ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 рокуСправа № 912/251/20
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участі секретаря судового засідання Солдатової К.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/251/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Біхайв", 19646, Черкаська область, Черкаський район, с. Чорнявка, вул. Гагаріна, 81

до: Фізичної особи-підприємця Дворовенко Юлії Миколаївни, АДРЕСА_1

про стягнення 979 576,81 грн

Представники сторін участі в засіданні суду не брали.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Біхайв" (ТОВ "Біхайв", позивач) подано до господарського суду позовну заяву з вимогами до Фізичної особи-підприємця Дворовенко Юлії Миколаївни (ФОП Дворовенко Ю.М., відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 992 911,89 грн, з яких: 820 004,70 грн основного боргу, 159 080,91 грн пені, 751,14 грн інфляційних, 13 075,14 грн 3% річних, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про невиконання відповідачем договору комісії № 11К від 08.01.2019 щодо повернення позивачу грошових коштів, сплачених для закупівлі товару за договором.

Ухвалою суду від 27.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №912/251/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.02.2020, сторонам встановлено строк для подання заяв по суті справи.

25.02.2020 суд розпочав підготовче провадження, в якому оголошено перерву до 17.03.2020.

12.03.2020 від ТОВ "Біхайв" надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог №44 від 10.03.2020, відповідно до якої позивач просить стягнути з ФОП Дворовенко Ю.М. 979 576,81 грн, з яких: 820 004,70 грн основного боргу, 143 204,87 грн пені, 3 213,27 грн інфляційних, 13 153,97 грн 3% річних (а.с. 103-108).

Ухвалою від 17.03.2020 прийнято заяву про зменшення розміру позовних вимог та постановлено здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням поданої заяви; продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів; підготовче засідання відкладено на 07.04.2020.

Представники сторін в підготовче засідання 07.04.2020 не з`явились. Натомість, 30.03.2020 на адресу суду надійшло клопотання ТОВ "Біхайв" про відкладення розгляду справи, у зв`язку із запровадженням на території України карантинних заходів.

Ухвалою від 07.04.2020 відкладено підготовче засідання на 12.05.2020.

12.05.2020 суд продовжив підготовче засідання, в якому постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.06.2020.

03.06.2020 суд відкрив судове засідання з розгляду справи по суті, в якому оголошено перерву до 02.07.2020. У відповідності до частини 5 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України від позивача витребувано додаткові письмові пояснення, пов`язані з дослідженням питання нарахування пені.

Пояснення позивача надійшли до суду 19.06.2020 з доказами їх надсилання на адресу відповідача.

02.07.2020 суд продовжив судове засідання з розгляду справи по суті.

В судове засідання представники сторін не з`явились.

Позивач згідно поданих до суду письмових пояснень просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач відзиву на позов та будь-яких заяв, клопотань тощо до суду не подав, про причини відсутності в засіданні суду не повідомив. Відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення засідання суду, що підтверджується направленням ухвал суду за адресами реєстрації відповідача та, крім того, отриманням ухвал представником (адвокатом) відповідача.

Враховуючи викладене та обставини належного повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення засідання суду, застосовуючи положення пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд справи за відсутності представників сторін.

У відповідності до частини 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа вирішується судом за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши в судовому засіданні докази, врахувавши пояснення, які наведено в заявах по суті справи, господарський суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування у справі, та подані на їх підтвердження докази.

Між ТОВ "Біхайв" (Комітент) та ФОП Дворовенко Ю.М. (Комісіонер) укладено договір комісії № 11 К від 08.01.2019 з додатками до нього (Договір), відповідно до якого Комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента за комісійну плату від свого імені вчинити за рахунок Комітента наступні юридичні дії: закупівлю меду бджолиного натурального та/або продуктів бджільництва (Товар) у третіх осіб - пасічників (Продавців).

Пунктами 1.2., 1.3, 1.4. , 1.5. Договору передбачено, що умови закупівлі та передання, вимоги щодо граничних показників якості для кожного виду (сорту) Товару та щодо виду (сорту), кількості товару, ціни та строків придбання та інше визначаються у Замовленнях та у Додатках .

