ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2020 р. Справа№ 911/660/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Станіка С.Р.

Дикунської С.Я.

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 02.07.2020

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Гостомельської селищної ради на ухвалу Господарського суду Київської області від 21.04.2020 про забезпечення позову

у справі №911/660/20 (суддя Кошик А.Ю.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп» про забезпечення позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп»

до 1) Гостомельського селищного голови Прилипко Юрія Ілліча

2) Гостомельської селищної ради

про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп» звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Гостомельського селищного голови Прилипко Юрія Ілліча та Гостомельської селищної ради про скасування розпорядження Гостомельського селищного голови від 26.12.2019 року № 02/324 про припинення дії договору оренди земельної ділянки від 10.02.2010 року з кадастровим номером :01:075:0852 та зобов`язання Гостомельської селищної ради укласти з ТОВ «Вест Ойл Груп» договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:075:0852 строком на 49 років.

08.04.2020 року до канцелярії Господарського суду Київської області надійшла заява позивача від 06.04.2020 року, б/н про доповнення позовної заяви, в якій позивач з тих же підстав, що викладені в позові, доповнив позовні вимоги і просить також визнати за ТзОВ «Вест Ойл Груп» право користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:075:0852 строком на 49 років (селище Гостомель, 24 км автодороги Київ - Ковель) та скасувати рішення Гостомельської селищної ради № 1056-59-УІІ від 16.01.2020 року «Про припинення права оренди земельної ділянки ТОВ «Ірпіньнафтопродукт».

Крім того, позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову у справі № 911/660/20, в якій просив забезпечити позов шляхом:

- заборони Гостомельській селищній раді та Гостомельському селищному голові приймати будь-які рішення та вчиняти будь-які дії (правочини) щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:075:0852 (селище Гостомель, 24 км автодороги Київ - Ковель);

- заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в т.ч. до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо будівлі шиномонтажу, що знаходиться за адресою м. Ірпінь смт Гостомель вул. Ірпінська, 2-а, а також земельної ділянки з кадастровим номером :01:075:0852 (селище Гостомель, 24 км автодороги Київ - Ковель).

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник - ТОВ «Вест Ойл Груп» зазначає, що звернувся до Господарського суду Київської області з позовом, в якому просить захистити його права на земельну ділянку з кадастровим номером :01:075:0852 (селище Гостомель, 24 км автодороги Київ - Ковель).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.04.2020 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп» від 06.04.2020, б/н про вжиття заходів забезпечення позову у справі №911/660/20 задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову у справі №911/660/20, у зв`язку з чим:

- Заборонено Гостомельській селищній раді та Гостомельському селищному голові приймати будь-які рішення та вчиняти будь-які дії (правочини) щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:075:0852 (селище Гостомель, 24 км автодороги Київ - Ковель);

- Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в т.ч. до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек) записи про державну реєстрацію права власності та інших речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації права власності та інших речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:075:0852 (селище Гостомель, 24 км автодороги Київ - Ковель).

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, Гостомельська селищна рада звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 21.04.2020 у справі №911/660/20.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, така ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №911/660/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Станік С.Р., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2020 поновлено пропущений строк звернення з апеляційною скаргою, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Гостомельської селищної ради на ухвалу Господарського суду Київської області від 21.04.2020, справу призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ «Вест Ойл Груп» проти задоволення скарги заперечило, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі, не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях відповідача, а ухвала місцевого суду від 21.04.2020 прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з чим, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду про забезпечення позову без змін.

02.07.2020 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду позивачем подано додаткові документи поза межами строку, визначеного апеляційним судом для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі, крім того, в своєму клопотанні позивач не надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Клопотання про поновлення строків, в порядку ст.118, 119 Господарського процесуального кодексу України позивачем не подано.

У судове засідання 02.07.2020 з`явилися представники ТОВ «Вест Ойл Груп» та Гостомельської селищної ради.

