ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

13.07.2020м. Дніпро№ 904/3660/20

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., розглянувши заяву:

заявник: ФОП Павлюк Валерія Володимировича, м.Дубно, Рівненська область

боржник: ФОП Шляєвої Тетяни Євгенівни, м.Дніпро

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області 08.07.2020 надійшла заява ФОП Павлюк Валерія Володимировича, м.Дубно, Рівненська область про видачу судового наказу про стягнення з ФОП Шляєвої Тетяни Євгенівни, м.Дніпро заборгованості у сумі 60000,00 грн..

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Водночас, розглянувши заяву та подані ФОП Павлюк Валерія Володимировича, м.Дубно, Рівненська область докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Частиною 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Пунктом 5 частини 2 статті 150 Господарського процесуального кодексу України, у заяві повинно бути зазначено, зокрема, перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

В обґрунтування своєї заяви ФОП Павлюк Валерій Володимирович посилається на наявну заборгованість ФОП Шляєвої Тетяни Євгенівни по оплаті наданих послуг у розмірі 60 000,00 грн. Заявником до заяви надано копії таких документів: договір № 290318-25 від 29.03.2018, заявка №ШЛВ00000538 від 26.09.2018, міжнародна товарно-транспорта накладна від 28.09.2018, рахунок на оплату №168/18 від 09.10.2018 р., акт надання послуг №168/18 від 09.10.2018 р., претензія-вимога від 02.10.2019 р., виписка з особового рахунку з 01.02.2019 по 01.03.2019.

Суд вважає, що заявник не виконав вимоги пункту 5 частини 2, та пункту 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до пункту 6.1 договору, оплата за транспортні послуги перевізнику здійснюється експедитором. Для цього необхідно отримання від перевізника всіх необхідних для взаєморозрахунків документів: оригіналу рахунку, копії транспортної накладної, оригіналу акту виконаних робіт і оригіналів інших докумнтів, що закривають перевезення, якщо інше не вказано в заявці.

Долучений до заяви про видачу судового наказу акт надання послуг №168/18 від 09.10.2018 р. не підисаний з боку боржника.

Таким чином, з наданих документів не вбачається чи взагалі виконувалися умови договору зі сторони заявника та чи отримував боржник послуги.

Відповідно до пунктів 1 та 8 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно частини 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява ФОП Павлюк Валерія Володимировича про видачу судового наказу не підлягає задоволенню

Частиною 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

До того ж, слід зауважити, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (частина 2 статті 151 Господарського процесуального кодексу України)

Керуючись статтями 147-148, 150, 152 - 154, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ФОП Павлюк Валерія Володимировича, м.Дубно, Рівненська область у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ФОП Шляєвої Тетяни Євгенівни, м.Дніпро заборгованості у сумі 60000,00 грн .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 13.07.2020.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набрала законної сили 13.07.2020 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя С.П. Панна