Згідно Договору, Комітент забезпечує Комісіонера грошовими коштами для закупівлі Товару, відповідно до Замовлення Комітента, протягом 2 (двох) банківських днів з дати підписання сторонами Замовлення. Факт перерахунку грошових коштів на закупівлю Товару підтверджується платіжним дорученням, яке за вимогою Комісіонера надається Комітентом. (пункт 3.1.).

Комісіонер зобов`язаний виконувати свої обов`язки особисто. Строк передання Товару Комісіонером Комітенту становить 7 (сім) робочих днів з дати перерахування Комітентом грошових коштів на закупівлю Товару. (пункт 4.1.).

Товар може повертатися Комітентом Комісіонерові, зокрема, але не виключно, у випадку претензій Комітента до його якості. У такому випадку, Комісіонер зобов`язаний повернути Комітенту на Його вимогу грошові кошти, отримані для закупівлі Товару або замінити товар на якісний. Повернення грошових коштів здійснюється у відповідності до п.3.7 цього Договору. (пункт 4.3. Договору).

Відповідно до пункту 3.7. Договору, у випадку невиконання Комісіонером зобов`язань з передання Товару, протягом 7 (семи) робочих днів з дати перерахування Комітентом грошових коштів на закупівлю Товару (п.4.1. цього Договору) , Комісіонер зобов`язаий повернути Комітенту грошові кошти протягом 2 (двох) банківських днів з моменту закінчення останнього дня строку передання Товару.

Договором передбачено сплату Комітентом Комісіонеру комісійної плати, яка сплачується в українській національній валюті - гривні шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Комісіонера, за звітний період (місяць) до 20-го (двадцятого ) числа місяця наступного за звітним на підставі підписаного Сторонами Звіту Комісіонера. Комісійна плата сплачується тільки за той Товар, який був прийнятий Комітентом за кількістю та якістю у відповідності з умовами цього Договору та відповідає вимогам цього договору та при умові відсутності заборгованості по поставці меду перед Комітентом відповідно до підписаного сторонами акту звірення розрахунків (пункт 3.5.).

До Договору підписано Специфікацію по якості (додаток № 4, а.с. 18-20).

З матеріалів справи слідує, що під час виконання Договору між сторонами підписувались, як додатки до Договору, замовлення на закупівлю продуктів бджільництва, відповідно до яких Комісіонер мав здійснювати закупівлю меду (а.с. 22-28).

На придбання Товару Комітентом сплачено Комісіонеру грошові кошти в загальному розмірі 3 208 784,99 грн, що підтверджується поданими у справу платіжними дорученнями (а.с. 36-44).

Всього від відповідача надійшло меду на суму 3 198 151, 27 грн згідно до накладних, які додані позову (а.с. 52-57).

Відповідно до п.4.7. Договору, на підставі даних переваження Товару за кількістю на вагах Комітента, згідно п.5.2. Договору, Комітент має право вказати (записати) фактичні дані стосовно кількості Товару у видатковій накладній поруч з містом підпису Комітента, завіряючи таким чином не тільки факт приймання Товару згідно видаткової накладної Комісіонера, а і фактичну кількість Товару після його переваження. Отже, приймання меду здійснювалося по фактичним даним .

У зв`язку з тим, що мед був неякісний (не відповідав вимогам Специфікації по якості), його було повернуто відповідачу та прийнято останнім на суму 900 370,98 грн, що підтверджується накладними на повернення товару (а.с. 46-50).

Різниця між сумою переданого меду та сумою повернутого неякісного меду позивачем за Договором склала 2 297 780,29 грн - вартість якісного меду, що підтверджується також звітами Комісіонера (а.с. 67-71).

З урахуванням вказаних звітів Комісіонера, сума комісійної плати склала 46 465,78 грн, яка була перерахована позивачем відповідачу згідно доданих до справи платіжних доручень (а.с. 34-36).

Як зазначає позивач, відповідач порушив зобов`язання з виконання умов Договору на суму911 004,70 грн. Тобто, відповідач після отримання від позивача грошових коштів на закупівлю Товару не здійснив на користь позивача закупівлю відповідної кількості якісного меду.

13.08.2019 ТОВ "Біхайв" направлено на адресу ФОП Дворовенко Ю.М. претензію з вимогою повернути грошові кошти в розмірі 911 004,70 грн (а.с. 62-65). Згідно вказано претензії позивачем повідомлено про розірвання Договору у зв`язку з тим, що Комісіонером не виконуються умов Договору, з 20.08.2019.

