ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2020 р. Справа № 914/2359/19

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача): Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Матущак О.І.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:

від позивача (скаржника) - не з`явився

від відповідача - не з`явився

від третьої особи - не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг», вих.№16/03-01 від 16 березня 2020 року

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 27 лютого 2020 року (суддя Ділай У.І.)

про закриття провадження

у справі №914/2359/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг», м. Львів

до відповідача Дрогобицької міської ради Львівської області, м. Дрогобич, Львівська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , м. Дрогобич, Львівська область

про визнання незаконним та скасування рішення

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Дрогобицької міської ради Львівської області; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Дрогобицької міської ради Львівської області №1264 від 27 червня 2018 року «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1» в частині п.1.1.

Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року відкрито провадження у справі №914/2359/19.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27 лютого 2020 року закрито провадження у справі №914/2359/19 на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що вказаний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Місцевий господарський суд, посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 01 жовтня 2019 року у справі №911/2034/16, зазначив, що вимога про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, ухваленого на користь фізичної особи, в якої з цього рішення виникли відповідні права та обов`язки, безпосередньо стосується прав та обов`язків цієї особи, тому відповідний спір має розглядатися судом за правилами ЦПК України. Також суд зазначив, що наведене відповідає висновкам, викладеним раніше Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі №361/3009/16-ц, 07 листопада 2018 року у справах №488/6211/14-ц та №488/5027/14-ц, від 30 січня 2019 року у справі №485/1472/17, від 15 травня 2019 року у справах №522/7636/14-ц та №469/1346/18, від 26 червня 2019 року у справі №911/2258/18, від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17. Суд першої інстанції взяв до уваги вказані висновки посилаючись на ч.5 ст.236 ГПК України та ч.6 ст.13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів».

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг» звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 27 лютого 2020 року у справі №914/2359/19 та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду Львівської області. Зокрема, зазначає, що в результаті прийняття оспорюваного рішення міської ради, у ОСОБА_1 не виникло жодних речових прав на земельну ділянку, оскільки рішення про надання йому земельної ділянки у власність чи користування міською радою не приймалось. На думку апелянта ОСОБА_1 , який не має жодних речових прав на земельну ділянку, не є стороною спору щодо визнання незаконним та скасування рішення міської ради, відтак, такий спір належить до юрисдикції господарських судів. Вважає, що в цьому випадку слід враховувати висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 лютого 2020 року у схожій справі №912/2730/18. Поряд з тим, скаржник повідомив, що у зв`язку із розглядом апеляційної скарги очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу (б/н від 25 травня 2020 року) відповідач просить суд ухвалу Господарського суду Львівської області від 27 лютого 2020 року у справі №914/2359/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зокрема зазначає, що спір у цій справі підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки предметом позову є визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, ухваленого на користь фізичної особи (третя особа у справі), в якої виникли певні права та обов`язки. Поряд з цим, посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року у справі №911/2034/16.

Представники сторін та третьої особи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується витягом зі списку рекомендованих листів вихідної кореспонденції суду від 03 червня 2020 року.

Будь-які клопотання від учасників справи станом на дату судового засідання до суду не надходили.

Оскільки, явка представників сторін та третьої особи не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за їхньої відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг» є власником нерухомого майна - комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №14823916 від 07 червня 2007 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 88109126 від 26 травня 2017 року.

Рішенням Дрогобицької міської ради Львівської області №1264 від 27 червня 2018 року «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1» надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, серед інших, ОСОБА_1 , який проживає у м. Дрогобич, земельну ділянку площею 1 000 кв.м. на АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, як учаснику АТО (п.1.1 рішення).

У листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг» звернулось до суду з цим позовом до Дрогобицької міської ради Львівської області; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування вказаного рішення міської ради в частині п.1.1. Позов мотивовано тим, що зазначене рішення порушує його права як власника нерухомого майна, що розташоване на спірній земельній ділянці.

Як зазначалось вище, ухвалою Господарського суду Львівської області від 27 лютого 2020 року закрито провадження у справі №914/2359/19 на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно з ч.1 ст.2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (п.п.6, 10, 15 ч.1 ст.20 ГПК України).

Для віднесення справи до господарської юрисдикції суду необхідно визначити, чи правовідносини та спір є господарськими. Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено процесуальним законом.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Оскаржуваним рішенням міської ради надано дозвіл фізичній особі - ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, як учаснику АТО.

