

Відповідно до 5.2. Договору, у разі порушення Покупцем грошового зобов`язання щодо строків оплати товару, встановлених у пункті 3.1. Договору, він сплачує постачальнику пеню (штрафну санкцію) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла у період, за який сплачується пеня) за кожен день прострочення оплати, за весь час користування коштами належними до оплати Постачальнику.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доставка товару здійснювалась власними силами і засобами Постачальника на склад Покупця (4.1.).

Моментом виконання зобов`язання по Договору є дата відправки у пункт призначення та підписання товарно-супровідних документів. Право власності на Товар переходь від Постачальника до Покупця в момент поставки Товару.

Покупець зобов`язується надати Постачальнику акти звірки за станом взаєморозрахунків на 1 число поточного місяця до 7-го числа поточного місяця.

П.5.1 Договору, визначає що у випадку невиконання або неналежного виконання Сторонами зобов`язань, передбачених цим Договором винна сторона відшкодовує іншій стороні заподіяні у зв`язку з цим збитки.

У разі порушення Покупцем грошового зобов`язання щодо строків оплати товару, встановлених п.3.1., він сплачує Постачальнику пеню (штрафну санкцію) в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (що діяла у період, за який сплачується пеня) за кожен день прострочення оплати за весь час користування коштами належними до оплати Постачальнику .

Сторони прийшли до взаємної згоди, що нарахування штрафних санкцій (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язань за даним Договором не припиняється через шість місяців від дня. коли зобов`язання мало бути виконано, і такі штрафні санкції продовжують нараховуватися до дати повното виконання Стороною відповідних прострочених зобов`язань за Договором.

ТОВ "А.М.В.-КАРПАТИ" не здійснено жодних дій щодо повернення належних ТОВ «ОПТІМУС-ГРУП ЛТД» коштів.

Позивачем було надіслано ТОВ "А.М.В.-КАРПАТИ" претензію з вимогою про погашення існуючого боргу.

Виходячи з наведеного, у ТОВ «ОПТІМУС-ГРУП ЛТД» звернувся до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки відповідач допустив заборгованість перед позивачем у розмірі 55 378,79 грн., яку позивач і просить стягнути на його користь за Договором поставки №24-19 від 23.07.2019 року.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач на виконання своїх зобов`язань за договором здійснив поставку товару згідно з видатковими накладними №29 від 02.09.2019 року, №17 від 25.07.2019, №36 від 25.09.2019 р. №473549 від 31.10.2019 р.

Натомість, ТОВ "А.М.В.-КАРПАТИ" було лише частково оплачено товар ТОВ «ОПТІМУС-ГРУП ЛТД», внаслідок чого виникла заборгованість на суму 55 378,79 грн. Дана сума складає позовні вимоги та підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлено про стягнення з відповідача суми 9 912,66 штрафних санкцій (пені за несвоєчасний розрахунок), 1 163,11 грн. три проценти річних та 493,52 грн. інфляційних втрат.

У разі порушення Покупцем грошового зобов`язання щодо строків оплати товару, встановлених п.3.1., він сплачує Постачальнику пеню (штрафну санкцію) в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (що діяла у період, за який сплачується пеня) за кожен день прострочення оплати за весь час користування коштами належними до оплати Постачальнику .

У постанові Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 914/1126/14 викладений наступний правовий висновок: «Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Перевіривши правильність поданого позивачем розрахунку суми штрафних санкцій, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд вважає за необхідне заявлені позовні вимоги в цій частині задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. Відповідачем належними та допустимими доказами заявлені позовні вимоги не спростовано у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 191, 195, ч. 1 ст. 202, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "А.М.В. - КАРПАТИ ", (89442, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Нижнє Солотвино, буд. 55 «А», ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ОПТІМУС - ГРУП ЛТД", (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії,7, ) суму 55378,79 (п`ятдесят п`ять тисяч триста сімдесят вісім гривень 79 копійок) з яких: 43 809,50грн. - основного боргу; 90912,66. - штрафні санкції (пеня), 1 163,11 грн.- сума 3% річних, 493,52 грн. - інфляційних втрат, а також суму 2 102,00 (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ на виконання рішення в порядку вимог п. 4 ст. 327 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 22.07.2020.

Суддя О.Ф. Ремецькі