УХВАЛА

м. Київ

09.07.2020Справа № 910/7849/20
За заявою Фізичної особи-підприємця Карпінського Геннадія Івановича

особа, щодо якої заявник просить вжити заходи для забезпечення позову - Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Торгстандарт"

у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Карпінського Геннадія Івановича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Торгстандарт"

про стягнення 202 755,48 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом відповідача про стягнення 202 755,48 грн., з яких 129 143,52грн. вартості непоставленого товару, 73 611,80грн. пені за Договором купівлі-продажу пиломатеріалів №06/12 -19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2020 відкрито провадження у справі №910/7849/20. Ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

07.07.2020 через відділ діловодства суду позивачем подано клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, а також на грошові кошти на рахунках відповідача, а також інше майно, яке знаходиться на земельних ділянках та складських або інших приміщеннях, які перебувають у Товариства з обмеженою відповідальністю "Техно-Торгстандарт" у власності та у користуванні, в межах заявлених позовних вимог в розмірі 202 755,48 грн.

Розглянувши подану заяву, суд відмовляє у її задоволенні, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як зазначає заявник у заяві, забезпечення позову мотивовано тим, що Відповідач порушуючи вимоги ст. 655 ЦК України, ухиляється від виконання своїх обов`язків передбачених Договором купівлі-продажу. Позивач вважає, що невжиття заходів щодо накладення арешту на майно та грошові суми, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Техно-Торгстандарт", може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Крім того, позивач вказує, що майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Техно-Торгстандарт" може бути переоформлено на інший суб`єкт господарювання.

Таким чином, на думку заявника існує ймовірність невиконання в подальшому рішення суду через відчуження грошових коштів, що містяться на банківських рахунках відповідача, або реалізації майна, а невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Разом з тим, суд вказує, що зі змісту заяви реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається. Доводи представника заявника в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи зі змісту заяви та доказів, наявних у матеріалах доданих до заяви, суд дійшов висновку про безпідставність заяви про забезпечення позову, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів достатньо не обґрунтована.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери, тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Таким чином, суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Оскільки, заявником не доведено те, що невжиття, визначених ним заходів, забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Відтак, у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову в частині накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти відповідача в розмірі 202 755,48 грн. суд відмовляє.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичній особі - підприємцю Карпінському Геннадію Івановичу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя І.І.Борисенко