Представник Гостомельського селищного Голови у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, відповідач-1 повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники сторін, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Представник Гостомельської селищної ради у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у ній, просив її задовольнити, ухвалу місцевого суду від 21.04.2020 у справі №911/660/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Представник ТОВ «Вест Ойл Груп» заперечив проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, на підставі доводів, зазначених у відзиві на скаргу та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову залишити без змін.

Колегія суддів апеляційного господарського суду відмовляє у задоволенні клопотання скаржника про долучення додаткових доказів по справі, в силу норми ч.3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Отже, апеляційний суд не приймає докази надані позивачем, оскільки подані поза межами процесуальних строків та без доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції. Клопотання про поновлення строків позивачем не подано.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається зі змісту позовних вимог та доданих до позову документів, ТОВ «Вест Ойл Груп» є власником будівлі шиномонтажу на земельній ділянці з кадастровим номером :01:075:0852 за адресою м. Ірпінь смт Гостомель вул. Ірпінська, 2-а.

Вказаний об`єкт нерухомості розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності Гостомельської селищної ради.

За договором оренди землі від 10.02.2010 року № 11 укладеного між Гостомельською селищною радою (орендодавець) та ТОВ «Ірпіньнафтопродукт» (орендар), орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 1,5502 га, кадастровий номер :01:075:0852, яка знаходиться в селищі Гостомель, 24 км автодороги Київ-Ковель. Факт передачі землі в оренду згідно даного договору оренди підтверджується актом прийому-передачі від 10.02.2010.

Згідно з п. 14 договору оренди землі від 10.02.2010 року № 11 земельна ділянка передається в оренду для будівництва пункту автосервісу та АЗС. У відповідності до додаткової угоди від 28.10.2013 року до договору оренди сторони визначили, що згідно п.п.3 п. 27 договору оренди орендар має право зводити тимчасові (на термін оренди) та капітальні виробничі і інші будівлі та споруди згідно з проектом, затвердженим та погодженим у встановленому порядку. Сторони визначили строк дії договору оренди до 10.02.2020.

На підставі вищевказаного договору оренди землі від 10.02.2010 року № 11 між ТОВ «Ірпіньнафтопродукт» (орендар) та ТОВ «Вест Ойл Груп» (суборендар) було укладено договір суборенди вищевказаної земельної ділянки від 29.10.2013. Право суборенди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Факт передачі землі в оренду згідно даного договору суборенди підтверджується актом прийому-передачі від 06.11.2013.

Згідно з п. 4.1 договору суборенди земельної ділянки від 29.10.2013 земельна ділянка передається в суборенду для будівництва пункту автосервісу та АЗС, тобто без зміни умов використання даної землі. Сторони визначили строк дії договору суборенди до 10.02.2020.

Згідно з протоколом п`ятдесят дев`ятої сесії сьомого скликання Гостомельської селищної ради від 16.01.2020, що розміщений на сайті селищної ради, вбачається, що селищною радою прийнято рішення від 16.01.2020 «Про припинення права оренди земельної ділянки ТОВ «Ірпіньнафтопродукт».

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку.

Оскільки, ТОВ «Вест Ойл Груп» є власником об`єкту нерухомості, який розміщений на земельній ділянці, набутій в суборенду від ТОВ «Ірпіньнафтопродукт», яка була орендована останнім у Гостомельської селищної ради, дострокове припинення договору оренди з ТОВ «Ірпіньнафтопродукт» порушує право та законні інтереси власника майна, яке виникло на підставі ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 7 Закону України «Про оренду землі», і про визнання та реалізацію якого заявлено в позові.

На думку позивача, дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки з ТОВ «Ірпіньнафтопродукт» без укладення нового договору оренди земельної ділянки з ТОВ «Вест Ойл Груп», як власника майна, розміщеного на спірній земельній ділянці, свідчить про намір відповідачів позбавити позивача прав на земельну ділянку, на якій розташоване належне йому нерухоме майно.

