ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Черкаси справа № 925/767/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Буднік А.М., за участі представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" (м. Київ) до фізичної особи - підприємця Головко Вадима Васильовича (м. Черкаси) про стягнення 4612,41 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення заборгованості з відповідача в сумі 4 612,41 грн. з яких: 2 450,00 грн. основного боргу, 32,29 грн. інфляційних втрат, 30,12 грн. як 3 % річних, 350,00 грн. дострокової сплати винагороди та 1 750,00 грн. штрафу на підставі договору № КБР-92/08/17 від 01.08.2017, укладеного між сторонами.

Справа слухається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, явка обов`язковою не визнавалась. Відповідача повідомлено про розгляд справи рекомендованим листом з повідомленням за адресою місця реєстрації та шляхом розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України, що у відповідності до ч. 4 ст. 122 Господарського процесуального кодексу України є належним повідомленням.

Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача. Також представник позивача направив до суду додаткові пояснення на окремі питання, на яких ґрунтуються позовні вимоги від 25.06.2020, в яких позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Крім того 15.07.2020 до суду надійшла заява позивача з додатками щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

Відзив на позов чи доказів врегулювання спору у справу не подано. За загальним правилом, у відповідності до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

У судовому засіданні 15.07.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У відповідності до ст. 13,74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає лише до часткового задоволення виходячи з наступного:

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод (правочинів), передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Об`єктами права інтелектуальної власності є літературні та художні твори, які в свою чергу є об`єктами авторського права (ч. 1 ст. 433 Цивільного кодексу України), до складу яких входять музичні твори (з текстом або без тексту) (п. 1 ч. 1 ст. 433 Цивільного кодексу України), а також виконання, фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення, які в свою чергу є об`єктами суміжних прав (ч. 1 ст. 449 Цивільного кодексу України).

До майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до ч. 1 ст. 440 Цивільного кодексу України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

До майнових прав інтелектуальної власності на об`єкт суміжних прав відповідно до ч. 1 ст. 452 Цивільного кодексу України відносяться: право на використання об`єкта суміжних прав; виключне право дозволяти використання об`єкта суміжних прав; право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта суміжних прав, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Як передбачено статтею 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об`єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Відповідно до частин четвертої і п`ятої статті 32 Закону за авторським договором про передачу невиключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має авторське право) передає іншій особі право використовувати твір певним способом і у встановлених межах, при цьому за особою, яка передає невиключне право, зберігається право на використання твору і на передачу невиключного права на використання твору іншим особам. Право на передачу будь-яким особам невиключних прав на використання творів мають організації колективного управління, яким суб`єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 Закону України "Про авторське право і суміжні права" встановлено, що повноваження на колективне управління майновими правами передаються організаціям колективного управління авторами та іншими суб`єктами авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів, укладених у письмовій формі. Згідно частини п`ятої статті 48 Закону визначено, що на основі одержаних повноважень організації колективного управління надають будь-яким особам шляхом укладання з ними договорів невиключні права на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

З матеріалів справи вбачається, що 01.08.2017 між Приватною організацією "Українська ліга авторських і суміжних прав" (далі - УЛАСП, позивач по справі), що здійснює колективне управління майновими правами суб"єктів авторського права та суміжних прав відповідно до Закону України "Про авторське право і суміжні права" (надалі - Закон) та на підставі Свідоцтва № 19/2011 від 24.01.2011, виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України, в особі Генерального директора Рогового Андрія Миколайовича, який діє на підставі Статуту та фізичною особою - підприємцем Головко Вадимом Васильовичем (далі - Користувач, відповідач по справі) було укладено договір № КБР-92/08/17 (далі - Договір, а.с. 21-24), у відповідності до якого Користувач здійснює використання в комерційній діяльності музичних творів шляхом їх публічного виконання, а УЛАСП надає Користувачу на умовах, визначених цим Договором, право (невиключну ліцензію) на публічне виконання Творів. Користувач, в свою чергу, зобов`язується виплатити Винагороду (Роялті) на поточний рахунок УЛАСП відповідно до умов цього Договору та Закону (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 3.2. Договору Користувач не має право передавати отримане за цим Договором право на використання Творів третім особам, крім тих, які здійснюють комерційну діяльність у приміщеннях закладів, що зазначені у відповідному додатку до Договору.

Відповідно до п. 3.3. Договору Користувач зобов`язується перерахувати на поточний рахунок УЛАСП винагороду (Роялті), узгоджену Сторонами у відповідних додатках до цього Договору. Відповідний загальний щомісячний платіж, що є складовою частиною Винагороди (Роялті), має перераховуватись не пізніше ніж за 5 (п`ять) днів до початку місяця, за який він здійснюється.

Не зважаючи на дату укладання Договору, Користувач здійснює перший платіж за весь місяць (календарний період), в якому було укладено Договір. Перший платіж здійснюється не пізніше трьох календарних днів після підписання цього Договору.