Відповідачем було повернуто позивачу грошові кошти в сумі 91 000,00 грн (а.с. 30-33).

Предметом спору є стягнення 820 004,70 грн, а також нараховані позивачем на підставі Договору пеня в розмірі 143 204,87 грн та на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати в розмірі 3 213,27 грн і 3% річних в розмірі 13 153,97 грн.

При вирішенні спору господарський суд застосовує наступні норми права, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, та надає оцінку доказам і аргументам сторін.

Згідно положень ст. ст. 173, 174 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення зобов`язання, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію, зокрема, господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

В частині 1 ст. 175 Господарського кодексу України передбачено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 1011 Цивільного кодексу України визначено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Як випливає з наведеного визначення, сутність договору комісії полягає в тому, що одна сторона (комітент) уповноважує іншу сторону (комісіонера) вчинити один або кілька правочинів від імені останнього і за власний рахунок.

Згідно з частиною 1 ст. 1014 Цивільного кодексу України, комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

Цивільний кодекс України передбачає, що майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента (ст. 1018).

Після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії (ч. 1 ст. 1022).

Комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії (ч. 1 ст. 1013).

Норми ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України визначають, що зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

За змістом ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Доказами у справі підтверджено, що в рамках виконання Договору позивачем перераховано відповідачу 3 208 784,99 грн, з яких здійснено закупівлю та передачу меду належної якості на загальну суму 2 297 780,29 грн та повернуто відповідачем суму 91 000,00 грн. Залишок отриманої відповідачем суми грошових коштів становить 820 004,70 грн, яка, згідно зазначених вище умов Договору, підлягала поверненню позивачу у строк згідно пункту 3.7. Договору.

Відповідач під час розгляду справи своїм правом на подання відзиву не скористався та наведений позивачем розрахунок суми основного зобов`язання і надані на його підтвердження докази не спростував.

Частина 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З підстав вищевикладеного в сукупності, суд дійшов висновку підтвердження матеріалами справи та про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 820 004,70 грн суми основного боргу.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 Цивільного кодексу України визначає як порушення зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України наводить поняття неустойки, згідно з яким неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1). Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3).

За вимогами ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Пунктом 7.10. Договору сторони погодили, що при простроченні повернення грошових коштів, Комісіонер сплачує на користь Комітента пеню в розмірі 0,1 % від суми неперерахованих та/або невиплачених грошових коштів за кожний день прострочення.

За розрахунком позивача, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить стягнути пеню за загальний період нарахування з 25.06.2019 до 25.12.2019.

Суд не погоджується з наведеним періодом нарахування з підстав наступного.

Як встановлено матеріалами справи, 13.08.2019 ТОВ "Біхайв" направлено ФОП Дворовенко Ю.М. претензію № 228, в якій повідомлено про розірвання Договору комісії №11К від 08.01.2019 з 20.08.2019. У вказаній претензії позивач послався на підставу розірвання Договору на пункт 10.5. Договору. Претензія отримана ФОП Дворовенко Ю.М. 15.08.2019, що підтверджується підписом в поштовому повідомленні (а.с. 64).

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо в договорі та можуть як ставитись в залежність від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. Лише у випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Частиною 1 ст. 125 Цивільного кодексу України передбачено право комітента відмовитися від договору комісії.

Пунктом 10.5. Договору сторони погодили, що Комітент у будь-який момент та з будь-яких причин має право в односторонньому порядку розірвати даний Договір шляхом направлення Комісіонеру письмового повідомлення за 5 (п`ять) робочих днів до дати розірвання. Датою розірвання Договору вважатиметься дата, зазначена у повідомленні Комітента. У такому разі, укладення будь-яких додаткових угод або договорів Сторонами не здійснюватиметься.

З підстав наведеного та враховуючи претензію позивача, в якій ТОВ "Біхайв" з посиланням на пункт 10.5. Договору чітко та однозначно повідомив про свою відмову від Договору і таке повідомлення отримано відповідачем, наявні підстави вважати розірваним Договір з дати, яка зазначена у вказаній претензії, а саме з 20.08.2019.