Громадяни та юридичні особи у визначеному законом порядку набувають права власності та користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення для ведення господарської діяльності або задоволення особистих потреб. Відносини, пов`язані з набуттям і реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок, є цивільно-правовими.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 жовтня 2019 року у справі №911/2034/16 судом зроблено висновок, що вимога про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, ухваленого на користь фізичної особи, в якої з цього рішення виникли відповідні права та обов`язки, безпосередньо стосується прав та обов`язків цієї особи, тому відповідний спір має розглядатися судом за правилами ЦПК України. Наведене відповідає висновкам, викладеним раніше Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі №361/3009/16-ц, 07 листопада 2018 року у справах № 488/6211/14-ц та № 488/5027/14-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 485/1472/17, від 15 травня 2019 року у справах № 522/7636/14-ц та № 469/1346/18, від 26 червня 2019 року у справі № 911/2258/18, від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, відступати від яких немає правових підстав.

Колегія суддів вважає правильним врахування місцевим господарським судом вказаних висновків при вирішенні спору у цій справі, при цьому, вважає безпідставними посилання скаржника на те, що з оскаржуваного рішення міської ради у фізичної особи ОСОБА_1 не виникло жодних прав чи обов`язків, оскільки надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не свідчить про передачу такої ділянки у власність чи в оренду фізичній особі.

Як зазначалось вище спірним рішенням міської ради надано дозвіл фізичній особі - ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, як учаснику АТО, що свідчить про виникнення у останнього певних прав. Вказане рішення прийнято міською радою за результатами розгляду клопотання фізичної особи ОСОБА_1 про надання такої згоди, поряд з тим, у матеріалах справи міститься заява фізичної особи ОСОБА_1 від 26 жовтня 2017 року про надання безоплатно земельної ділянки розміром 0,1 га для індивідуального житлового будівництва у АДРЕСА_1. Наведене свідчить про намір вказаної фізичної особи набути земельну ділянку, що знаходиться по АДРЕСА_1, у власність.

Колегія суддів вважає, що предмет позову у цій справі (визнання незаконним та скасування рішення Дрогобицької міської ради Львівської області №1264 від 27 червня 2018 року «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на АДРЕСА_1» в частині п.1.1) безпосередньо стосується прав фізичної особи - ОСОБА_1 , відтак, зважаючи на суть права, за захистом якого звернувся позивач до суду, заявлені позовні вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі, такий спір підлягає вирішенню за правилами ЦПК України в порядку цивільного судочинства.

Беручи до уваги наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на постанови ВС, оскільки обставини у справах, на які посилається скаржник є відмінними від обставин, встановлених судом у цій справі. Зокрема, у справі №912/2730/18, на яку посилається апелянт, суд вирішував в порядку господарського чи адміністративного судочинства слід вирішувати спір, при цьому, предметом позову, серед іншого, у зазначеній справі було визнання протиправним та скасування наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою саме юридичній особі, а не фізичній, як у цій справі. Аналогічні обставини встановлено судами і у справі №924/174/18. У справі №401/2400/16-ц суд вирішував питання щодо того, за правилами якої юрисдикції: адміністративної чи цивільної слід вирішувати спір, при цьому позивачем була сама фізична особа, якій відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Колегія суддів вважає помилковими посилання апелянта на практику Верховного Суду, з аналізу якої вбачається, що «отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування», оскільки, позивачем у цій справі не є особа, якій надано такий дозвіл чи відмовлено у його наданні та яка звернулась до суду за захистом свого порушеного права, а позивачем є юридична особа, яка вважає, що оспорюваним рішенням міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою саме фізичній особі (третій особі), порушено її права на земельну ділянку. При цьому, суд в спірному випадку не вирішує чи цей спір є адміністративним чи господарським, оскільки є очевидним, що вказаний спір є спором про право, натомість, з огляду на те, що спірне рішення безпосередньо стосується прав фізичної особи, такий спір підлягає розгляду за правилами ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про закриття провадження у справі (п.13).

Згідно з ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Слід зазначити, що скаржником не доведено, а апеляційним судом не встановлено наявності підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, відтак, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Судовий збір, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.231, 255, 270, 271, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 27 лютого 2020 року у справі №914/2359/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Люксорцентрторг» - без задоволення.

Справу №914/2359/19 повернути до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 13 липня 2020 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Матущак О.І.