Розмір винагороди (Роялті) не залежить від кількості Творів, що використовуватимуться Користувачем під час дії Договору, та частоти їх використання.

Відповідно до п. 3.4. Договору Сторони підтверджують сплату та збір винагороди (роялті) шляхом підписання поквартального Акту про виплату роялті. У разі необхідності підтвердження виплати винагороди (роялті) щомісячно, обов`язок щодо складання відповідного Акту покладається на Користувача.

Відповідно до п. 3.5. Договору якщо Користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк більший ніж 4-ри (чотири) місяці, то користувач повинен буде сплатити УЛАСП штраф, що складає 100% від розміру простроченого платежу.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 01.08.2018, а в частині невиконаних фінансових зобов`язань, фінансових санкцій та будь-яких інших зобов`язань - до їх повного виконання (п. 6.1. Договору).

Відповідно до п. 6.2. Договору у випадку, якщо жодна зі Сторін не повідомить письмово іншу Сторону про припинення дії Договору протягом місяця до настання зазначеної у п. 6.1. дати, дія договору вважається подовженою на той самий строк і на тих же умовах, і так кожного разу, коли протягом місяця до завершення строку дії Договору не буде належного повідомлення про припинення.

Суд погоджується із доводами позивача, що оскільки немає доказів, що одна із сторін повідомила іншу сторону до завершення строку дії Договору про його припинення протягом місяця до закінчення попереднього строку дії Договору, то на момент розгляду справи строк дії Договору вважається продовженим до 01.08.2020 у відповідності до п. 6.2. Договору.

Заперечень проти цього відповідачем суду не надано.

Відповідно до п. 6.3. Договору Сторони розуміють, що цей Договір є ліцензійним договором з приводу оплатного використання об`єктів права інтелектуальної власності, тобто Творів.

Згідно додатку № 1 до Договору від 01.08.2017 (а.с. 25) в переліку закладів, в яких Користувач здійснює використання Творів, вказано один заклад у м. Черкаси, бул. Шевченка, 289, Магазин взуття, площа торгового залу 96 кв.м.

01.08.2017 між Сторонами у справі було укладено додаток № 2 (а.с. 26), згідно якого винагорода (роялті) нараховується на підставі Закону та цього Договору і виплачується Користувачем УЛАСпу щомісячними платежами.

Сторонами погоджено наступний розмір щомісячного платежу за використання творів:

- розмір щомісячного платежу має складати 350,00 грн. за кожен заклад Користувача, зазначений у відповідних Додатках до Договору.

- загальний розмір щомісячного платежу з дня набуття чинності Договору становить 350,00 грн.

Зазначена сума щомісячно перераховується Користувачем на розрахунковий рахунок УЛАСП відповідно до умов Договору.

Винагорода (роялті) не може бути меншою ніж встановлено законодавством. Розмір платежів визначається відповідно до інформації, що була надана Користувачем.

Сторонами погоджено, що виплата платежів проводиться з урахуванням офіційного річного рівня інфляції (тобто загальна сума платежу на кожен наступний рік збільшується шляхом множення на офіційний індекс інфляції попереднього року і т. д.)

З доводів та розрахунків позивача вбачається, що відповідач повинен був сплатити платежі за 35 місяців - 350 грн. за кожен місяць, але відповідач сплатив лише за 26 місяців за використання наданих йому невиключних прав, сплативши всього 9 100,00 грн.

Отже станом на час подання позову за відповідачем рахується борг за використання музичних творів в сумі 2 450,00 грн. (по 350,00 грн. за період з 26.09.2019 по 27.05.2020 -- а.с. 2).

Доказів про проведення відповідачем оплати за договором між сторонами у більшій сумі, ніж обліковує позивач, відповідачем суду не подано.

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 2 450,00 грн. простроченої щомісячної плати за використання музичних творів у комерційній діяльності за період з 26.09.2019 по 27.05.2020.

Розрахунок основного боргу зроблено вірно (а.с. 2).

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано, чим порушено права позивача, за захистом яких він звернувся до суду з даним позовом. Строк виконання зобов`язання є таким, що настав.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України, що кореспондуються за змістом з положеннями статті 193 Господарського кодексу України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 450,00 грн. основного боргу є обґрунтованими та позов у зазначеній частині вимог підлягає задоволенню.

Окрім того, у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати винагороди за Договором, позивач просить стягнути з відповідача 32,29 грн. інфляційних втрат та 30,12 грн. 3% річних за період з 26.09.2019 по 27.05.2020 (а.с. 3-4) за прострочення сплати щомісячних платежів.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних, нарахованих позивачем у зв`язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань зі сплати щоквартальної винагороди, суд приходить до висновку, що він є обґрунтованим.

В зв`язку з неправильним нарахуванням 3% річних (що перевірено судом за калькулятором програми Ліга-закон), вимоги позивача про стягнення з відповідача 32,29 грн. інфляційних втрат підлягають до повного задоволення, а по 3% річних підлягають до часткового задоволення лише в сумі 29,05 грн. за період з 26.09.2019 по 27.05.2020 (а.с. 4).