Виходячи з положень ст. ст. 547, 549 Цивільного кодексу України, пеня є договірною величиною, яка підлягає застосуванню тільки в період дії договору.

На відміну від закінчення строку дії договору, наслідками розірвання договору є припинення зобов`язань сторін. Так, відповідно до частин 2 і 3 ст. 653 Цивільного кодексу України в разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором.

Зі змісту наведених норм випливає, що домовленість сторін про розірвання договору не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобов`язаннями, що виникли до розірвання договору, в тому числі застосування заходів майнової відповідальності за невиконання (неналежне виконання) грошових зобов`язань.

Аналогічного висновку дотримується Верховний Суд в постанові від 16.10.2018 у справі № 910/19094/17.

Таким чином, у відповідності до умов Договору пеня підлягає нарахуванню в межах періоду розрахунку позивача з 25.06.2019 до 19.08.2019 (включно). Підстави для нарахування пені після розірвання Договору відсутні, у зв`язку з припиненням зобов`язання зі сплати пені з 20.08.2019.

Отже, з відповідача підлягає стягненню пеня:

з 25.06. до 11.08.2019 на суму зобов`язання 911 004,70 грн, що становить 41 332,16 грн пені;

з 12.08. до 19.08.2019 на суму зобов`язання 910 004,70 грн (12.08.2019 оплата 1 000,00 грн), що становить 6 781,40 грн пені;

а всього - 48 113,56 грн пені.

Підстави для стягнення пені в іншій частині відсутні.

Стосовно нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат відповідно до частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, суд вважає такі нарахування правомірними, оскільки вказані нарахування застосовуються в силу норм закону по факту порушення грошових зобов`язань (повернення грошових коштів). Вказані нарахування не обмеженні законодавчими строками та здійснюються допоки не буде виконано грошове зобов`язання.

Перевіривши розрахунок позивача (а.с. 108), суд зазначає, що з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора, що не враховано позивачем.

Враховуючи здійснені відповідачем оплати та в межах періоду розрахунку позивача, суд наводить наступний розрахунок 3% річних:

з 25.06.2019 до 11.08.2019 на суму зобов`язання 911 004,70 грн, що становить 3 594,10 грн;

з 12.08.2019 до 22.09.2019 на суму зобов`язання 910 004,70 грн (12.08.2019 оплата 1 000,00 грн), що становить 3 141,39 грн;

з 23.09.2019 до 06.10.2019 на суму зобов`язання 860 004,70 грн (23.09.2019 оплата 50 000,00 грн), що становить 989,59 грн;

з 07.10.2019 до 24.10.2019 на суму зобов`язання 840 004,70 грн (07.10.2019 оплата 20 000,00 грн), що становить 1 242,75 грн;

з 25.10. 2019 до 25.12.2019 на суму зобов`язання 820 004,70 грн (25.10.2019 оплата 20 000,00 грн), що становить 4 178,65 грн;

а всього - 13 146,48 грн 3% річних.

Перевищень сум в розрахунку інфляційних суд не встановив, а тому інфляційні за загальний період з липня до грудня 2019 в сумі 3 213,27 грн підлягають стягненню повністю.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ "Біхайв" у даній справі підлягають частковому задоволенню в сумі 820 004,70 грн основного боргу, 48 113,56 грн пені, 13 146,48 грн 3% річних та 3 213,27 грн інфляційних. У задоволенні позову в іншій частині стягнення суд відмовляє за наведених вище підстав.

Судовий збір за правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 221, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Дворовенко Юлії Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біхайв" (19646, Черкаська область, Черкаський район, с. Чорнявка, вул. Гагаріна, 81, ідентифікаційний код 38972895) 820 004,70 грн основного боргу, 48 113,56 грн пені, 13 146,48 грн 3% річних та 3 213,27 грн інфляційних, а також 13 267,17 грн витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити Товариству з обмеженою відповідальністю "Біхайв" за адресою: 19646, Черкаська область, Черкаський район, с. Чорнявка, вул. Гагаріна, 81 та Фізичній особі-підприємцю Дворовенко Юлії Миколаївни на адресу представника - адвокату Юрах В.М.: 25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 40, офіс № 103.

Повне рішення складено 13.07.2020.

Суддя В.В.Тимошевська