Оскільки, спірним рішенням Гостомельської селищної ради розірвано договір оренди земельної ділянки з основним орендарем, та відповідно припинив свою дію договір суборенди земельної ділянки, на якій знаходиться будівля шиномонтажу, що належить позивачу на праві приватної власності, то відповідачі у справі, у разі не застосування заходів забезпечення позову, можуть розпорядитись спірною земельною ділянкою всупереч прав та охоронюваних законом інтересів позивача, як власника майна на такій земельній ділянці, зокрема, прийняти рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки, поділ земельної ділянки чи її передачу у власність (володіння, користування чи розпорядження) іншим особам.

Розпорядження спірною земельною ділянкою та здійснення реєстраційних дій щодо неї, може призвести до подальшого переходу прав на інших суб`єктів, що призведе до ускладнення чи неможливості поновлення порушених прав позивача та оформлення права користування земельною ділянкою.

Таким чином, достатньо обґрунтовані є підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову є ризик настання наслідків, за яких суттєво ускладниться чи повністю унеможливиться виконання судового рішення в разі задоволення позову, зокрема, щодо оформлення ТОВ «Вест Ойл Груп» права користування (оренди) земельною ділянкою з кадастровим номером :01:075:0852.

Враховуючи, що відповідачем-2 заперечується факт набуття позивачем права землекористування спірною земельною ділянкою (що підлягає дослідженню при розгляді справи № 911/660/20 по суті), що перешкоджає позивачу оформити право землекористування та створює невизначеність правового статусу спірної земельної ділянки, на переконання колегії суддів, існує обґрунтована загроза переоформлення земельної ділянки на інших осіб, її відчуження, поділу та перереєстрації, тощо. В разі встановлення судовим рішенням наявності законних підстав набуття позивачем права оренди земельної ділянки, йому доведеться докладати значних зусиль, часу та коштів для реалізації встановленого судовим рішенням права шляхом відміни рішень ради, реєстраційних дій та витребування земельної ділянки в інших осіб, доведеться з`ясовувати у кого і на якому праві опиниться земельна ділянка, і у відповідних спорах може брати участь значна кількість осіб, що значно ускладнить виконання судового рішення та реалізації права землекористування позивача.

На думку суду, обрані позивачем заходи забезпечення позову шляхом встановлення тимчасових обмежень щодо здійснення розпорядчих та реєстраційних дій стосовно спірної земельної ділянки до вирішення спору про наявність чи відсутність підстав для набуття позивачем права землекористування, є співмірними з позовними вимогами, мають тимчасовий характер та не порушують права та інтересів інших осіб.

Згідно правового висновку Верховного суду від 17.10.2019 року у справі №640/7285/19, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень. Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року).

Відповідно до частини другої ст.136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З огляду на зміст ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову полягає у вжитті заходів, необхідних для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За загальним правилом умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з ч. 4 наведеної ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Перелік заходів забезпечення позову наведений в ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, а також у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №914/1257/18).

Тобто, за замістом частини 2 статті 136 ГПК України у вирішенні питання щодо забезпечення позову слід також враховувати за захистом якого порушеного чи оспорюваного права або інтересу звертається (має намір звернутися) позивач, не обмежуючись лише неможливістю виконання рішення суду та позовними вимогами (аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 23.05.2019 року у справі № 915/1792/18).

Також, за висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами немайнового характеру є достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Відповідачі у справі, як розпорядники земельної ділянки, в силу приписів Земельного кодексу України, незважаючи на наявність судового спору, не позбавлені права та можливості приймати рішення, здійснювати дії та/або правочини, спрямовані на передання у власність чи користування спірної земельної ділянки іншим особам.

У випадку припинення існування спірної земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав, або у випадку передачі земельної ділянки у власність чи користування третім особам, позивач буде змушений захищати своє порушене право шляхом подання інших позовів до судів різних юрисдикцій, а тому невжиття заходів до забезпечення позову не забезпечить реального захисту прав позивача на оренду спірної земельної ділянки.

