РІШЕННЯ

м. Київ

09.07.2020Справа № 910/3020/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Росущан К.О., розглядаючи у відкритому підготовчому засіданні справу 910/3020/20

За позовом Приватного акціонерного товариства "Троянівське" (код 30184563, вул. Борисоглібська, буд. 15-в, м. Київ, 04070)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Флекс Ресурс" (код 41915355, вул. сім`ї Кульженків, 35, м. Київ, 04201)

про стягнення 300 000,00 грн

за участю позивача - Тимченко Ю.О.,ордер серії ПТ №142287 від 09.06.20,

відповідач - не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.02.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Троянівське" (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Флекс Ресурс" (далі - відповідач) про стягнення помилково сплачених коштів в розмірі 300 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2020 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 251 Господарського процесуального кодексу України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Проте, станом на 08.07.2020 відповідачем не подано до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у строк, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, надавши оцінку всім аргументам позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

06.02.2020 позивачем перераховано на рахунок відповідача відкритого в АТ "Альфа-Банк" у м. Києві, UA 3579101 кошти у сумі 300000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3626 від 06.02.2020. Призначенням платежу вказано - оплата за карбамід згідно рахунку на оплату № В від 05.02.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно пояснень позивача йому не виставлявся на оплату рахунок № В від 05.02.2020. Крім того, позивач зазначає, що у нього відсутні договірні відносини з відповідачем, у т.ч. на підставі договору № СФ-589 від 04.02.2020, який зазначено в указаному рахунку.

Як встановлено судом, позивач звернувся до відповідача з вимогою № 25/02 від 25.02.2020 про повернення помилково перерахованих коштів у розмірі 300 000,00 грн., але відповіді від відповідача не отримав, відповідач вказані кошти не перерахував.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 139 ГК України зазначається, що майном є сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб`єктів.

Коштами у складі майна суб`єктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб`єктів з іншими суб`єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства (п. 5 ст. 139 ГК України).

У ст. 208 ЦК України зазначено, що правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі. Жодних договорів, які б підтверджували правову підставу набуття відповідачем від позивача суми 300 000,00 грн, немає. Фактично позивач не отримував від відповідача будь-яких товарів чи послуг на вказану суму.

Відповідач доказів повернення коштів в сумі 300 000,00 грн на рахунок позивача суду не надав. Правові підстави їх отримання не обґрунтував.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача 300 000,00 грн безпідставно отриманих коштів правомірна та підлягає задоволенню.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не подано доказів в підтвердження заперечень проти задоволення позовних вимог.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Троянівське" (код 30184563) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Флекс Ресурс" (код 41915355) про стягнення помилково сплачених коштів в розмірі 300 000,00 грн. платіжним дорученням №3626 від 06.02.2020, з призначенням платежу "за Карбамід згідно рахунку на оплату", задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Флекс Ресурс" (код 41915355, вул. сім`ї Кульженків, 35, м. Київ 04201) на користь (код 30184563, вул. Борисоглібська, буд.15-в, м. Київ, 04070) 300 000,00 грн та 4500,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15.07.2020.

Суддя І.Д. Курдельчук