В решті вимог про стягнення 3% річних слід відмовити через неправильні нарахування.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 1 750,00 грн., який передбачений п. 3.5. Договору, в якому сторони погодили, що якщо Користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк більший ніж 4-ри (чотири) місяці, то Користувач повинен буде сплатити УЛАСП штраф, що складає 100% від розміру простроченого платежу.

Така умова договору погоджена сторонами як істотна, не визнавалася недійсною і повинна ними дотримуватися.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено порушення відповідачем умов укладеного між сторонами Договору стосовно строків щомісячної сплати винагороди (роялті) за використання музичних творів. При цьому матеріалами справи підтверджується, що оплата щомісячного платежу відповідачем була прострочена на строк, більший ніж 4 місяці за п`ятьма платежами з жовтня 2019 по лютий 2020 року включно.

За таких обставин, враховуючи положення пункту п. 3.5 Договору, вимоги позивача про стягнення 1 750,00 грн. штрафу як 100% суми п`яти прострочених щомісячних платежів по 350,00 грн. кожен підлягають до повного задоволення (розрахунок а.с. 4).

Також позивач просить суд стягнути з відповідача достроково винагороду (роялті) за липень 2020 року в сумі 350,00 грн.

Дана вимога не підлягає до задоволення, виходячи з такого:

Позивач вказує, що у відповідності до п. 3.6. договору між сторонами, якщо користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк більший ніж 4 місяці УЛАСП набуває право на дострокове отримання винагороди (роялті) за строк в повному обсязі. Строк при цьому визначений у п. 6.1., 6.2. договору до 01 серпня кожного року, на який автоматично продовжується дія договору.

Однак п. 3.6. договору між сторонами має іншу редакцію - в ньому мова йде лише про право УЛАСП на звернення до суду з позовом про примусове стягнення заборгованості по оплаті роялті, зазначеного в договорі (а.с. 22).

Положень про дострокове стягнення не містить і п. 3.5. договору, як позивач вказує у своїх Додаткових поясненнях про окремі питання, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Отже за умовами договору позивач не довів право на дострокове стягнення одного щомісячного платежу в розмірі 350,00 грн. за липень 2020 року (до кінця дії договору) за прострочення сплати відповідачем попередніх платежів більше ніж на 4 місяці.

Тому в частині стягнення 350,00 грн. дострокової сплати роялті слід відмовити повністю.

Заперечень проти доводів та розрахунків позивача відповідачем суду не подано. Доказів проведення повного розрахунку за позовними вимогами відповідачем суду не подано.

На цих підставах з відповідача на користь позивача слід примусово стягнути лише 2450,00 грн. основного боргу, 32,29 грн. інфляційних втрат, 29,05 грн. як 3 % річних, 1750,00 грн. штрафу на підставі договору № КБР-92/08/17 від 01.08.2017.

В решті вимог у позові слід відмовити повністю через помилки у розрахунках та безпідставне нарахування.

Також позивачем подано суду заяву від 13.07.2020 (а.с. 54-56) про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

На підтвердження фактичного понесення заявлених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. до матеріалів справи позивачем надано договір про надання професійної правничої допомоги № 8.266-А від 15.04.2020 (а.с. 27-28), акт приймання-передачі наданих послуг з професійної правничої допомоги, яка підлягає сплаті Клієнтом від 08.07.2020 (а.с. 57), наказ № 8.266 від 15.04.2020 (а.с. 29, довіреність від 15.04.2020 (а.с. 30), копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю Серія КВ № 000083 від 11.12.2017 на Хлєбнікова Сергія Григоровича (а.с. 31), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3228 від 28.02.2008 на Сербуль Ольгу Юріївну (а.с. 32).

До Акту приймання-передачі наданих послуг (а.с. 57) включено вивчення та аналіз положень договору між сторонами спору, надання консультацій позивачу, складання тексту позовної заяви, роздруківка, посвідчення копій документів, підготовка процесуальних документів і всі ці роботи відносяться до правничої допомоги в межах даної справи.

У відповідності до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення не співмірності витрат на професійну правничу допомогу покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не подавав клопотання про зменшення суми витрат позивача на професійну правничу допомогу як неспівмірних, а тому такі витрати стягуються із відповідача повністю в сумі 6 000,00 грн.

Про попередній орієнтовний розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. вказано у позовній заяві (а.с. 6).

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 102,00 грн. судового збору повністю.

Керуючись ст. 238,240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Головко Вадима Васильовича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав" (ідентифікаційний код 37396233, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 23 оф. 1016) -- 2450,00 грн. основного боргу, 32,29 грн. інфляційних втрат, 29,05 грн. як 3 % річних, 1750,00 грн. штрафу на підставі договору № КБР-92/08/17 від 01.08.2017 року, 2102,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору та 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В решті вимог у позові відмовити.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 17 липня 2020

Суддя Н.М. Спаських