Як вірно вказав суд першої інстанції, зі змісту позову вбачається наявність спору про право користування земельною ділянкою щодо якої заявник просить вжити тимчасові заборонити, з чого випливає, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами, відповідні вимоги пов`язані з предметом спору у справі і спрямовані на забезпечення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача та висновками суду першої інстанції, що без вжиття вказаних заходів забезпечення позову, відповідачі та інші особи матимуть можливість в подальшому здійснювати розпорядження спірною земельною ділянкою, змінювати її правовий статус, вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших реєстрів, що значно ускладнить виконання рішення суду в разі задоволення позову.

На переконання колегії суддів, вчинені заходи забезпечення позову жодним чином не порушують інтересів відповідачів та інших осіб. Земельна ділянка фактично перебуває у володінні та користуванні позивача. Такі заходи дозволять уникнути непорозумінь на період вирішення спору і запобігти порушенню прав позивача. Судом першої інстанції дотримано баланс інтересів сторін, оскільки позивач тривалий час і на даний момент володіє та користується земельною ділянкою, обрані позивачем заходи забезпечення спрямовані на тимчасове призупинення дій, які можуть призвести до зміни статусу спірного майна та призвести до понесення позивачем додаткових затрат коштів та часу на відновлення свого права, в той же час, відповідні обмежувальні заходи не передбачають значних та не відновлювальних матеріальних втрат для відповідача та інших осіб.

У зв`язку з чим, обрані позивачем заходи забезпечення позову є адекватними і пов`язаними з предметом спору заходами забезпечення позову, відповідають п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, дозволять уникнути ускладнень виконання судового рішення в разі задоволення позову, оскільки спрямовані на збереження поточного статусу майна.

З огляду на викладені в заяві обставини, враховуючи предмет позову у справі та визначені п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову, спрямованих на тимчасове збереження спірної земельної ділянки з її цільовим призначенням з метою унеможливлення його зміни під час розгляду спору.

При цьому, місцевий господарський суд вірно вказав, що заходи забезпечення позову є тимчасовими на період вирішення спору по суті з метою зупинення вчинення під час розгляду справи дій, які матимуть відповідні юридичні наслідки та можуть призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання судового рішення в разі задоволення позову. Отже, враховуючи характер спору, обрані позивачем заходи забезпечення є співрозмірними до позовних вимог та фактичних обставин господарської діяльності сторін, забезпечують виконання судового рішення в разі можливого задоволення позову й не порушують існуючих прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В той же час, місцевий господарський суд вірно відмовив заявнику у вжитті заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборон щодо будівлі шиномонтажу, що знаходиться за адресою м. Ірпінь смт. Гостомель вул. Ірпінська, 2-а, право на яку не є предметом спору у даній справі і вжиття заходів забезпечення позову щодо такого майна порушує ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення заяви ТОВ «Вест Ойл Груп» про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі № 911/660/20 шляхом встановлення відповідачам та реєструючим органам заборон щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:075:0852. При цьому, вимога позивача про встановлення заборон щодо будівлі шиномонтажу, що знаходиться за адресою м. Ірпінь смт Гостомель вул. Ірпінська, 2-а правомірно відхилена судом.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду Київської області від 21.04.2020 про забезпечення позову у справі №911/660/20 прийнята з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Гостомельської селищної ради на ухвалу Господарського суду Київської області від 21.04.2020 про забезпечення позову у справі №911/660/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 21.04.2020 про забезпечення позову у справі №911/660/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Гостомельську селищну раду.

4. Матеріали справи №911/660/20 повернути до Господарського суду Київської області.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття на яку може бути подано касаційну скаргу в порядку, строки та у випадках передбачених ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 17.07.2020

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.Р. Станік

С.Я. Дикунська